Справа № 826/17152/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м. Київ
К/800/14870/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Чумаченко Т.А., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квадрат" до
Департаменту суспільних комунікацій
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація) за участі третіх осіб:
Виконавчий орган Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація), Директор Департаменту
суспільних комунікацій Виконавчого
органу Київської міської ради
(Київська міська державна
адміністрація) ОСОБА_1 про визнання
протиправними рішень, зобов'язання
вчинити дії, провадження по якій
відкрито

за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Квадрат"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 грудня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 лютого 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Квадрат" (далі по
тексту також - ТОВ "Квадрат") звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Департаменту суспільних комунікацій
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація) про визнання
протиправними рішень, зобов'язання
вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що ТОВ "Квадрат" звернулося із
заявами щодо оформлення дозволу на
розміщення зовнішньої реклами до
Департаменту суспільних комунікацій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

За наслідком розгляду заяв відповідач
відмовив у встановленні позивачу
пріоритету на заявлене місце
розташування зовнішньої реклами, у
зв'язку з порушенням вимог Порядку
розміщення реклами в місті Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 22 вересня 2011 року
№37/6253, а саме п.4.1. розділу 2,
конструктивне рішення має містити,
інформацію про основні габаритні
розміри, вузли кріплення, застосовані
матеріали, підключення до інженерних
мереж, інші технічні характеристики та
дотримання встановлених вимог ДСТУ,
ДБН, ЄСКД та інших нормативних
документів (формат А4).

Позивач не погоджується з такими
рішеннями відповідача, вважає, що
своїми діями/бездіяльністю
відповідачем порушено законні
інтереси позивача щодо вільного
користування нерухомим майном і
безпідставно відмовлено у видачі
дозволу про пріоритет розміщення
зовнішньої реклами, тобто відповідач
діяв не у відповідності до вимог
чинного законодавства та не у спосіб
передбачений законодавством України, а
тому звернувся до суду з даним позовом
в якому просив:

- визнати нечинним та протиправним
рішення Департаменту суспільних
комунікацій Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) оформлене наказом №239
від 03 жовтня 2013 року «Про встановлення
(відмову у встановленні) та продовження
строку дії пріоритетів» відносно
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квадрат" щодо
відмови у встановленні пріоритету на
заявлене місце розташування
зовнішньої реклами;

- визнати нечинним та протиправним
рішення Департаменту суспільних
комунікацій Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) оформлене наказом №253
від 15 жовтня 2013 року «Про встановлення
(відмову у встановленні) та продовження
строку дії пріоритетів» відносно
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квадрат" щодо
відмови у встановленні пріоритету на
заявлене місце розташування
зовнішньої реклами;

- зобов'язати Департамент суспільних
комунікацій Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) видати наказ щодо
видачі пріоритету на заявлене місце
розташування зовнішньої реклами
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Квадрат" на заявлену
зовнішню рекламу банер та вивіску;

- зобов'язати Виконавчий орган
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація), вул.
Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, вчинити певні
дії щодо притягнення до дисциплінарної
відповідальності посадової особи
директора Департаменту суспільних
комунікацій ОСОБА_1 щодо безпідставної
відмови видачі пріоритету на заявлене
місце розташування зовнішньої реклами,
оформлене наказом №253 від 15 жовтня 2013
року «Про встановлення (відмову у
встановленні) та продовження строку
дії пріоритетів».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 грудня 2013 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року, у задоволенні адміністративного
позову ТОВ "Квадрат" відмовлено у
повному обсязі.

У касаційній скарзі ТОВ "Квадрат",
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів у своїх
запереченнях зауважує на
необґрунтованість касаційної скарги,
просить її відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 грудня 2013 року, та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року - залишити без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинення дій не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не надано належних та
допустимих доказів порушення прав та
інтересів діями відповідача.

Висновки судів попередніх інстанцій
відповідають обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звернувся з
заявами щодо оформлення дозволу на
розміщення зовнішньої реклами до
Департаменту суспільних комунікацій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

За наслідком розгляду заяв
відповідачем повідомлено позивача про
відмову у встановленні позивачу
пріоритету на заявлене місце
розташування зовнішньої реклами, у
зв'язку з порушенням вимог Порядку
розміщення реклами в м. Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 22.09.2011 року №37/6253, а
саме п.4.1. розділу 2, конструктивне
рішення має містити, інформацію про
основні габаритні розміри, вузли
кріплення, застосовані матеріали,
підключення до інженерних мереж, інші
технічні характеристики та дотримання
встановлених вимог ДСТУ, ДБН, ЄСКД та
інших нормативних документів (формат
А4).

Правовідносини, які виникли між
сторонами, а саме питання щодо
розміщення об'єктів зовнішньої реклами
в місті Києві регулюється Законом
України «Про рекламу», Типовими
правилами розміщення зовнішньої
реклами, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 29.12.2003
№2067 (далі - Типові правила), Порядком
розміщення реклами в місті Києві,
затвердженим рішенням Київської
міської ради 22.09.2011 № 37/6253 (далі
-Порядок) та Концепцією розвитку
зовнішньої реклами в місті Києві,
затвердженої рішенням Київської
міської ради від 26.01.2012 № 20/7357 (далі -
Концепція).

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про рекламу" (далі - Закон) реклама -
інформація про особу чи товар,
розповсюджена в будь-якій формі та в
будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару;

зовнішня реклама - реклама, що
розміщується на спеціальних
тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до п. 6 Типових правил до
повноважень робочого органу належить
прийняття рішення про встановлення
пріоритету заявника на місце
розташування рекламного засобу,
продовження строку, на який
встановлено зазначений пріоритет, або
про відмову в установленні такого
пріоритету.

Згідно з п. 1.3. Порядку дозвільний орган
- Головне управління з питань реклами
(на даний час Департамент суспільних
комунікацій) виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), яке
уповноважене виконавчим органом
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією)
виконувати покладені на нього функції
(у сфері розміщення зовнішньої реклами
та реклами на транспорті, у ліфтах
комунальної власності територіальної
громади міста Києва), передбачені цим
Порядком та Положенням про Головне
управління з питань реклами
(Департамент суспільних комунікацій).

Відповідно до п.4.8. Положення про
Департамент суспільних комунікацій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), затвердженого
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 30
серпня 2010 року № 674 основними
завданнями Департаменту є регулювання
в межах повноважень діяльності у сфері
розміщення зовнішньої реклами,
інформаційних вивісок, реклами на
транспорті та реклами в ліфтах
житлових будинків комунальної
власності міста Києва.

Виходячи з системного аналізу
вищезазначених норм суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку, що відповідач мав всі законні
підстави приймати рішення про відмову
у встановленні пріоритету позивача на
місце розташування рекламного засобу.

Статтею 16 Закону України «Про рекламу»
встановлено, що розміщення зовнішньої
реклами у населених пунктах
проводиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, а поза
межами населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п. 9 Типових правил для
одержання дозволу заявник подає
робочому органу заяву за формою згідно
з додатком 1, до якої додаються:

фотокартка або комп'ютерний макет
місця (розміром не менш як 6 х 9
сантиметрів), на якому планується
розташування рекламного засобу, та
ескіз рекламного засобу з
конструктивним рішенням;

копія свідоцтва про державну
реєстрацію заявника як юридичної особи
або фізичної особи - підприємця.

Пунктом 4.1. Порядку встановлено, що
видача дозволів заявникам
здійснюється у міському дозвільному
центрі державним адміністратором за
принципом організаційної єдності.

Для одержання дозволу заявник або
уповноважена ним особа подає
державному адміністратору заяву за
формою, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 07
грудня 2005 року № 1176 «Про затвердження
форми заяви на одержання суб'єктом
господарювання або уповноваженою ним
особою документів дозвільного
характеру», до якої додаються:

- фотокартка та комп'ютерний макет
місця (розміром не менш як 6 х 9
сантиметрів), на якому планується
розташування РЗ, та ескіз РЗ з
конструктивним рішенням
(конструктивне рішення завірене
підписами і печаткою розробника, яке
містить інформацію про основні
габаритні розміри, вузли кріплення,
застосовані матеріали, підключення до
інженерних мереж, інші технічні
характеристики та дотримання
встановлених вимог ДСТУ, ДБН, ЄСКД та
інших нормативних документів (формат
А4), разом із завіреною належним чином
копією ліцензії розробника, що
підтверджує право останнього надавати
послуги (роботи) на право будівельного
проектування та конструювання).

- завірена у встановленому порядку
копія свідоцтва про державну
реєстрацію заявника як юридичної особи
або фізичної особи - підприємця.

Перелік документів, що додаються до
заяви, є вичерпним. Дозвіл на
розміщення зовнішньої реклами
видається лише на один рекламний засіб
(один об'єкт).

Відповідно до положень статті 143
Конституції України територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
вирішують питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції.

Стаття 144 Конституції України
встановлює, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Статтею 40 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлено,
що виконавчі органи сільських,
селищних, міських рад, крім
повноважень, передбачених цим Законом,
здійснюють й інші надані їм законом
повноваження.

Стаття 71 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлює,
що територіальні громади, органи та
посадові особи місцевого
самоврядування самостійно реалізують
надані їм повноваження.

До відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить відповідно до підпункту 7
пункту «а» частини першої статті 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» і
організація благоустрою населених
пунктів.

Пунктом 4) частини 1 статті 21 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів» встановлено, що елементами
благоустрою є засоби та обладнання
зовнішньої реклами.

Відповідно до статті 4 Європейської
хартії місцевого самоврядування від 15
жовтня 1985 року, ратифікованої Україною
15 липня 1997 року, органи місцевого
самоврядування в межах закону мають
повне право вільно вирішувати будь-яке
питання, яке не вилучене із сфери
їхньої компетенції і вирішення якого
не доручене жодному іншому органу.

Пунктом 5 рішення Київської міської
ради від 26 січня 2012 року № 20/7357 «Про
затвердження Концепції розвитку
зовнішньої реклами в місті Києві»
встановлено, що надання,
переоформлення та продовження строку
дії дозволів на право розміщення
зовнішньої реклами здійснюється
відповідно до вимог зонування
розміщення зовнішньої реклами в місті
Києві та класифікатора типових
рекламних засобів, затверджених цим
рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що 08
жовтня 2013 року позивач звернувся до
Управління (Центру) надання
адміністративних послуг апарату
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) із заявою про видачу
дозволу на розміщення рекламного
засобу за реєстраційним номером
01109-04, в якій взагалі не було
вказано об'єкту зовнішньої реклами, на
який видається дозвіл, до якої було
надано 2 (два) комплекти документів на 2
(два) окремих та різних рекламних
засоби:

1.- конструктивне рішенням, фотокартка
та комп'ютерний макет місця, на якому
планується розташування рекламного
банеру, панно на фасаді будинку
(будівлі), споруди;

2. - конструктивне рішенням, фотокартка
та комп'ютерний макет місця, на якому
планується розташування рекламної
вивіски на будинку (будівлі), споруді.

Згідно з Класифікатором типових
рекламних засобів, затвердженим
рішення Київської міської ради від 26
січня 2012 року № 20/7357 «Про затвердження
Концепції розвитку зовнішньої реклами
в місті Києві» (далі - Класифікатор)
банер, панно на фасаді будинку
(будівлі), споруди - рекламний засіб, що
розміщується на фасаді будинку, має
зовнішні поверхні для розміщення
реклами та складається з каркаса та
рекламного поля.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
заявлений позивачем банер (панно) не
відповідає встановленим технічним
вимогам (характеристикам), рекламна
конструкція не відповідає
Класифікатору, оскільки, як вбачається
з доданих до заяви позивача №
01109-04 документах, не вказано
застосовані матеріали, підключення до
інженерних мереж, система натягу
рекламного полотнища, матеріали, з яких
виготовлятиметься конструкція та
рекламне поле, не передбачено
обов'язкове зовнішнє підсвічування
рекламоносія.

Згідно з Класифікатором рекламна
вивіска на будинку (будівлі), споруді -
плоский або об'ємний (об'ємні літери
тощо) рекламний засіб, що
встановлюється на фасаді будинку
(будівлі), споруди та має зовнішні
поверхні для розміщення реклами.

З матеріалів справи, в доданих до заяви
позивача № 01109-04 документах,
видно, що відстань від площини фасаду
до лицевої поверхні рекламної вивіски,
розміщеного паралельно до фасаду,
складає 35, 5 см., що значно перевищує
встановлену вимогу відстані в 10 см.
Тому вірним є висновок суду першої
інстанції, що заявлена позивачем
рекламна вивіска на будинку (будівлі),
споруді не відповідає встановленим
технічним вимогам (характеристикам),
рекламна конструкція не відповідає
Класифікатору типових рекламних
засобів.

Згідно з частиною п'ятою статті 41
Закону України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності»
підставами для відмови у видачі
документа дозвільного характеру є:

подання суб'єктом господарювання
неповного пакета документів,
необхідних для одержання документа
дозвільного характеру, згідно із
встановленим вичерпним переліком;

виявлення в документах, поданих
суб'єктом господарювання,
недостовірних відомостей;

негативний висновок за результатами
проведених експертиз та обстежень або
інших наукових і технічних оцінок,
необхідних для видачі документа
дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші
підстави для відмови у видачі
документа дозвільного характеру.

Пунктом 22 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами у наданні дозволу
може бути відмовлено у разі, коли
оформлення поданих документів не
відповідає встановленим вимогам.

Згідно з п. 5.6. розділу II Порядком
розміщення реклами в місті Києві у
наданні дозволу розповсюджувачу
реклами може бути відмовлено у разі,
якщо:

- оформлення поданих документів не
відповідає встановленим вимогам;

- у поданих документах виявлені
свідомо неправдиві відомості;

- отримано негативний висновок за
результатами проведених експертиз та
обстежень або інших наукових і
технічних оцінок, необхідних для
видачі дозволу.

Враховуючи те, що оформлення поданих
позивачем документів не відповідає
встановленим вимогам, заявлені
рекламні засоби не відповідають
встановленим до них вимогам,
конструктивні рішення за даними
технічних оцінок отримали негативну
оцінку, колегія суддів погоджується з
висновком судів першої та апеляційної
інстанцій, що відмова у встановленні
пріоритету на місця розташування
рекламних засобів є законною та
обґрунтованою, прийнятою у
відповідності до чинних
нормативно-правових актів, а тому
правових підстав для визнання наказу
Департаменту суспільних комунікацій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) № 253 від 15 жовтня 2013 року
«Про встановлення (відмову у
встановленні) та продовження строку
дії пріоритетів» нечинним та
протиправним в частині не має.

Статтею 21 Цивільного кодексу України
встановлено, що суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Правовий акт це офіційний письмовий
документ, що породжує певні правові
наслідки, створює юридичний стан і
спрямований на регулювання суспільних
відносин. Правові акти поділяються на
нормативні акти, які встановлюють
норми права, що регулюють певну сферу
суспільних відносин, та індивідуальні
акти, що породжують конкретні права та
обов'язки для конкретних суб'єктів
права.

Наказ від 15 жовтня 2013 року № 253 «Про
встановлення (відмову у встановленні)
та продовження строку дії пріоритетів»
не є правовим актом, не створює ніякого
юридичного стану і не спрямований на
регулювання суспільних відносин, а є
виключно документом
організаційно-розпорядчого характеру,
прийнятим у межах покладених
обов'язків.

Згідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАСУ) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Предметом же позову є визнання
нечинними та протиправними рішення
відповідача про відмову у встановленні
пріоритету на розташування рекламних
засобів, вчинення відповідачем дій, які
відповідач не має прав та підстав
вчиняти.

Вирішення питань про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
взагалі не належить до компетенції
Окружного адміністративного суду
міста Києва.

З урахуванням вищезазначеного, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивача про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинення
дій не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем не надано належних
та допустимих доказів порушення прав
та інтересів діями відповідача.

Київський апеляційний
адміністративний суд, який переглянув
постанову суду першої інстанції,
прийшов до аналогічних висновків і
обґрунтовано залишив її без змін.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Квадрат"
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19
грудня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 лютого 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
Т.А. Чумаченко

Е.Ю. Швед