Справа № 819/2127/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2127/14-a

20 листопада 2014 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_5 до відділу Держземагентства у
Тернопільському районі Тернопільської
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в особі представника
звернулася до суду з адміністративним
позовом до відділу Держземагентства у
Тернопільському районі Тернопільської
області (далі - відділ Держземагентства
у Тернопільському районі), треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, у якому просила визнати
протиправними дії відділу
Держземагентства у Тернопільському
районі щодо проведення державної
реєстрації земельних ділянок: площею
0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_1
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2932 (власник ОСОБА_8);
площею 0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_2
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2934 (власник ОСОБА_10);
площею 0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_3
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2935 (власник ОСОБА_6);
площею 0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_4
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2936 (власник ОСОБА_3);
площею 0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_5
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2931 (власник ОСОБА_7);
площею 0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_6
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2933 (власник ОСОБА_9).

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

Відповідно до Держаного акту на право
приватної власності на землю, виданого
29.12.1999 року, ОСОБА_5 є власником
земельної ділянки розміром 3,38 га,
наданої для ведення сільського
господарства, яка розташована на
території Підгороднянської сільської
ради. В березні 2014 року позивачка
звернулась до відділу
Держземагентства у Тернопільському
районі для отримання витягу з
Державного земельного кадастру, проте
державним кадастровим реєстратором
відділу Держземагентства у
Тернопільському районі прийнято
рішення про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру з підстав
неспівпадання площі земельної ділянки
ОСОБА_5, яка зазначена в Державному акті
на право приватної власності на землю,
з площею ділянки, яка міститься в
Державному земельному кадастрі.
Відповідно до матеріалів викопіювання
з Державного земельного кадастру з
земельною ділянкою ОСОБА_5
перетинаються (накладаються) земельні
ділянки третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
державна реєстрація яких проведена
31.07.2012 року.

У спірному випадку державна реєстрація
земельних ділянок третіх осіб була
проведена пізніше, ніж реєстрація
земельної ділянки ОСОБА_5, тому, на
думку представника позивачки,
державний реєстратор при державній
реєстрації земельних ділянок третіх
осіб мав би перевірити наявність чи
відсутність перетинів суміжних
земельних ділянок, та при наявності
знаходження в межах земельної ділянки
позивачки частини іншої земельної
ділянки відмовити у здійснення
державної реєстрації земельних
ділянок третіх осіб. З огляду на такі
обставини представник позивачки
вважає дії відповідача, що полягали у
здійсненні державної реєстрації
земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
протиправними.

В обґрунтування своєї правової позиції
представник позивачки посилається на
положення Закону України «Про
Державний земельний кадастр», норми
Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель,
затвердженого наказом Держкомзему
України від 02.07.2003 року № 174.

У судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у адміністративному
позові, просив позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
підстав, наведених у запереченнях
проти адміністративного позову від
13.10.2014 року (а. с. 124-127), письмових
поясненнях від 11.11.2014 року (а. с. 175-179) та
пояснила суду таке.

Державна реєстрація прав на земельні
ділянки, які посвідчені Держаними
актами на право приватної власності на
землю, виданими громадянам ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
на підставі рішення Підгороднянської
сільської ради від 17.04.2003 року № 53,
проведена на підставі належної
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
у відповідності до діючих на той час
Порядків ведення Поземельної книги і
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1051 від 17.10.2012 року. При цьому, були
відсутні підстави, передбачені даним
Порядком, для відмови у державній
реєстрації земельних ділянок третіх
осіб. Будь-якого співпадання земельної
ділянки ОСОБА_5 з земельними ділянками
третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 при проведенні
державної реєстрації прав на земельні
ділянки третіх осіб не було
встановлено.

Крім того, представник відповідача
зазначила, що в натурі немає жодного
накладання земельних ділянок
позивачки та третіх осіб, що
підтверджено висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
13.04.2012 року.

Також представник відповідача
звернула увагу, що з 01.01.2013 року
запрацював електронний Державний
земельний кадастр, до якого перенесено
інформацію про земельні ділянки з
Державного реєстру земель, що
потягнуло за собою багато технічних
помилок у визначенні площ або меж
земельних ділянок, як і в спірному
випадку, у зв'язку з відсутністю єдиної
системи координат земельного кадастру.
Перехідні положення Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
передбачають можливість виникнення
таких технічних помилок, виправлення
яких чітко регламентовано статтею 37
даного Закону та пунктами 138-161 Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012
року № 1051. Враховуючи передбачений
законом порядок виправлення помилок у
Державному земельному кадастрі, ОСОБА_5
обрала неналежний спосіб захисту своїх
прав та безпідставно і необґрунтовано
просить визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення державної
реєстрації земельних ділянок третіх
осіб.

Представник відповідача просила в
позові відмовити повністю.

Треті особи, які брали участь у судових
засіданнях, представник третьої особи
позовні вимоги не визнали та зазначили,
що державна реєстрація їх земельних
ділянок проведена належним чином, у
відповідності до вимог чинного
законодавства, на даний час на
земельних ділянках зведені будівлі, їх
власниками ведеться господарство. Крім
того, зауважили, що судовими рішеннями,
які набрали законної сили (копії яких
долучені до матеріалів
адміністративної справи) підтверджено
відсутність будь-якого накладання
земельних ділянок ОСОБА_5 та третіх
осіб в натурі. Позивачка у будь-який
спосіб намагається оспорити право
власності третіх осіб на земельні
ділянки на території Підгороднянської
сільської ради, незважаючи на
розв'язання такого цивільно-правового
спору щодо права власності на земельні
ділянки у порядку цивільного
судочинства. Просили в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, в тому числі, оглянувши
матеріали технічної документації із
землеустрою, суд приходить до висновку,
що в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є
власником земельної ділянки розміром
3,38 га, наданої для ведення сільського
господарства, яка розташована на
території Підгороднянської сільської
ради Тернопільського району
Тернопільської області, про що їй 29.12.1999
року видано Держаний акт на право
приватної власності на землю (а. с. 21). В
березні 2014 року позивачка звернулась
до відділу Держземагентства у
Тернопільському районі для отримання
витягу з Державного земельного
кадастру. 27.03.2014 року державним
кадастровим реєстратором відділу
Держземагентства у Тернопільському
районі прийнято рішення про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру з
підстав співпадання в площі земельної
ділянки ОСОБА_5, яка зазначена в
Державному акті на право приватної
власності на землю, з площею суміжних
земельних ділянок (а. с. 23). Відповідно
до матеріалів викопіювання з
Державного земельного кадастру з
земельною ділянкою ОСОБА_5
перетинаються (накладаються) земельні
ділянки третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Також судом встановлено, що 27.07.2012 року
управлінням Держкомзему у
Тернопільському районі на підставі
відповідної технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд та
рішення Підгороднянської сільської
ради № 53 від 17.04.2003 року «Про передачу у
власність земельних ділянок»
проведено державну реєстрацію таких
земельних ділянок: площею 0,0959 га,
розташованої по АДРЕСА_1
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2932 за власником
ОСОБА_8; площею 0,0959 га, розташованої по
АДРЕСА_2 Тернопільського району
Тернопільської області, кадастровий
номер земельної ділянки - :01:001:2934
за власником ОСОБА_10; площею 0,0959 га,
розташованої по АДРЕСА_3
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2935 за власником
ОСОБА_6; площею 0,0959 га, розташованої по
АДРЕСА_4 Тернопільського району
Тернопільської області, кадастровий
номер земельної ділянки - :01:001:2936
за власником ОСОБА_3; площею 0,0959 га,
розташованої по АДРЕСА_5
Тернопільського району Тернопільської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :01:001:2931 за власником
ОСОБА_7; площею 0,0959 га, розташованої по
АДРЕСА_6 Тернопільського району
Тернопільської області, кадастровий
номер земельної ділянки - :01:001:2933
за власником ОСОБА_9, про що видано
відповідні Державні акти на право
власності на земельну ділянку (а. с. 8-19,
181-206).

Обставини щодо наявності чи
відсутності перетину (співпадання) в
натурі земельної ділянки ОСОБА_5 з
земельними ділянками суміжних
землевласників ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вже були
предметом дослідження судом при
розгляді цивільної справи № 2-18/11 за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Підгороднянської
сільської ради, ОСОБА_5 про визнання
недійсним рішення Підгороднянської
сільської ради, визнання частково
недійсним Державного акта на право
власності на землю, зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третіх
осіб Тернопільського
науково-дослідного та проектного
інституту землеустрою, спільного
малого підприємства «Геодезія»,
управління Держкомзему у
Тернопільському районі, державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою та демонтаж самовільно
збудованих будівель. Так, рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 27.06.2012 року
у даній справі № 2-18/11, яке набрало
законної сили згідно з ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 23.08.2012 року, на підставі
висновків судової земельно-технічної
експертизи від 27.07.2010 року та судової
будівельно-технічної експертизи від
13.04.2012 року встановлено відсутність
фактичної накладки суміжних земель
сільськогосподарського призначення
ОСОБА_5 та ділянок індивідуальної
житлової забудови кооперативу
«Академмістечко», ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а. с.
105-107, 117-119). Відповідно до частини першої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України) такі
обставини мають преюдиційне значення
та не підлягають доказуванню у даній
справі.

Таким чином, будь-якого перетинання,
накладання, співпадання чи іншого
суміщення земельних ділянок ОСОБА_5 та
третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в натурі немає.
Разом з тим, має місце часткове
накладання (співпадання) земельних
ділянок у системі координат
Національної кадастрової системи.
Представник відповідача можливість
такого накладання земельних ділянок
пояснює некоректним перенесенням
інформації у зв'язку з набранням
чинності Законом України «Про
Державний земельний кадастр» з
Державного реєстру земель до
електронного Державного земельного
кадастру, внаслідок чого виникла
технічна помилка, порядок усунення
якої чітко регламентовано чинним
законодавством.

При прийняті постанови суд застосовує
до спірних правовідносин наступні
правові норми.

На момент виникнення спірних
правовідносин (державної реєстрації
земельних ділянок третіх осіб)
державна реєстрація прав на земельну
ділянку здійснювалася відповідно до
Порядків ведення Поземельної книги і
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021
(постанова втратила чинність з 01.01.2013
року на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року)
та Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 02.07.2003 року № 174, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.07.2003
року за № 641/7962.

Згідно з пунктом 13-1 Порядку ведення
Поземельної книги державна реєстрація
земельної ділянки здійснюється після
визначення кадастрового номера в
установленому порядку та прийняття
відповідним органом, який здійснює
розпорядження землями, рішення про
затвердження документації із
землеустрою та надання земельної
ділянки у власність (користування) чи
після формування земельної ділянки на
підставі документації із землеустрою
за рішенням власника земельної ділянки
про поділ або об'єднання земельних
ділянок.

Здійснення державної реєстрації
земельної ділянки передбачало подання
територіальним органам
Держземагентства за її
місцезнаходженням заяви, до якої
додавались, серед іншого, технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку з позначкою
територіального органу
Держземагентства про визначення
кадастрового номера з рішенням органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у власність (користування) - у
разі надання у власність (користування)
земельної ділянки, межі якої
встановлені в натурі (на місцевості),
без зміни її цільового призначення
(пункт 13-3 Порядку ведення Поземельної
книги).

У спірному випадку треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
для проведення державної реєстрації
земельних ділянок подали
територіальному органу
Держземагентства усі необхідні та
передбачені пунктом 13-3 Порядку ведення
Поземельної книги документи, які
відповідали вимогам, установленим цим
Порядком, що не заперечується
сторонами.

Підстави відмови у державній
реєстрації земельної ділянки
встановлені у пункті 13-4 Порядку
ведення Поземельної книги. Зокрема,
територіальний орган Держземагентства
відмовляє у державній реєстрації
земельної ділянки у разі, коли:

1) заяву подала особа, яка не може бути
заявником відповідно до цього Порядку;

2) земельна ділянка розташована на
території іншої
адміністративно-територіальної
одиниці;

3) документи подані не в повному обсязі
або не відповідають вимогам,
установленим цим Порядком;

4) на титульному аркуші документації із
землеустрою, у матеріалах документації
із землеустрою, що містять графічне
зображення земельної ділянки, та/або
документах, що містять відомості про
координати поворотних точок меж
земельної ділянки, їх частин, обмежень,
угідь, відсутня позначка
територіального органу
Держземагентства про кадастровий
номер земельної ділянки (дати його
визначення та внесення відомостей про
земельну ділянку до автоматизованої
системи).

В даному випадку підстав для відмови
третім особам у державній реєстрації
земельних ділянок, встановлених
пунктом 13-4 Порядку ведення Поземельної
книги, не було. Державна реєстрація
прав на земельні ділянки, які
посвідчені Державними акти на право
власності на земельну ділянку,
виданими громадянам ОСОБА_3 ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
проведена на підставі рішення
Підгороднянської сільської ради від
17.04.2003 року № 53 відповідно до
розробленої спільним малим
підприємством «Артікс» у 2012 році
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку. На титульному аркуші
технічної документації із землеустрою
та на кадастровому плані земельних
ділянок є позначка територіального
органу Держземагентства про
кадастровий номер земельної ділянки
(дати його визначення та внесення
відомостей про земельну ділянку до
автоматизованої системи), а також на
кадастровому плані земельних ділянок є
відмітка державного підприємства
«Центр державного земельного
кадастру» «обмінний файл сформовано»
(а. с. 142-147, 181-206).

Відповідно до пункту 13-2 Порядку
ведення Поземельної книги державна
реєстрація земельної ділянки
здійснюється шляхом відкриття
Поземельної книги.

Порядок ведення Поземельної книги,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 1021, передбачав, що
Поземельна книга відкривається та
ведеться на кожну земельну ділянку: у
паперовому вигляді - територіальними
органами Держземагентства; в
електронному вигляді - операторами -
структурними підрозділами державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», яке є
адміністратором автоматизованої
системи державного земельного
кадастру, і мають доступ та вносять
відомості до автоматизованої системи
державного земельного кадастру (далі -
автоматизована система), формують з її
використанням аркуші Поземельної
книги та аркуші витягів з неї,
перевіряють результати робіт із
землеустрою в електронному вигляді,
дані про які містяться в файлі обміну
даними про результати робіт із
землеустрою в електронному вигляді
(далі - обмінний файл). Одночасно з
внесенням відомостей до Поземельної
книги робляться записи у Книзі записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі (далі - Книга
записів) (пункти 6, 8 Порядку).

Поземельна книга вважається відкритою
після зазначення кадастрового номера
земельної ділянки і дати її відкриття
на титулі Поземельної книги, що
завіряється підписом посадової особи,
скріпленим печаткою територіального
органу Держземагентства (пункт 9
Порядку ведення Поземельної книги).

У спірному випадку при проведенні
державної реєстрації земельних
ділянок третіх осіб територіальний
орган Держземагентства діяв у
відповідності до вимог Порядку ведення
Поземельної книги. При цьому, внесення
відомостей до автоматизованої системи
державного земельного кадастру та
перевірка даних обмінного файлу
здійснювалась структурними
підрозділами державного підприємства
«Центр Державного земельного
кадастру». Відтак, дії відповідача щодо
державної реєстрації земельних
ділянок третіх осіб є законними та
обґрунтованими.

Суд не бере до уваги посилання
представника позивачки на підпункти 2.1,
2.2 пункту 2 Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 02.07.2003 року № 174, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.07.2003
року за № 641/7962 (який втратив чинність
20.08.2012 року на підставі наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства України № 408 від 07.07.2012
року), про те, що реєстратор, здійснюючи
процедуру перевірки та приймання
обмінного файлу даних результатів
землевпорядних робіт в електронному
вигляді мав перевірити відсутність
перетинів та розривів між суміжними
земельними ділянками, з огляду на таке.
Згідно з пунктом 1.2 даного Тимчасового
порядку наведені нижче терміни
вживаються у такому значенні:
реєстратори державного реєстру земель
(далі - реєстратори) - це структурні
підрозділи Центру ДЗК (Центру
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах), які мають доступ
та вносять відомості до бази даних АС
ДЗК, ведуть Поземельну книгу,
здійснюють видачу та реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди (суборенди)
землі, а також ведуть книгу реєстрації.

Таким чином, у даному Тимчасовому
порядку ведення державного реєстру
земель, на який посилається
представник позивачки, вважаючи, що
саме відповідач мав перевірити
відсутність перетинів між суміжними
земельними ділянками, реєстратор
державного земельного кадастру - це
структурний підрозділ Центру ДЗК, а не
територіального органу
Держземагентства. А отже, і обов'язки
встановлені у підпунктах 2.1, 2.2 пункту 2
стосуються саме структурних
підрозділів ДЗК, а не територіального
органу Держземагентства - Управління
(Відділу) Держземагентства у районі.

Також суд не приймає мотивацію
представника позивачки, наведену у
позовній заяві, з посиланням на
наявність підстав для відмови у
державній реєстрації земельної
ділянки, встановлених частиною шостою
статті 24 Закону України «Про Державний
земельний кадастр» від 07.07.2011 року №
3613-VІ, оскільки стаття 24 даного Закону
відповідно до пункту 1 розділу VII
«Прикінцеві та перехідні положення»
набрала чинності лише з 01.01.2013 року.

З 01.01.2013 року набули чинності численні
нормативно-правові акти та зміни і
доповнення до нормативно-правових
актів України, які значно змінили
процедуру оформлення (переоформлення)
прав на земельні ділянки, зокрема,
Закон України «Про Державний земельний
кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI, Порядок
ведення Державного земельного
кадастру, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012
року № 1051. З 01.01.2013 року в Україні
запрацював електронний Державний
кадастр, до якого була внесена
інформація про земельні ділянки з
Державного реєстру земель. Так,
відповідно до пункту 4 розділу VII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» у разі якщо
земельні ділянки, обмеження (обтяження)
у їх використанні зареєстровані до
набрання чинності цим Законом у
Державному реєстрі земель, відомості
про такі земельні ділянки, обмеження
(обтяження) підлягають перенесенню до
Державного земельного кадастру в
автоматизованому порядку, без подання
заяв про це їх власниками,
користувачами та без стягнення плати
за таке перенесення.

При цьому, Державний реєстр земель - це
складова частина державного
земельного кадастру, який складається
з книги записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок
та Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку і
формується за допомогою АС ДЗК
(автоматизована система державного
земельного кадастру). Автоматизована
система державного земельного
кадастру (далі - АС ДЗК) - інформаційна
система, що містить відомості про
правовий режим земель, державну
реєстрацію земельних ділянок,
кадастрове зонування, кадастрові
зйомки, бонітування ґрунтів,
економічну оцінку земель, грошову
оцінку земельних ділянок, облік
кількості та якості земель (підпункт 1.2.
пункту 1 Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 02.07.2003 року № 174).

Державний земельний кадастр - це єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами (стаття
1 Закону України «Про Державний
земельний кадастр»).

Згідно з пунктом 4 розділу VII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» у разі якщо після
перенесення інформації про земельні
ділянки з Державного реєстру земель до
Державного земельного кадастру
виявлені помилки у визначенні площ
та/або меж земельних ділянок
(розташування в межах земельної
ділянки частини іншої земельної
ділянки; невідповідність меж земельної
ділянки, вказаних у Державному реєстрі
земель, її дійсним межам;
невідповідність площі земельної
ділянки, вказаної у Державному реєстрі
земель, її дійсній площі у зв'язку із
зміною методів підрахунку (округлення);
присвоєння декільком земельним
ділянкам однакових кадастрових
номерів), такі помилки за згодою
власника земельної ділянки,
користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності
можуть бути виправлені на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) або за матеріалами
інвентаризації земель. Зміна меж
земельної ділянки при виправленні
вказаних помилок допускається за
письмовим погодженням з особами, яким
належить право власності (а щодо земель
державної та комунальної власності -
право користування) на суміжні
земельні ділянки. Відсутність згоди
власника земельної ділянки,
користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності на
виправлення вказаних помилок не є
підставою для відмови у перенесенні
відомостей про відповідну земельну
ділянку до Державного земельного
кадастру, надання відомостей про
земельну ділянку з Державного
земельного кадастру. Про виявлені
помилки центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері земельних відносин, письмово
безоплатно повідомляє власників
(користувачів) земельних ділянок.

Як встановлено судом, інформація про
земельну ділянку ОСОБА_5 перенесена з
Державного реєстру земель до
Державного земельного кадастру 07.06.2013
року, про що свідчить витяг з
геодезичної інформаційної системи (а.
с. 148). Географічно-інформаційні системи
(ГІС) - це програмно-технічний комплекс,
що забезпечує автоматизований збір,
обробку, зберігання, аналіз,
відображення і розповсюдження
просторово-координованої інформації
(стаття 1 Закону України «Про Державний
земельний кадастр»). Таким чином,
державний кадастровий реєстратор
відділу Держземагентства у
Тернопільському районі міг
відслідкувати наявність/відсутність
накладок цієї земельної ділянки із
суміжними ділянками тільки після 07.06.2013
року.

Наявність у даному випадку накладок у
Державному земельному кадастрі
земельної ділянки ОСОБА_5 та суміжних
земельних ділянок, власниками яких є
треті особи, які в натурі не містять
такого співпадання, є технічною
помилкою, яка виникла після
перенесення інформації про земельні
ділянки з Державного реєстру земель до
Державного земельного кадастру, та
можливість якої допускає Закон.
Порядок та процедура усунення таких
помилок чітко регламентовані статтею 37
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» та пунктами 138-161
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012
року № 1051. Разом з тим, наявність таких
помилок, допущених у зв'язку з
перенесення інформації про земельні
ділянки з Державного реєстру земель до
Державного земельного кадастру, не є
підставою для визнання протиправними
дій територіального органу
Держземагентства щодо проведення
державної реєстрації земельних
ділянок третіх осіб - суміжних
землевласників.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до частини першої статті 6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси. Адміністративне
судочинство спрямоване на захист саме
порушених прав осіб у сфері
публічно-правових відносин, тобто для
відновлення порушеного права особа
повинна довести, яким чином відбулось
порушення її прав. Відсутність
порушеного права чи невідповідність
обраного позивачем способу його
захисту способам, визначеним
законодавством, встановлюється при
розгляді справи по суті та є підставою
для прийняття судом рішення про
відмову в позові.

У спірному випадку позивачка не
оскаржує дії відповідача, які
стосуються внесення відомостей (змін
до них) до Державного земельного
кадастру щодо своєї земельної ділянки,
а у будь-який спосіб намагається
скасувати державну реєстрацію
земельних ділянок суміжних
землевласників. Державна реєстрація у
встановленому законом порядку
земельних ділянок третіх осіб жодним
чином не порушує права ОСОБА_5, оскільки
в натурі такі земельні ділянки не
накладаються (не співпадають), і такі
обставини доведені судовими рішеннями
у цивільній справі щодо оспорення
ОСОБА_5 права власності третіх осіб та
законності набуття ними права
власності на земельні ділянки, що
знаходяться на території
Підгороднянської сільської ради
Тернопільського району. В даному
випадку має місце технічна помилка,
допущена в Державному земельному
кадастрі.

Разом з тим, із змісту позовної заяви
вбачається, що позивачка шляхом
пред'явлення адміністративного позову
вимагає визнати протиправними дії
відділу Держземагентства у
Тернопільському районі щодо державної
реєстрації земельних ділянок третіх
осіб - суміжних землевласників у
зв'язку з частковим накладанням її
земельної ділянки з земельними
ділянками третіх осіб у Державному
земельному кадастрі, тобто позивачка у
будь-якій спосіб намагається оспорити
право власності третіх осіб або
законність набуття ними права
власності на ці земельні ділянки (їх
частину), незважаючи на вирішення
такого спору в порядку цивільного
судочинства. На думку суду, захист її
прав, порушених у зв'язку з допущеною
помилкою при перенесенні інформації
про земельні ділянки з Державного
реєстру земель до Державного
земельного кадастру, має здійснюватись
шляхом виправлення такої помилки через
внесення відповідних змін до
Державного земельного кадастру, як це
передбачають вимоги Закону України
«Про Державний земельний кадастр» та
норми Порядку ведення Державного
земельного кадастру. Таким чином, у
даному випадку має місце
невідповідність обраного позивачкою
ОСОБА_5 способу захисту її прав
способам, визначеним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи наведені положення
законодавства України та встановлені
обставини справи, суд дійшов висновку,
що відповідач, при проведенні
державної реєстрації земельних
ділянок третіх осіб діяв правомірно та
у межах наданих повноважень.
Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, надав суду належні,
достатні та допустимі докази в
обґрунтування законності своїх дій,
якими спростовуються твердження
представника позивачки.

Отже, за вказаних обставин, виходячи з
меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов до переконання, що
викладені в позовній заяві доводи є
необґрунтованими, а позовні вимоги є
такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_5 до відділу
Держземагентства у Тернопільському
районі Тернопільської області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання дій
протиправними відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова складена 25
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна:

Суддя
Чепенюк О.В.