Справа № 817/324/14
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/35227/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Островича С.Е., Степашка О.І.,
Федорова М.О.

розглянула в порядку попереднього
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Рівненському районі Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року у справі за позовом
Державного підприємства "Шпанівський
експериментальний завод харчових
екстрактів" до Державної податкової
інспекції у Рівненському районі
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Шпанівський
експериментальний завод харчових
екстрактів" (далі - ДП "Шпанівський
експериментальний завод харчових
екстрактів") звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Рівненському районі
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - ДПІ у
Рівненському районі) в якому просить
скасувати податкові
повідомлення-рішення.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року позов ДП "Шпанівський
експериментальний завод харчових
екстрактів" задоволено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року апеляційну скаргу ДПІ у
Рівненському районі залишено без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
ДПІ у Рівненському районі подала
касаційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити ДП "Шпанівський
експериментальний завод харчових
екстрактів" у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

ДПІ у Рівненському районі проведено
виїзну позапланову перевірку ДП
«Шпанівський експериментальний завод
харчових екстрактів» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Фрументумопт» в листопаді 2011 року,
ТОВ «Сталісбуд» в листопаді 2011 року, в
лютому 2012 року. За результатами
перевірки складено акт від 27.09.2013 року
за №99/22-141/00375020.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення: № від 11.10.2013
року, згідно з яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на загальну суму 319580, 00 грн.,
в т.ч. 316080, 00 грн. - основного платежу та
3500, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій,
яке базується на висновках податкового
органу про заниження позивачем податку
на прибуток на загальну суму 316080, 00 грн.,
в т.ч. за IV квартал 2011 року в сумі 309080, 00
грн. та за І квартал 2012 року - в сумі 7000, 00
грн., які зроблені відповідачем на
підставі аналізу господарських
операцій позивача з ТОВ «Фрументумопт»
і ТОВ «Сталісбуд» та ґрунтуються на
порушеннях позивачем вимог п.44.1 ст.44,
п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України; №
від 11.10.2013 року, згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 444149, 00 грн., в т.ч. 296099, 00
грн. - основного платежу та 148050, 00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій, яке
базується на висновку відповідача про
порушеннях позивачем вимог п.198.1, п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України на підставі аналізу
господарських операцій ДП
«Шпанівський експериментальний завод
харчових екстрактів» господарські
операції з ТОВ «Сталісбуд» та ТОВ
«Фрументумопт».

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту згідно з пунктом
198.2 статті 198 Податкового кодексу
України вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- або дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг;

- або дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 198.6. ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені де складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21.11.2011 року між ДП
«Шпанівський експериментальний завод
харчових екстрактів» (Покупець) та ТОВ
«Фрументумопт» (Постачальник) укладено
договори №21/11-1, №21/11-2, №21/11-3 та №21/11-4,
згідно з якими Постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність Покупцю певний товар, а саме:
прилади, комплектуючі матеріали для
автоматизації
бродильно-ректифікаційної установки
(БРУ), а Покупець зобов'язується
прийняти цей товар та своєчасно
здійснити його оплату на умовах даних
договорів. На виконання умов вказаних
договорів від 21.11.2011 року, 30.11.2011 року
ТОВ «Фрументумопт» поставило позивачу
електрообладнання на загальну суму
1343826, 00 грн., що підтверджується
податковими накладними №196, №193, 190 та
№187 від 30.11.2011 року, видатковими
накладними №РН-301108, №РН-301111, №РН-301110 та
№301109 від 30.11.2011 року. Оплата за
поставлені товарно-матеріальні
цінності здійснювалася в
безготівковій формі.

На підставі одержаних видаткових
накладних позивачем включено вартість
отриманих від ТОВ «Фрументумопт»
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму 1343826, 00 грн. до складу
витрат IV кварталу 2011 року та сформовано
податковий кредит за листопад 2011 року в
сумі 268765,00 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.11.2011 року між ДП
«Шпанівський експериментальний завод
харчових екстрактів» (Замовник) та ТОВ
«Сталісбуд» (Підрядник) укладено
договір №01/11-2, згідно з яким Підрядник
зобов'язується виконати ремонт
котлоагрегата ДКВР-6,5-13,0, а Замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
виконані роботи. На виконання умов
даного договору в листопаді 2011 року ТОВ
«Сталісбуд» виконало ремонтні роботи
на загальну суму 103333,33 грн., що
підтверджується актом приймання
виконаних робіт за листопад 2011 року,
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт за листопад 2011 року,
дефектним актом, локальним кошторисом
№1-1-1, підсумковою відомістю ресурсів,
податковою накладною №79 від 16.11.2011
року.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.12.2011 року між ДП
«Шпанівський експериментальний завод
харчових екстрактів» (Замовник) та ТОВ
«Сталісбуд» (Підрядник) укладено
договір №01/12-01, за умовами якого
Підрядник зобов'язується виконати
комплексну автоматизацію
бродильно-ректифікаційної установки
(БРУ) на рівні АСУ, а Замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
виконані роботи. На виконання умов
вказаного договору в грудні 2011 року ТОВ
«Сталісбуд» виконало позивачу
ремонтні роботи, що підтверджується
актами виконаних будівельних робіт за
грудень 2011 року, локальними
кошторисами №2-1-1, №2-2-1, довідками про
вартість виконаних будівельних робіт
за грудень 2011 року, дефектними актами,
підсумковими відомостями ресурсів за
грудень 2011 року, актами
приймання-передачі устаткування до
монтажу, податковими накладними №31 від
12.12.2011 року та №113 від 26.12.2011 року. Оплата
за виконані роботи здійснювалася в
безготівковій формі.

За результатами здійснення таких
господарських операцій з ТОВ
«Сталісбуд» позивач включив вартість
отриманих робіт до складу витрат І
кварталу 2012 року та сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість за грудень 2011 року та лютий 2012
року.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що видаткові накладні, податкові
накладні, акти приймання виконаних
будівельних робіт та розрахункові
документи в силу Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999
року та Положення №168/704 є первинними
документами та мають всі необхідні
встановлені законом обов'язкові
реквізити. Дані первинні документи
дають змогу визначити зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; осіб, які брали
участь у здійсненні господарської
операції.

Крім того, на момент здійснення
господарських правовідносин між
позивачем та його контрагентами ТОВ
«Сталісбуд» та ТОВ «Фрументумопт»,
останні мали цивільну правоздатність,
чинну державну реєстрацію і не були
позбавлені права укладати угоди у
відповідності до вимог діючого
законодавства, були платниками ПДВ, а
ТОВ «Сталісбуд» мало ліцензію на
господарську діяльність у будівництві,
пов'язану із створенням об'єктів
архітектури.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи, а тому сама по собі несплата
податку (у тому числі внаслідок
ухилення від сплати) не може бути
підставою для відмови у праві платника
податку на податковий кредит за
наявності факту здійснення
господарської операції.

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що податкові
повідомлення-рішення № та №
від 11.10.2013 року є протиправними та
підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ДП "Шпанівський
експериментальний завод харчових
екстрактів".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Рівненському районі
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров