Справа № 826/8192/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2014 року № 826/8192/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., суддів Келеберди В.І.,
Данилишина В.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого
обов'язки Міністра внутрішніх справ
України Авакова Арсена Борисовича,
Державної казначейської служби
України про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити дії.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі
по тексту також - позивач) з позовною
заявою до Тимчасово виконуючого
обов'язки Міністра внутрішніх справ
України Авакова Арсена Борисовича
(надалі також - відповідач1), Державної
виконавчої служби України (надалі по
тексту також - відповідач2), в якому
- визнати протиправною
бездіяльність тимчасово виконуючого
обов'язки Міністра внутрішніх справ
України Авакова Арсена Борисовича, що
призвела до масової загибелі людей у м.
Одесі під час заворушень 02.05.2014 року,
внаслідок якої позивачу було
- зобов'язати Державну
казначейську службу України, за
рахунок коштів Державного Бюджету
України, відшкодувати позивачу шкоду у
розмірі 500000 гривень завдану внаслідок
протиправної бездіяльності
виконуючого обов'язки Міністра
Внутрішніх справ України Авакова
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідач1 під час подій
02.05.2014 року біля Дому профспілок у м.
Одесі, не забезпечив особисту безпеку
громадян, не захистив їх права і
свободи, законні інтереси, не запобіг
правопорушенням та після їх початку не
вчинив дій щодо їх припинення, а відтак
допустив бездіяльність.
Представник відповідача1 проти
задоволення позову заперечував з
мотивів необґрунтованості та
Відповідач2 у судове засідання не
забезпечив явку повноважного
представника, позиції щодо заявленого
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з огляду
Встановлено, що 02 травня 2014 року
приблизно о 16.00 на території м. Одеси
відбулися масові заворушення із
застосуванням зброї, що
супроводжувалися насильством над
особою, знищенням майна та призвели до
загибелі 48 осіб, серед яких 6 з
вогнепальними пораненнями і інших
тяжких наслідків. Крім того, внаслідок
зазначених масових заворушень також
отримали тілесні ушкодження понад 200
За вказаною подією триває досудове
розслідування в кримінальному
Позивач вважаючи, що тимчасово
виконуючим обов'язки Міністра
внутрішніх справ України Аваковим
Арсеном Борисовичем допущено
бездіяльність щодо не попередження та
припинення вказаних подій, звернувся
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив із
Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Так, відповідно до частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України У справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
Відповідно до п. 1 Положення про
Міністерство внутрішніх справ України
(надалі - Положення), затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011 №
383/2011, Міністерство внутрішніх справ
України (надалі - МВС України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
МВС України входить до системи органів
виконавчої влади і є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
реалізації державної політики у сфері
захисту прав і свобод людини та
громадянина, власності, інтересів
суспільства і держави від злочинних
посягань, боротьби зі злочинністю,
розкриття та розслідування злочинів,
охорони громадського порядку,
забезпечення громадської безпеки,
безпеки дорожнього руху, а також з
питань формування державної політики у
сферах міграції (імміграції та
еміграції), у тому числі протидії
нелегальній (незаконній) міграції,
громадянства, реєстрації фізичних
осіб, біженців та інших визначених
законодавством категорій мігрантів.
Згідно з п.п. 5 п. 4 Положення
Міністерство відповідно до покладених
на нього завдань організовує
діяльність головних управлінь,
управлінь МВС України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, на транспорті,
районних, районних в містах, міських
управлінь (відділів), лінійних
управлінь (відділів) (далі - органи
внутрішніх справ) і внутрішніх військ
МВС України та здійснює управління
ними, зокрема під час забезпечення
охорони громадського порядку.
Відповідно до п. 7 Положення МВС України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління, управління МВС України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, на
транспорті, районні, районні в містах,
міські управління (відділи), лінійні
управління (відділи).
Відповідно до п. 11 Положення Міністр
внутрішніх справ України: - застосовує
відповідно до законодавства заходи
дисциплінарного впливу до працівників
органів внутрішніх справ, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери управління МВС України; - скликає
та проводить наради з питань, що
належать до його компетенції; -
підписує накази МВС України; -
організовує роботу колегії МВС України
і головує на її засіданнях; - дає
обов'язкові для виконання працівниками
апарату Міністерства доручення.
Відповідно до ст. 8 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» Міністр як керівник
міністерства: - в межах компетенції
організовує та контролює виконання
апаратом міністерства і
територіальними органами міністерства
Конституції України, законів України,
актів та доручень Президента України,
актів Кабінету Міністрів України; -
вирішує в установленому порядку
питання щодо заохочення та притягнення
до дисциплінарної відповідальності
керівників та заступників керівників
самостійних структурних підрозділів
апарату міністерства, керівників та
заступників керівників територіальних
органів міністерства, присвоює їм
ранги державних службовців; - утворює
комісії, робочі та експертні групи; -
скликає та проводить наради з питань,
що належать до його компетенції; -
підписує накази міністерства; - дає
обов'язкові для виконання державними
службовцями та працівниками апарату
міністерства доручення.
Крім того, відповідно до п. 28 ч. 2 ст. 8
Закону України «Про центральні органи
виконавчої влади» Міністр як керівник
міністерства дає обов'язкові для
виконання державними службовцями та
працівниками апарату міністерства
Позивач стверджує, що Міністр
внутрішніх справ України Аваков А.Б.
«не надав ніяких вказівок,
розпоряджень підконтрольним йому
відомствам на попередження вказаної
трагедії» (подій, які мали місце 02.05.2014 в
м. Одеса), що свідчить про його
протиправну бездіяльність.
Суд звертає увагу на те, що під
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень розглядається пасивна
поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, та інтересів
фізичних та юридичних осіб.
Проте, в межах розгляду справи
підтверджено, що з моменту призначення
Міністра внутрішніх справ України на
посаду ним безпосередньо та через
керівництво Міністерства вживався
комплекс заходів щодо нормалізації
ситуації, яка склалася в державі.
Зокрема, на розширених нарадах
керівництва МВС України (від 22.02.2014 № 2,
від 04.03.2014 № 4, від 18.03.2014 № 6, від 15.04.2014 №
10, від 29.04.2014 № 12 - копії долучені до
матеріалів справи) постійно
заслуховувалася інформація про стан
оперативної обстановки в країні,
проблемні питання в діяльності ОВС та
ставилися завдання щодо безумовного
виконання працівниками територіальних
органів внутрішніх справ (в т.ч. ГУМВС
України в Одеській області) службових
обов'язків, зокрема під час охорони
громадського порядку.
Крім того, начальникам ГУМВС, УМВС
України в областях надсилалися
службові телеграми (від 02.03.2014 № 3281/Ав,
від 20.03.2014 № 4403/Яр, від 26.03.2014 № 7/6-1614, від
02.04.2014 № 5352/Єв, від 23.04.2014 № 7/6-2375, від
29.04.2014 № 7844/46 - копії яких містяться у
матеріалах судової справи) з вимогами
вжити ряд заходів щодо: - проведення з
особовим складом цілеспрямованої
роз'яснювальної роботи щодо
безумовного виконання визначених
Законом України «Про міліцію»
оперативно-службових завдань, захисту
інтересів суспільства та держави від
протиправних посягань; -
безальтернативного звільнення осіб,
які порушують присягу працівника ОВС
України, не вживають заходів щодо
протидії або підтримують
просепаратистськи налаштованих
правопорушників з ОВС за
дискредитацією; - комплексного
використання сил і засобів під час
охорони громадського порядку; -
вирішення питань щодо переведення
підпорядкованого особового складу на
посилений варіант несення служби; - та
Водночас, як свідчать фактичні
обставини справи, до територіальних
органів внутрішніх справ, в тому числі
і до ГУМВС України в Одеській області
надсилалися відповідні доручення (від
12.03.2014 № 3773/Ав, від 13.03.2014 № 3863/Ав, від
10.04.2014 № 6036/Ав, від 16.04.2014 № 6653/Ав) про
вжиття заходів щодо: - організації
забезпечення громадського порядку під
час проведення весняної частини
чемпіонату України з футболу сезону
2013-2014 років; - запобігання грубих
порушень громадського порядку; -
забезпечення громадського порядку,
безпеки дорожнього руху, особистої
безпеки громадян, запобігання
правопорушенням та їх припинення під
час святкування травневих свят; -
посилення охорони об'єктів, де
зберігаються зброя, бойові припаси до
неї та вибухонебезпечні речовини; - та
Також Міністром внутрішніх справ
України були підписані накази (від
04.04.2014 № 286, від 16.04.2014 № 344, від 22.04.2014 №
378, від 28.04.2014 № 402 - копії яких містяться
у матеріалах судової справи) про вжиття
заходів щодо: - роззброєння незаконних
збройних формувань; - припинення
діяльності організованих груп та
злочинних організацій, профілактики
вчинення тяжких та особливо тяжких
злочинів їх учасниками, недопущення
фактів екстремізму та сепаратизму; -
підвищення ефективності діяльності
оперативних штабів; - переведення
органів і підрозділів внутрішніх справ
і Національної гвардії України на
оперативно-службової діяльності з 30
квітня по 29 травня 2014 року.
При цьому, в межах розгляду справи
встановлено, що з метою перевірки
правомірності дій працівників міліції
під час припинення масових заворушень
у м. Одеса 02.05.2014р. відповідаче1 було
призначено службове розслідування, за
результатами якого наказом МВС України
від 30.05.2014р. № 500 винних осіб було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності (копія наявні у
матеріалах справи). Копії висновку
службового розслідування та
вищезазначеного наказу були
направлені до Генеральної прокуратури
України (згідно супровідних листів
№580т/Ав від 23.06.2014р., №6/6-4142 від 07.07.2014р.).
Разом з тим, наказом МВС України від
03.05.2014р. № 421 (копія долучена до
матеріалів справи) була створена
робоча група для стабілізації
оперативної обстановки на території
З огляду на вищевикладеного,
судом встановлено, що позовна вимога
про визнання протиправною
бездіяльності тимчасово виконуючого
обов'язки Міністра внутрішніх справ
України Авакова Арсена Борисовича, що
призвела до масової загибелі людей у м.
Одесі під час заворушень 02.05.2014 року, є
безпідставною, оскільки в межах
розгляду справи належними доказами та
імперативними приписами чинного
законодавства спростовано допущення
відповідлачем1 бездіяльності у спірних
Щодо позовної вимоги про
відшкодування шкоди у розмірі 500000
гривень, завдану внаслідок
протиправної бездіяльності
виконуючого обов'язки Міністра
Внутрішніх справ України Авакова
Арсена Борисовича, суд звертає увагу на
Як зазначає позивач, на протязі 3-х
тижнів після подій, які мали місце
02.05.2014р., він лікувався та йому в
домашніх умовах приватний лікар ставив
крапельницю, виписав ліки тощо.
Разом з тим, відповідно до чинного
законодавства лікар повинен був
повідомити територіальний ОВС про
відповідні тілесні пошкодження (станом
на 21.07.2014р. такі повідомлення до
компетентних органів щодо позивача не
При цьому позивач не надав до суду
доказів того, що він звертався до
органів внутрішніх справ із заявою про
отримання ним тілесних ушкоджень.
Відповідно до листа ГСУ МВС України від
17.07.2014р. № 13/1/2-4/8043 (копія якого
міститься у матеріалах судової справи)
станом на 17.07.2014р. ОСОБА_1 в рамках
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 02.05.2014р. за ознаками
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.ч. 1,2 ст. 296, ч. 3 ст. 345, ст.
341, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 294, п.п. 5 та 7 ч. 2 ст. 115
КК України, заяву про залучення його як
потерпілого не писав. На виклик по
повістці до органів досудового
слідства не з'явився. Інформацією про
отримання останнім тілесних ушкоджень
внаслідок масових заворушень слідчі
органи не володіють.
Так, позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги ЦК України та Конституцією
Положеннями ст. 56 Конституції
України передбачено, що кожен має право
на відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їхнього
порушення чи реальної небезпеки такого
Стаття 12 ЦК України, передбачає,
що особа вільно, на власний розсуд,
обирає способи захисту цивільного
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права,
визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
юрушення, примусове виконання
обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок непереборної
сили, відшкодовується у випадках,
встановлених законом.

В силу ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; 2) якщо шкоди завдано
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або
виправних робіт; 3) в інших випадках,
встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України регламентовано,
що шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Згідно статті 1177 ЦК України шкода,
завдана фізичній особі, яка потерпіла
від кримінального правопорушення,
відшкодовується відповідно до закону.
Шкода, завдана потерпілому внаслідок
кримінального правопорушення,
компенсується йому за рахунок
Державного бюджету України у випадках
та порядку, передбачених законом.

При цьому, як встановлено статтею
1195 ЦК України фізична або юридична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності, а також: відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я фізичної особи, яка
в момент завдання шкоди не працювала,
розмір відшкодування визначається
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.
Згідно ч.4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Як встановлено частиною 1 статті
71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не надано
жодних належних та допустимих доказів
на підтвердження викладених у позовній
заяві обставин, не доведено факт
каліцтва або ушкодження здоров'я,
заподіяння йому моральної шкоди,
витрат на лікування та збитків, а
відтак позов і в частині відшкодування
шкоди є таким, що задоволенню не
підлягають.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167
КАС України, Окружний адміністративний
суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин