Справа № 804/13495/13-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2014 рокусправа № 804/13495/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВЕЕСВІ-машинобудівний завод»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Прокурора
Самарського району м. Дніпропетровська
в інтересах держави в особі
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«ВЕЕСВІ-машинобудівний завод» про
стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Самарського району м.
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області звернувся з вищевказаним
позовом до суду в якому, просив
стягнути з відповідача податкову
заборгованість з орендної плати за
землю у розмірі 202779 грн. 19 коп.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2013 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «ВЕЕСВІ-машинобудівний завод»
подало апеляційну скаргу, в якій,
просить рішення суду скасувати та
прийняти нове яким розстрочити суму
боргу шляхом щомісячних платежів та
виключити з резолютивної частини
рішення абзац третій щодо звернення
постанови до негайного виконання.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до ст.
41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 17.01.2013 р.
відповідачем до органу державної
податкової служби була подана
податкова декларація № з плати
за землю за 2013 р. на загальну суму 606614,04
грн. з розбивкою помісячної сплати з
січня по грудень 2013 р. в розмірі 50551,17
грн.

Також, податковим органом була
нарахована пеня в зв'язку з
несвоєчасною сплатою узгодженої суми
грошового зобов'язання в розмірі 574,51
грн.

Відповідач має недоїмку по податковому
боргу з орендної плати за земельні
ділянки за період з квітня по липень
2013р. по вищевказаній податковій
декларації в загальній сумі 202204,68 грн.
та несплачена пеня в розмірі 574,51 грн.,
загальна сума податкового боргу
становить 202779,19 грн.

Зазначений податковий борг не був
погашений відповідачем у встановлені
строки.

Податковим органом була сформована
податкова вимога № 929 від 31.08.2012 р. на
суму 43391,01грн., яка була вручена
відповідачеві 17.09.2012 р

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового
кодексу України платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Згідно з п.49.1 ст.49 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.57.2 ст.57 Податкового кодексу
України у разі коли відповідно до цього
Кодексу або інших законів України
контролюючий орган самостійно
визначає податкове зобов'язання
платника податків з причин, не
пов'язаних з порушенням податкового
законодавства, такий платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
податкового зобов'язання у строки,
визначені в цьому Кодексі та в статті 297
Митного кодексу України, а якщо такі
строки не визначено, - протягом 30
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення про таке
нарахування.

Відповідно до п.п. 95.1 - 95.3 ст. 95
Податкового кодексу України, орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Пунктом 59.5 ст.59 Податкового кодексу
України встановлено, що у разі коли у
платника податків якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового зобов'язання збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення податкової вимоги).

Згідно п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

З урахуванням положень вказаної норми
КАСУ колегія суддів зазначає що
підставою для відстрочення чи
розстрочення виконання, зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення є наявність
рішення суду, яке набрало законної сили
та обставини, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо).

В той же час колегія суддів зазначає, що
підстави передбачені ст.256 КАС України
щодо звернення зазначеної постанови до
негайного виконання відсутні.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що при розгляді справи суд
першої інстанції правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, вірно встановив фактичні
обставини справи та дав їм правову
оцінку, а тому доводи апеляційної
скарги є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки висновків
зроблених судом першої інстанції, що не
може бути підставою для скасування
судового рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВЕЕСВІ-машинобудівний завод» -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2013 року - залишити без змін,
виключивши з резолютивної частини
посилання щодо звернення зазначеної
постанови до негайного виконання.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова