Справа № 2а-4471/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Справа №
9104/12081/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:до

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації на постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 04
травня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації про
перерахунок та виплату разової
грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації, у якому
просила поновити строк для звернення
до адміністративного суду, визнати дії
відповідача протиправними та
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити одноразову щорічну допомогу
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2008-2010 роки.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 04
травня 2011 року позов задоволено
частково.

Ухвалено поновити строк звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 за 2010
рік.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови здійснити
нарахування і виплату ОСОБА_1 разової
щорічної грошової допомоги до 05 травня
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», протиправними.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації здійснити ОСОБА_1, як
учаснику війни, нарахування та виплату
щорічної грошової допомоги до 05 травня
відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» за 2010 рік у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, розмір яких визначається
відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеному
Законом України «Про державний бюджет
України на 2010 рік», урахуванням суми
фактично отриманої нею допомоги.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу. У поданій
апеляційній скарзі просить зазначену
постанову скасувати і прийняти нове
рішення, покликаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
та неврахування істотних обставин
справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що відповідач належним чином і
відповідно до вимог Закону України про
Державний бюджет України на 2011 рік та
постанови Кабінету Міністрів України
№ 341 від 04.04.2011 року виконало свій
обов'язок перед позивачем з виплати
йому щорічної разової грошової
допомоги, як учаснику війни. Просить
врахувати, що воно не є головним
розпорядником коштів для виплати
спірної допомоги і що виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування. Вказує на
порушення судом першої інстанції норм
бюджетного законодавства України.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач є учасником війни, якому
відповідно до вимог ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі 3
мінімальних пенсій за віком. Рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року за № 6-рп/2007 визнано, що
звуження змісту та обсягу прав
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави, шляхом
прийняття нових законів або внесення
змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального права і є
правильними.

Встановлено, що позивач має статус
учасника війни, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 та
відповідно до вимог ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
(Закон № 3551-XII) щорічно до 5 травня має
право на одержання грошової допомоги у
розмірі 3 мінімальних пенсій за віком,
обов'язок щодо виплати якої, за
правилами ст. 171 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статті 12-15 Закону №
3551-XII викладено в новій редакції,
відповідно до якої ветеранам війни
щорічно до 5 травня виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
статті 14 Закону № 3551-XII, відповідно до
якої розмір грошової допомоги
учасникам війни має становити три
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2010 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 14 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2010 році необхідно керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2010 рік для учасників
війни повинна становити три
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»),

Колегія суддів зауважує, що право
звернення до суду є невід'ємним
особистим правом, яке реалізовується
особою в порядку, встановленому КАС
України. Способом реалізації цього
права є звернення зацікавленої особи з
позовом до суду. У свою чергу, звернення
до суду з позовом є підставою для
виникнення процесуальних відносин,
пов'язаних з вирішенням спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КАС України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В силу ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожному
гарантується право на захист його прав,
свобод та інтересів незалежним і
неупередженим судом.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення
строку звернення до суду, подане до
суду першої інстанції, обґрунтоване
важким станом здоров'я позивача, а саме
перебуванням на лікуванні в
центральній районній лікарні №2 в смт.
Гвіздець.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що районною лікарнею №2
Коломийської центральної районної
лікарні видано довідку № 43 від 03.03.2011
року про те, що ОСОБА_1 дійсно лікується
при Гвіздецькій поліклініці. При цьому,
в довідці зазначено, що хвора є не
ходячою.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
позивачем встановлений строк
звернення до суду пропущений з
поважних причин.

Такі висновки колегії суддів
кореспондуються з конституційною
нормою доступу до правосуддя, зокрема
ст. 55 Конституції України, якою
встановлено, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

На підставі викладеного, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
пропущення позивачем строку звернення
до суду про перерахунок та виплату
щорічної грошової допомоги до 5 травня
за 2010 рік з поважних причин.

Разом з тим, суд невірно вирішив
позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок
та виплату щорічної грошової допомоги
до 5 травня за 2008-2009 роки, оскільки такі
у відповідності до положень ст.100
Кодексу адміністративного судочинства
України підлягають залишенню без
розгляду.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації задовольнити частково,
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 04
травня 2011 року у справі № 2а-4471/11 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації про перерахунок та
виплату разової грошової допомоги за
2008-2009 рік - залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації щодо відмови нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1 разову
щорічну грошову допомогу за 2011 рік як
учаснику війни відповідно до ст.14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантій їх соціального
захисту».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та виплату на користь ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги як учаснику
війни за 2011 рік у розмірі трьох
мінімальних розмірів пенсії за віком
відповідно до ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту», ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з
врахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов