Справа № 2а-4914/09
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Справа №
9104/45867/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2009
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради про стягнення виплат
сім'ям з дітьми,

В С Т А Н О В И В :

28 травня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради про визнання дій
неправомірними стосовно призначеної
одноразової допомоги при народженні
дитини та допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, нижчому за встановлений
законом розмір прожиткового мінімуму,
зобов'язання відшкодувати майнову
шкоду за період з квітня 2007 року по
квітень 2009 року та недодану частину
суми одноразової допомоги при
народженні дитини на 946,80 грн. на
загальну суму 10336,70 грн., зобов'язання
виплачувати щомісяця допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, який
дорівнює прожитковому мінімуму, згідно
чинного законодавства.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 грудня 2009 року позов
задоволено частково, визнано
неправомірними дії посадових осіб
управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради щодо виплати ОСОБА_1
одноразової допомоги при народженні
дитини та допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку передбаченої ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
у розмірі нижчому за встановлений
законом прожитковий мінімум для дітей
віком до 6 років, зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради провести
перерахунок призначеної ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
встановленому ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років визначеному
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» і Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік» починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2008
року, у розмірі, кратному 22,6 розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, визначеному Законом України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» та виплатити їй недоплачені суми
допомоги, в задоволенні решти вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
постанова винесена з порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати її, та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
відповідно до вимог ст.12 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(в редакції від 25.03.2005 року №2505-VІ)
допомога при народженні дитини
надавалася у сумі, кратній 22,6 розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого на день
народження дитини. Виплата допомоги
здійснюється одноразово у
дев'ятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта -
протягом наступних 12 місяців, порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(в редакції від 22.01.2001 року №2334-ІІІ),
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надавалась у розмірі, встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років. Допомога
призначена та виплачується у
відповідності із чинним
законодавством, ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», п. 22 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р.
№ 1751, та Закон України «Про Державний
бюджет України на відповідний рік».

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю
малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10),
перебувала на обліку управління праці
та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради та
отримувала виплати допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Щодо одноразової допомоги при
народженні позивачем дитини, то суд
апеляційної інстанції зазначає про
вірність розміру отриманої позивачем
допомоги виходячи, оскільки
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
були внесені зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», які на предмет
конституційності не визнавались та
неконституційними визнані не були.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
стосовно задоволення позовних вимог
щодо періоду за 2007 рік, однак
розглядаючи спір судом першої
інстанції не взято до уваги те, що
позивач є застрахованою особою та
перебувла у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, що підтверджується наявною в
матеріалах справи довідкою № 03-23/20-700
(а.с. 12).

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
призначення і виплати допомоги сім'ям з
дітьми» від 11 січня 2007 року № 13 (в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 11 липня 2007 року № 900 «Про
внесення змін до порядків,
затверджених постановами Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №
1751 та від 11 січня 2007 р. № 13) передбачено,
що на виконання статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особам,
не застрахованим у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
призначається та виплачується з метою
створення належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини з урахуванням таких
особливостей: допомога призначається у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї з розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень (мінімальний розмір).
Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Пунктом 1 частини 1
статті 92 Конституції України
передбачено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії їх прав
і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007
про соціальні гарантії громадян були
визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), статті 56, 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними, не можуть бути оскаржені
та мають преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Отже, з 09.07.2007 року була відновлена дія
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за якою
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Оскільки в суді першої інстанції
відповідачем по справі не заявлено
клопотання про застосування до спірних
правовідносин річного строку
звернення до суду, передбаченого ст.99
КАС України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції), колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги за період з
09.07.2007 року до 31.12.2007 року підлягають
задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01.01.2008 року
по 22.05.2008 року з наступних підстав.

З 01.01.2007 року згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 16.01.2007 р. № 32
«Питання виплати застрахованим особам
допомоги при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку» та наказу
Міністерства праці та соціальної
політики від 06.12.2006 року № 453 «Про
передачу функцій призначення та
виплати допомоги при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку застрахованим
особам від страхувальників та робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та його
відділень органам праці та соціального
захисту населення» повноваження
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
його відділень з призначення та
виплати допомоги при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку, які передбачені
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» передані органам праці та
соціального захисту населення.

Згідно Конституції України, Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III,
позивач наділена державою певним
правовим статусом, який включає в себе
й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною.

Наділивши осіб зазначеною соціальною
гарантією, держава таким чином взяла на
себе публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень осіб, які
мають дітей віком до трьох років.

Тобто, між позивачем і державою
встановлено певний правовий зв'язок у
визначеній сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» (в
редакції, яка діяла до 01.01.2008 року) -
надалі Закон № 2240-III, встановлено, що
така допомога надається щомісяця з дня
надання відпустки для догляду за
дитиною по день її закінчення, але не
більше як по день досягнення дитиною
трирічного віку включно.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом № 2240-III, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Відповідно до частини 3 статті 8 КАС
України, фізичним та юридичним особам
для захисту порушених прав
гарантується звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що відмова у
здійсненні перерахунку допомоги
заподіяна протиправною бездіяльністю
відповідача, повинна бути нарахована
та виплачена позивачу за період з 22.05.2008
року по 01.04.2009 року у розмірі
встановленого прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6-ти років.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, визначеному ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог за
період з 22.05.2008 року до 01.04.2009 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які призвели
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 160, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.
202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради -
задовольнити частково, постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2009
року у справі № 2а-4914/09, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради щодо
призначення ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі нижчому за
встановлений законом розмір
неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячну державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.04.2009
року в розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, відповідно до ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» та з врахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

М.А. Пліш

Повний текст постанови виготовлено 11
листопада 2014 року