Справа № 826/18215/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
25 листопада 2014 року м.
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: судді Качура І.А.,
розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби
України провизнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії
До Окружного адміністративного
суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з
позовом до Державної фіскальної
служби України, в якому просив:
- визнати протиправним та
скасувати Наказ Державної податкової
адміністрації України від 30 квітня 2010
року № 561-о;
- зарахувати до стажу державної
служби час вимушеного прогулу,
починаючи з 11 червня 2010 року по 23 жовтня
Позов скеровано на адресу суду
засобами поштового зв'язку 19.11.2014р., в
Окружному адміністративному суді
зареєстровано - 21.11.2014р.
Вирішуючи питання щодо відкриття
провадження у справі, суд виходив із
Як вбачається з позовного
матеріалу, ОСОБА_1 з 08 лютого 2008 року
проходив службу в податковій міліції
Державної податкової адміністрації
України на посаді заступника
начальника управління - начальника 1
відділу Управління внутрішньої
безпеки ДПА України.
Наказом ДПА України від 30 квітня
2010 року № 561- о позивача звільнено з
посади та податкової міліції у запас за
пунктом 64 підпунктом «ж» Положення про
проходження рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ
України, за власним бажанням.
Наказом відповідача від 24 жовтня
2014 року № 1018-о позивача було прийнято
на службу в податкову міліцію на посаду
заступника начальника управління
проведення перевірок та розслідувань
Головного управління власної безпеки
Державної фіскальної служби України та
зараховано у розпорядження Державної
фіскальної служби України.
Як зазначає позивач, саме 24.10.2014р.
при прийняті на службу, за наслідками
ознайомлення у відділі кадрів зі
змістом наказу від 30 квітня 2010 року №
561- о позивач дізнався про дійсну
причину звільнення, а відтак на його
переконання звернувся до суду з
дотриманням встановленого строку
звернення до суду.
Суд не погоджується з такими
доводами позивача, з огляду про
Відповідно до пункту 15 частини
першої статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України)
публічна служба - це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.
Так, до публічної служби у
встановлених випадках відноситься
державна служба. Так, за змістом статті
1 Закону України "Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна
служба - це професійна діяльність осіб,
що займають посади в державних органах
та їх апараті з метою практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують зарплату за рахунок
державних коштів. Віднесення служби до
державної, тобто публічної, можливе,
якщо це: професійна діяльність осіб,
які її обіймають, здійснюється на
основі Конституції, законів та інших
нормативно-правових актів, за змістом
полягає у виконанні завдань та і
функцій держави, оплачується з
Разом з тим, як встановлено ст. 1
Закону України "Про міліцію", міліція в
Україні - державний озброєний орган
виконавчої влади, який захищає
життя, здоров'я, права і свободи
громадян, власність, природне
середовище, інтереси суспільства і
держави від протиправних посягань.
З огляду на наведене у зв'язку з
тим, що позивач проходив службу в
податковій міліції Державної
податкової адміністрації України, яку
в силу приписів чинного законодавства
слід розглядати як публічну службу.
Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
При цьому, строк звернення до
адміністративного суду - це проміжок
часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Після закінчення цього часу
особа не втрачає права звернутися із
адміністративним позовом, але у
задоволенні цього позову може бути
відмовлено на тій підставі, що
пропущено строк звернення.
Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
Водночас, для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк (частина
3 статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України).
адміністративного судочинства України
визначено наслідки пропущення строків
звернення до адміністративного суду.
Адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

В той час, як поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

Зі змісту позовної заяви слідує,
що позивач зазначав, що не подавав
відповідачу рапорту про звільнення за
власним бажанням, а оскільки при
звільненні відповідачем його не було
ознайомлено з наказом про звільнення,
позивач не міг знати про дійсні причини
свого звільнення у 2010році.

Разом з тим, суд звертає увагу на
те, що з поданих позивачем копій
трудової книжки ОСОБА_1, встановлено, що
в ній міститься запис від 11.06.2010р. про
звільнення зі служби за власним
бажанням на підставі наказу ДПА №561-0
від 30.04.2010р.

При цьому, позивач не спростовує факт
видачі йому трудової книжки при
звільненні, проведені розрахунків, а
лише покликається на не ознайомлення
відповідачем позивача зі змістом
наказу, внаслідок чого останній був не
обізнаний у причинах звільнення зі
служби.

З огляду на вищевикладене, суд
вважає доведеним факт обізнаності
позивача про його звільнення зі служби
ще у 2010році, та звертає увагу на те, що
позивач повинен був дізнатись про
причини свого звільнення.

Поряд з цим, суд звертає увагу на
те, що позивачем не надано доказів які б
свідчили про вчинення позивачем дій,
спрямованих на з'ясування у період з
2010р. по 2014р. (до моменту звернення до
суду), причин свого звільнення.

За таких обставин, виходячи із
системного аналізу норм чинного
законодавства України, суд прийшов до
висновку про неповажність причин
пропущення строку звернення до суду з
даним позовом, а відтак і відсутність
правових підстав для поновлення строку
звернення до суду.

Суд також звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Відповідно до ч. 2 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Керуючись ст. 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний
суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну
заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної
служби України про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії.

У випадку оскарження ухвали позовні
матеріли будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
І.А. Качур