Справа № 0308/15003/12
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р.
Справа № 876/5562/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13.02.2013 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради Волинської області про проведення
перерахунку та виплати допомоги,-

встановив:

13.09.2012 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом до відповідача -
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради Волинської
області. У позовній заяві просив суд :
зобов'язати Департамент соціальної
політики Луцької міської ради провести
перерахунок та виплату йому разової
грошової допомоги до 05.05.2012 року
виходячи з розміру 8-ми мінімальних
пенсій за віком, встановленої ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та допомоги на
оздоровлення за 2012 рік, виходячи з
розміру 5-ти мінімальних заробітних
плат на момент виплати допомоги.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
він є інвалідом війни 2-ї групи,
інвалідність пов'язана з наслідками
аварії на ЧАЕС, особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії.

Зазначає, що відповідно до ЗУ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому повинні
виплачуватись щорічна разова грошова
допомога до 5 травня в розмірі 8-ми
мінімальних пенсій за віком та щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат,
встановлених на момент виплати, як
інваліду ІІ групи.

В серпні 2012 року позивач звернувся до
відповідача з письмовою заявою з
вимогою провести перерахунок та
виплати йому таких видів допомоги
відповідно до норм зазначених законів,
однак відповідач відмовив йому у
зв'язку з непередбаченістю в Законі
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» таких видатків в повному
розмірі.

Позивач вважає, що відповідачем у 2012
році йому виплачувалася щорічна
допомога на оздоровлення та щорічна
разова допомога до 05 травня 2012 року в
розмірі, що не відповідає вимогам
Закону.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 13.02.2013 р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив ОСОБА_1. Вважає,
що постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин справи та з
порушенням норм матеріального права та
підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії,
а також являється інвалідом ІІ групи.
Інвалідність пов'язана з наслідками
Чорнобильської катастрофи. Зазначене
підтверджується дослідженими судом
посвідченням особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
серії НОМЕР_1 від 18.01.1997 року,
посвідченням інваліда 2-ї групи серії
НОМЕР_2 від 20.07.2007 року (а.с.7). Крім того,
позивач являється пенсіонером по
інвалідності ОВС України згідно ЗУ
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ», посвідчення
УМВС України у Волинській області
НОМЕР_3 від 25.01.2007 року (а.с.6).

Департаментом соціальної політики
Луцької міської ради Волинської
області щорічна допомога до 05 травня за
2012 рік виплачена позивачу у розмірі 1920
грн. відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення» (а.с.9).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Статтею 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року №4282-VІ
встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Вказаний Закон набрав чинності з 01
січня 2012 року, його положення у
встановленому порядку не були визнані
неконституційними, а тому він підлягає
застосуванню.

З метою забезпечення виплати разової
грошової допомоги ветеранам війни,
особам, на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань», Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову від 28
грудня 2011 року №1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення»,
відповідно до якої у 2012 році розмір
щорічної разової допомоги до 5 травня
інвалідам війни 2 групи встановлено у
розмірі 1920 грн.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо правомірності
виплати позивачу щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2012 рік в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення».

Відтак в цій частині у задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Вищенаведені висновку суду
апеляційної інстанції узгоджуються із
судовою практикою Вищого
адміністративного суду України (ухвала
від 10.04.2014 року у справі № К/800/49734/13).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно
нарахування та виплати на його користь
допомоги на оздоровлення за 2012 рік,
виходячи з розміру 5-ти мінімальних
заробітних плат на момент виплати
допомоги, то у задоволенні таких також
слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, колегією суддів встановлено, що
позивач - ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи,
захворювання якого пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується відповідним
посвідченням та довідкою.

Відповідно до наявного у матеріалах
справи листа-відповіді відповідача,
позивач у 2012 році отримав 120,00 грн.,
щорічної допомоги на оздоровлення
(а.с.9).

Відповідно до ст. 48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції зі змінами
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007)
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи виплачується в
розмірі - п'яти мінімальних заробітних
плат.

Також, Законом передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.
Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний
розпорядник коштів, забезпечує через
місцеві органи праці та соціального
захисту населення виплату допомоги на
оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірах, на які затверджені кошториси
і які розраховані згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та від
12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Розпорядники бюджетних коштів нижчого
рівня - управління праці та соціального
захисту населення, беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, як це
передбачено ст.51 Бюджетного кодексу
України.

Відповідно до підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
в наступній редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Відповідно до п.3 прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., №13, ст. 178 із наступними
змінами), застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших і сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Вищезазначені нормативно-правові акти
не зупинили дії положень статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше.

Таким чином, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в розмірі, що
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562,
відтак відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому у задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Вищевикладена позиція суду
апеляційної інстанції відповідає
судовій практиці Вищого
адміністративного суду України (ухвала
від 03.04.2014 р., справа № К/800/47030/13).

Як наслідок, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про те, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити у
повному обсязі, у зв'язку із
недоведеністю та безпідставністю
таких.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13.02.2013 р. по справі №
0308/15003/12- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.Большакова

Т.І. Шинкар