Справа № 810/4019/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4019/14
1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Вівдиченко
Т.Р., Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 та Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду у справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

4 липня 2014 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду із позовом до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (ДПІ або відповідач), у якому
просив: визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 18
червня 2014 року, яким визначено грошове
зобов'язання по єдиному податку з
фізичних осіб у розмірі податкового
зобов'язання у розмірі 11 655 грн. 03 коп.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано в
частині податкове
повідомлення-рішення № від 18
червня 2014 року в сумі 10 538 грн. 86 коп., з
них 8 431 грн. 09 коп. за основним платежем
і 2 107 грн. 77 коп. за штрафними санкціями.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ФОП ОСОБА_5 посилається на те,
що оскаржуване рішення в частині
стягнення з позивача грошового
зобов'язання в сумі 1 116 грн. 18 коп. є
неправомірним та піддягає скасуванню.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ДПІ посилається на те, що
виявлені у ході перевірки порушення
належним чином відображені в Акті
перевірки і є достатньою підставою для
прийняття оскаржуваного рішення про
збільшення суми грошового зобов'язання
по єдиному податку з фізичних осіб, а
також стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скаргах доводи колегія
суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
травня 2014 року ДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку з питань дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки складено Акт
№517/173/НОМЕР_1 від 30 травня 2014 року (далі
Акт перевірки), яким встановлено, що
позивачем занижено суму обсягу
оподаткованого доходу на 186 480 грн. 64
коп., що призвело до заниження
нарахування (сплати) єдиного податку в
сумі 9 324 грн. 03 коп., чим порушено
підпункт 293.3.2 пункту 293.3 статті 293
Податкового кодексу України.

Такі висновки зроблені у зв'язку із
отриманням відомостей з центральної
бази даних Державного реєстру фізичних
осіб ДПА України про суми виплачених
доходів та встановлення відхилення у
сумі 186 480 грн. 64 коп. між сумою доходу за
даними позивача та сумою доходу за
даними перевірки.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 18
червня 2014 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по єдиному
податку з фізичних осіб у розмірі 11 655
грн. 03 коп., у тому числі 9 324 грн. 03 коп. за
основним платежем і 2 331 грн. за
штрафними санкціями.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції дійшов висновку про
необхідність визнання протиправним та
скасування в частині податкового
повідомлення-рішення від 18 червня 2014
року № в розмірі 10 538 грн. 86 коп., з
них 8 431 грн. 09 коп. за основним платежем
і 2 107 грн. 77 коп. штрафними санкціями,
так як факт отримання позивачем від
ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»
доходу у розмірі 168 621 грн. 79 коп.
податковою інспекцією не доведено.

В іншій частині податкове
повідомлення-рішення в розмірі 1 116 грн.
18 коп. суд першої інстанції визнав
правомірним, оскільки отримання доходу
позивачем від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна
іншуранс груп» у сумі 17 858 грн. 85 коп.
мало місце та підтверджується
належними доказами.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції в цій
частині.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач зареєстрований суб'єктом
підприємницької діяльності 18 травня 2001
року (а.с.21-22). Основними видами його
діяльності є: посередництво в торгівлі
автомобілями; інше фінансове
посередництво; допоміжна діяльність у
сфері страхування та пенсійного
забезпечення; дослідження кон'юнктури
ринку та виявлення суспільної думки;
надання інших індивідуальних послуг.

Позивач у період із 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року був платником єдиного
податку третьої групи відповідно до
пункту 291.4 статті 291 Податкового
кодексу України.

Як вбачається із поданої позивачем
податкової декларації платника
єдиного податку від 11 січня 2013 року за
2012 рік, загальна сума доходу, що
оподатковується за ставкою 5%, за
звітний період платника-позивача
становить 231 120 грн. 48 коп. (а.с.43-45).

Згідно відомостей з центральної бази
даних Державного реєстру фізичних осіб
ДПА України про суми виплачених
доходів за період з 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року позивач отримав від
контрагентів дохід у сумі 402 231 грн. 50
коп., у тому числі 189 611 грн. 87 коп. від
ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»
(а.с.41-42).

Позивач, заперечуючи отримання від
ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»
коштів у сумі 189 611 грн. 87 коп., вказав, що
дохід від такої компанії позивачем
дійсно отримано, однак у значно меншому
розмірі, а саме - у сумі 17 858 грн. 85 коп.,
що підтверджується банківськими
виписками по наявним у позивача
рахункам. Також вказав, що позивач веде
свою підприємницьку діяльність
виключно у безготівковій формі із
використанням лише трьох вказаних в
Акті перевірки банківських рахунків
(НОМЕР_2 в Євро, НОМЕР_3 та НОМЕР_3 у
гривні).

З банківських виписок по рахункам
позивача: НОМЕР_4 (НОМЕР_2) за період з 1
січня 2012 року по 18 липня 2014 року (а.с.48-49),
НОМЕР_3 з січня 2012 року по грудень 2012
року (а.с.50-79) та НОМЕР_5 з січня 2012 року
по грудень 2012 року (а.с.80-91) видно, що
позивачем перераховано від ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп» кошти у
сумі 17 858 грн. 85 коп.

Як вбачається із платіжних доручень
№19973 від 8 лютого 2012 року, №23190 та №23191
від 4 квітня 2012 року ПрАТ «УСК «Княжа
вієнна іншуранс груп» перераховано
позивачу комісійну винагороду у
загальній сумі 17 858 грн. 85 коп., що по
сумам і датам відповідає відомостям у
згаданих вище виписках по банківському
рахунку позивача.

Будь-яких інших первинних або
платіжних документів на підтвердження
отримання позивачем від ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп» у сумі 168
621 грн. 79 грн. відповідачем не надано.

В той же час наданий ПрАТ «УСК «Княжа
вієнна іншуранс груп» реєстр договорів
страхування, по яким агент-позивач
самостійно утримав комісійну
винагороду при перерахуванні компанії
страхових платежів у 2012 році, де
зазначено загальний розмір утриманої
агентом комісії у сумі 122 917 грн. 04 коп.

При цьому позивач факт самостійного
утримання комісійної винагороди при
перерахуванні такому товариству
страхових платежів заперечує.

Позивач наголошує, що між позивачем та
ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»
у 2012 році мали місце лише договірні
відносини за наслідками яких позивач
отримав комісійну винагороду у
загальній сумі 17 858 грн. 85 коп.

Згідно із пунктом 292.1 статті 292
Податкового кодексу України доходом
платника єдиного податку є для
фізичної особи-підприємця - дохід,
отриманий протягом податкового
(звітного) періоду в грошовій формі
(готівковій та/або безготівковій);
матеріальній або нематеріальній формі,
визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При
цьому до доходу не включаються
отримані такою фізичною особою пасивні
доходи у вигляді процентів, дивідендів,
роялті, страхові виплати і
відшкодування, а також доходи, отримані
від продажу рухомого та нерухомого
майна, яке належить на праві власності
фізичній особі та використовується в
її господарській діяльності.

Відповідно до пункту 292.4 статті 292
Податкового кодексу України у разі
надання послуг, виконання робіт за
договорами доручення, транспортного
експедирування або за агентськими
договорами доходом є сума отриманої
винагороди повіреного (агента).

Підпунктом 292.6 статті 292 Податкового
кодексу України передбачено, що датою
отримання доходу платника єдиного
податку є дата надходження коштів
платнику єдиного податку у грошовій
(готівковій або безготівковій) формі,
дата підписання платником єдиного
податку акта приймання-передачі
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг).

Згідно із пунктом 293.1 статті 293
Податкового кодексу України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Відповідно до пункту 293.3.1 пункту 293.3
статті 293 Податкового кодексу України
відсоткова ставка єдиного податку
встановлюється у розмірі для третьої і
четвертої груп платників єдиного
податку: 3 відсотки доходу - у разі
сплати податку на додану вартість
згідно з цим Кодексом; 5 відсотків
доходу - у разі включення податку на
додану вартість до складу єдиного
податку.

Згідно із пунктом 300.1 статті 300
Податкового кодексу України платники
єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Судом першої інстанції встановлено
факт отримання позивачем від ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп» доходу у
сумі 17 858 грн. 85 коп.

Разом із тим судом першої інстанції
вірно не прийнято до уваги наданий
реєстр договорів страхування, по яким
агент-позивач самостійно утримав
комісійну винагороду при
перерахуванні компанії страхових
платежів за період з 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року як доказ отримання
позивачем доходу від ПрАТ «УСК «Княжа
вієнна іншуранс груп» у сумі 122 917 грн. 04
коп., оскільки первинних або ж
платіжних документів на підтвердження
цього як податковим органом, так і ПрАТ
«УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» не
надано.

При цьому із банківських виписок про
рух коштів за досліджуваний під час
перевірки період на усіх відкритих
рахунках позивача вбачається, що ним у
2012 році від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна
іншуранс груп» отримано дохід у
загальній сумі 17 858 грн. 85 коп. Це
підтверджується і наданими ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп»
примірниками платіжних доручень.
Інформація щодо нарахування інших
доходів, отриманих позивачем у 2012 році
від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс
груп», у відповідних банківських
виписках - відсутня.

Однак, судом першої інстанції не
враховано, що спірна сума отриманого
позивачем доходу в розмірі 17 858 грн. 85
коп. входить до загального складу
доходу позивача за рік, за який єдиний
податок вже сплачено, що
підтверджується квитанціями про
сплату єдиного податку.

Тому, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення в частині
залишеного грошового зобов'язання в
сумі 1 116 грн. 18 коп. також є
неправомірним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів, у
відповідності до статті 205 КАС України,
приходить до висновку, що постанову
суду першої інстанції необхідно
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та ухвалити
нову в цій частини, якою задовольнити
позовні вимоги.

Керуючись статтями 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202,
205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року в частині відмови у задоволенні
позову скасувати та прийняти в цій
частині нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 18 червня 2014 року повністю.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 судові витрати за сплату
судового збору у розмірі 193 грн. 87 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя

Міщук М.С.

Судді:

Вівдиченко Т.Р.

Гром Л.М.