Справа № 524/6104/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.Справа №
524/6104/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області на
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16.09.2014р. по справі № 524/610414-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області, в
якому просив суд:

- визнати протиправною відмову
відповідача в перерахунку та виплаті
щомісячних державних пенсій (основної
та додаткової) відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-12,
виходячи з кратного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат;

- зобов'язати відповідача здійснити,
починаючи з 01 січня 2014 року,
перерахунок та виплату щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, як інваліду 2-ї
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі не нижче 8
мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат;

- зобов'язати відповідача здійснити,
починаючи з 01 січня 2014 року,
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою в розмірі
75 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28 лютого 1991 року № 796-12, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", відповідні
виплати провести з урахуванням вже
проведених виплат.

- зобов'язати відповідача подати суду
звіт про виконання судового рішення
протягом 1 місяця з дня набрання
постановою законної сили та виконати
постанову суду негайно у межах суми
платежу за один місяць.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16.09.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області у
здійсненні перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 пенсії (основної та додаткової)
у розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54, 67
Закону України "Про статус і соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з урахуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області відповідно до
вимог ст.ст. 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячної основної державної пенсії
як інваліду ІІ групи в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, виходячи і
з розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року з урахуванням фактично
виплачених сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області відповідно до
вимог ст.ст. 50, 67 Закону України "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленого ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року з урахуванням фактично
виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на помилкове застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права в частині
зазначення кінцевого терміну
перерахунку пенсії, просить суд
апеляційної інстанції змінити
постанову Автозаводського районного
суду Полтавської області від 16.09.2014
року виключивши із резолютивної
частини постанови кінцеву дату
перерахунку та виплат основної та
додаткової пенсій.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, також подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Автозаводського районного суду
Полтавської області від 16.09.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
постанови Кабінету Міністрів України
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№ 1210 від 23.11.2011 року, п. 13 Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційних скарг, рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга позивача не підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга
відповідача підлягає частковому
задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1,
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія1)
від 16.02.1993 року та вкладкою № НОМЕР_2 до
вказаного посвідчення.

Внаслідок захворювання, пов'язаного з
аварією на Чорнобильській АЕС,
позивачу з 11.12.2006 року безстроково
встановлено II групу інвалідності.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу основна та щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виплачується з 01.01.2014 року в
розмірі визначеному з урахуванням
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 року.

Позивач звернувся з письмовою заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кременчуці Полтавської області з
вимогою щодо здійснення йому з 01 січня
2014 року перерахунку та виплати
щомісячних державних пенсій
відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальних захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до листа управління
Пенсійного фонду в м. Кременчуці
Полтавської області від 26.06.2014 року за
вих. № 207/М-07 позивачу відмовлено в
задоволенні заяви щодо перерахунку
пенсії.

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у перерахунку пенсії,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення у справі, суд першої
інстанції виходив з наявності у
позивача права на отримання щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі не нижче 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796-12, у період з 01 січня
2014 року по 02.08.2014 року.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
04.07.2014 року із вимогами до суб'єкта
владних повноважень Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області щодо
захисту його порушених прав на
отримання пенсії відповідно до Закону
України "Про соціальний статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
суду поважними).

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З наведених вище приписів КАС України
випливає, що адміністративний позов
може бути поданий у межах строку
звернення до адміністративного суду
визначеного цим Кодексом або іншими
законами, який обчислюється з моменту
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав.

Предметом адміністративного позову у
цій справі є перерахунок пенсії, для
звернення з яким чинним законодавством
України спеціальних строків не
встановлено, а тому такий позов має
бути поданий в межах визначеного ч. 2 ст.
99 КАС України шестимісячного строку,
перебіг якого починається з дня коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом (04.07.2014 р.), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом 04.01.2014 р.),
період, за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту в межах
шестимісячного строку, починаючи з
04.01.2014 року.

Статтею 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України
встановлено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання , так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Слід зазначити, що поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
можуть бути визнані лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, які повинні бути
підтверджені належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Однак, позивачем ані до суду ані першої,
ані апеляційної інстанцій не було
надано доказів поважності пропуску
строку для звернення до
адміністративного суду з позовом щодо
визнання дій неправомірними,
зобов`язання здійснити перерахунок
пенсії за період з 01.01.2014 року по 03.01.2014
року.

Оскільки, позивачем до судів першої та
апеляційної інстанції не надано
доказів поважності пропуску строку для
звернення до суду з позовом про
визнання дій незаконними, зобов`язання
здійснити перерахунок та провести
відповідні виплати державної та
додаткової пенсій за період з 01.01.2014
року по 03.01.2014 року, висновок суду щодо
задоволення позовних вимог за вказаний
період є помилковим.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що судом при ухваленні рішення
порушено приписи ст.ст. 99, 100 КАС
України, а тому постанова суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог за період з 01.01.2014 року
по 03.01.2014 року підлягає скасуванню, з
залишенням цієї частини позовної
заяви без розгляду.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції в частині позовних вимог, що
стосується періоду з 04.01.2014 року,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008,) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам другої групи - 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

14.06.2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19.06.2011 року
Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» визнано такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39,
48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.11 року та № 1210 від
23.11.11 року були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013
року розмір основної державної пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначався
відповідно до вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тому з
01.01.2014 року діяли положення ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до яких
розміри пенсій для інвалідів ІІ групи,
щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком, а особам, які є інвалідами ІІ
групи і віднесені до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах 75 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, який
набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено
Розділ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
пунктом 6-7, яким установлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що з урахуванням внесених
змін у Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», які набрали
чинності 3 серпня 2014 року, починаючи з
цієї дати до спірних правовідносин
повинні застосовуватись положення
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення».

Таким чином, позивач має право на
отримання основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 03.01.2014 року по
02.08.2014 року.

У відповідності до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинне бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 16.09.2014 року в
частині, що стосується позовних вимог
ОСОБА_1 за період з 04.01.2014 року по 02.08.2014
року, відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційних скарг позивача та
відповідача колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 167, 195, 196, 197,
п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, 203, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області -
задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16.09.2014р. по справі № 524/6104/14-а
скасувати в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області
відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 ЗУ "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячної основної державної пенсії
як інваліду II групи в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи і
з розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.01.2014 року по
03.01.2014 року з урахуванням фактично
виплачених сум.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, в
частині позовних вимог, що стосуються
періоду з 01.01.2014 року по 03.01.2014 року -
залишити без розгляду.

В іншій частині постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
16.09.2014р. по справі № 524/6104/14-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання ухвалою законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.