Справа № 2а-11422/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Справа №
9104/9443/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
міської ради на постанову на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 01 червня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради про
зобов'язання перерахувати і виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
до відповідача про визнання дій
відповідача протиправними та
зобов'язання провести перерахунок та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, передбачену Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2009-2011 роки.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 20 травня 2011 року позовну
заяву ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради про
зобов'язання перерахувати і виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення за 2009
рік залишено без розгляду

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 01 червня 2011 року позов
задоволено.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради, які
пов'язані у здійсненні перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 та 2011 рік ОСОБА_1 у розмірах менших,
ніж встановлено ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
протиправними.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради здійснити
перерахунок та виплату щорічної
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік ОСОБА_1
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі трьох мінімальних заробітних
плат, з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради здійснити
перерахунок та виплату щорічної
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення, за період з 01 січня 2011 по
31 травня 2011 рік, ОСОБА_1, відповідно до
вимог ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
здійснення виплат позивачу потребує
фінансування за рахунок коштів
Державного бюджету України, його
обсяги не можуть визначатись будь яким
іншим законом, крім Закону про
Державний бюджет України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів вважає можливим
проведення розгляду справи в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу наданий статус громадянина,
евакуйованого із зони відчуження у 1986
році 2 категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей виплачується
щорічна допомога на оздоровлення у
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат та визначається на момент виплати.

Згідно із пп. пп. 11 п. 28 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни,
внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу 2
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, позивач має право на
щорічну допомогу на оздоровлення за 2011
рік в розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції, яка діяла до 28
грудня 2007 року, а розмір виплаченої
позивачу одноразової грошової
допомоги на оздоровлення у 2011 році,
суперечить розміру допомоги
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про наявність підстав
для задоволення позовних вимог.

Згідно з Положенням про Міністерство
праці та соціальної політики України,
затвердженим указом Президента
України від 30.08.2000 року за № 1035/2000,
Міністерство праці України є головним
органом у системі органів виконавчої
влади із забезпечення реалізації
державної політики у сфері соціального
захисту населення і соціального
обслуговування населення та згідно з
ст. 22 Бюджетного кодексу України є
головним розпорядником бюджетних
коштів. Крім того, Міністерство праці
та соціальної політики України
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює в межах свої
повноважень контроль за додержанням
законодавства щодо надання пільг, та
забезпечує через систему
підпорядкованих йому органів
реалізацію прав громадян на соціальний
захист шляхом своєчасного та адресного
надання соціальної допомоги.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що саме на
управління праці та соціального
захисту населення покладено обов'язок
проводити виплату щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

У своєму рішенні в справі «Кечко проти
України» від 08 листопада 2005 року,
Європейський Суд з прав людини звертає
увагу на те, що у межах свободи дій
держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Матеріалами справи підтверджується, що
виплата позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік здійснена в
березні 2010 року.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання провести нарахування та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік слід залишити
без розгляду.

Отже, із урахуванням позовних вимог та
виходячи із встановленого законом
шестимісячного строку для звернення до
адміністративного суду, колегія суддів
приходить до переконання про
правомірність задоволення позовних
вимог позивача про перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення лише за 2011 рік.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради
задовольнити частково, постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 01 червня 2011
року у справі № 2а-11422/11 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
провести нарахування та виплату
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік - залишити без
розгляду.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради щодо
відмови в нарахуванні та виплаті
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення у 2011 році в розмірах,
менших ніж встановлено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
протиправними.

Зобов`язати управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської міської ради здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
вимог ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, з
врахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов