Справа № 804/14522/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2014 рокусправа № 804/14522/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року по справі № 804/14522/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання дій
протиправними, визнання протиправною
та скасування вимоги № Ф-475/У від 14.06.2013
року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що знаходиться на спрощеній
системі оподаткування, є платником
єдиного внеску, та отримує пенсію за
віком на пільгових умовах, що є
достатньою підставою не сплачувати
єдиний соціальний внесок у
відповідності до положень частини
четвертої статті 4 Закону України "Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року №1058.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
січня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
до суду апеляційну скаргу, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду як таку, що
винесена, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та прийняти нову, якою в
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги,
відповідач зазначає, що твердження
стосовно того, що позивач звільняється
від сплати єдиного внеску є помилковим,
оскільки йому призначена пенсія за
віком із зменшенням пенсійного віку по
Списку №1 згідно ст.13 п."а" Закону
України "Про пенсійне забезпечення";
пенсійного віку, визначеного ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" позивач не досяг, а тому
підстави для звільнення від сплати
єдиного внеску відсутні.

Сторони, які про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення, в
судове засідання не з'явились.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України,
нез'явлення в судове засідання
представників сторін апеляційної
скарги не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування.

Позивач є пенсіонером за віком з 15.01.2008
р., що підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_1 та отримує
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком № 1.

18 листопада 2013 року відповідачем
прийнята вимога про сплату недоїмки
від № Ф-475/У від 14.06.2013 року на суму 7464
грн. 68 коп. як заборгованість зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги позивача зазначає про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог, оскільки позивач є
пенсіонером та отримує пенсію за віком,
він у відповідності до ч. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється з
06.08.2011 року від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010р.
(Закон України №2464), платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

З 06.08.2011р. набула чинності ч.4 ст.4 Закону
України №2464, згідно якої особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Внаслідок набрання чинності Законом
України від 04.07.2013 року №406-VII "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" органи
Міністерства доходів і зборів України
здійснюють адміністрування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з 01.10.2013 року.

З аналізу наведених норм Закону
вбачається, що позивач, який є
пенсіонером та обрав спрощену систему
оподаткування як приватний
підприємець, може бути платником
єдиного внеску за умов добровільної
участі у загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванні.

У даному випадку факт добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
відсутній, а тому у позивача й
відсутній відповідний обов'язок щодо
сплати єдиного соціального внеску.

Колегія суддів вважає, що відповідачем,
як суб'єктом владних повноважень не
доведено правомірності своїх дій, при
винесенні оскаржуваних вимог, тому
відповідач діяв не на підставі закону
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засідання усіх
обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року по справі № 804/14522/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
січня 2014 року по справі № 804/14522/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай