Справа № 820/17457/14
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 грудня 2014 р.
Справа № 820/17457/14

Суддя Харківського окружного
адміністративного суду Супрун Ю.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Ексергія" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (надалі
за текстом - ХОВФСЗІ, позивач)
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Ексергія"
(надалі за текстом - ТОВ фірма "
Ексергія ", відповідач), в якому просить
суд: стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Ексергія" (61096,
місто Харків, вул. Слинька,4-А,кВ.52, , МФО 350697, р/р 7980 у філії
Слобожанського РУв АТ «Банк «Фінанси
та кредит") на користь Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (61022, м.
Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к. 16, , одержувач: р/р 0003, МФО
851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
2000,00 грн. та пеню у розмірі 227,99 грн..

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що всупереч вимогам Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", відповідно до
якого сплата
адміністративно-господарських санкцій
є обов'язковою для всіх підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, відповідач
самостійно не сплатив
адміністративно-господарські санкції
в сумі 2 000грн у строки та в порядку, що
передбачені цим Законом, у зв'язку з чим
позивачем було нараховано пеню в
розмірі 227,99 грн..

Представник позивача до судового
засідання не з'явився, до канцелярії
Харківського окружного
адміністративного суду 10.11.2014 року
надав заяву про розгляд справи без його
участі та просив позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача до
судового засідання не з'явився, до
канцелярії Харківського окружного
адміністративного суду 28.11.2014 року
надав заяву про визнання позовних
вимог, а також просив розглядати справу
без його участі.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КАС України розгляд і
вирішення адміністративної справи
здійснюється в порядку письмового
провадження без виклику осіб, які
беруть участь у справі, та проведення
судового засідання на основі наявних у
суду матеріалів.

Згідно до ч.1 ст. 41 КАС України у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що
адміністративна справа повинна бути
розглянута в порядку письмового
провадження, на основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи та
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд виходить з таких
підстав та мотивів.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21 березня 1991
року №875-XII (далі - Закон) підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21 березня 1991
року №875-XII (далі - Закон) підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
(Частина 2 ст.19 Закону.)

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону. (Частина 3
ст.19 Закону).

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів. (Частина 9 ст.19 Закону).

Частина 1 ст.20 Закону встановлює, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Згідно з ч.4 ст.20 Закону
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Підпунктами 2.2 та 2.3 Порядку
нарахування пені та її сплати,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 15.05.2007 №223, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.05.2007 за
№552/13819, (далі - Порядок) визначено, що
пеня - це штрафна санкція, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно сплаченої
адміністративно-господарської
санкції, передбаченої Законом, за
кожний календарний день прострочення
виконання зобов'язання;
адміністративно-господарська санкція -
це грошове зобов'язання, альтернативне
зобов'язанню самостійно здійснити
працевлаштування інвалідів відповідно
до Закону, сплачується у порядку і
розмірах, передбачених Законом та
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 N 70 "Про реалізацію статей 19 і
20 Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні".

Згідно з п.п.3.1 Порядку, порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річної облікової
ставки Національного банку України за
кожен календарний день прострочення
(наведених у постановах Правління
Національного банку України), що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Згідно з матеріалами перевірки
Територіальної державної інспекції з
питань праці за 2013 рік
середньооблікова кількість штатних
працівників у 2013 році становила 10 осіб,
з них середньооблікова чисельність
фактично працюючих інвалідів 0 осіб, а
також кількість інвалідів - штатних
працівників які повинні працювати на
робочих місцях, створених, відповідно
до вимог 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
України» 1 особа.

Згідно з наявним у матеріалах справи
розрахунком за 2013 рік, середньорічна
заробітна плата штатного працівника за
2013 рік становила 15130,00 грн., тому сума
адміністративного - господарських
санкцій становить 2000,00 грн., виходячи з
розрахунку кількості робочих місць, не
зайнятих інвалідами з урахуванням
середньорічної заробітної плати
штатного працівника за 2013 рік та
самостійної сплаченої підприємством
суми коштів у розмірі 5565,00 грн..

За порушення термінів сплати
адміністративно - господарських
санкцій на суму заборгованості,
прострочення (останій днем сплати від
15.04.2014 року) була нарахована пеня у
розмірі 227,99 грн..

Таким чином, загальна сума
заборгованості Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Ексергія"
перед Фондом соціального захисту
інвалідів становить 2227,99 грн., що
підтверджується наявним у матеріалах
справи розрахунком
адміністративно-господарських
санкцій.

Доказів, які б свідчили про
погашення вказаної суми
заборгованості на день розгляду
справи, суду не подано.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.

З наведених приписів законодавства
слідує, що на підприємства, установи,
організації, громадські організації,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, покладено обов'язок
створювати та належним чином
атестувати робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
інформувати про таку кількість
створених робочих місць органи
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону
України "Про зайнятість населення"
роботодавці зобов'язані своєчасно та в
повному обсязі у порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
політики у галузі статистики, подавати
територіальним органам центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
інформацію про попит на робочу силу
(вакансії).

Згідно з Інструкцією щодо заповнення
форми звітності N3-ПН "Звіт про
наявність вакансій", затвердженою
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19
грудня 2005р. N420, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 21 грудня
2005р. за N1534/11814, відповідно до Закону
України "Про зайнятість населення"
підприємства, установи й організації,
їх структурні підрозділи та філії
незалежно від форми власності та
господарювання повинні за наявності
вакансій у повному обсязі подавати
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакансій) центрам
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платника страхових внесків.

Форма використовується для
інформування населення про наявність
вакансій, сприяння працевлаштуванню
громадян, зареєстрованих у центрах
зайнятості як такі, що шукають роботу,
для підбору персоналу на замовлення
роботодавців, для оцінки поточної
потреби в кадрах та організації
професійної підготовки населення
відповідно до потреб ринку праці.

Наказ Міністерства праці та соціальної
політики України від 19 грудня 2005 року
N420 "Про затвердження форм звітності та
інструкцій щодо їх заповнення",
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 21 грудня 2005 року за N1534/11814,
втратив чинність 12.07.2013 відповідно до
наказу Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 N316 "Про
затвердження форми звітності N 3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та Порядку її подання",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 червня 2013р. за N988/23520.

Згідно з п. 2.1 Порядку подання форми
звітності N 3-ПН "Інформація про попит на
робочу силу (вакансії)", затвердженого
наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 N316,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 червня 2013р. за N988/23520,
форма подається за наявності у
роботодавця попиту на робочу силу
(вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів
з дати відкриття вакансії(й).

Таким чином, законодавством
передбачена обов'язковість подання
підприємствами, установами і
організаціями незалежно від форми
власності звітності про наявність
вільних робочих місць (вакансій), у тому
числі призначених для
працевлаштування інвалідів, до
місцевих центрів зайнятості.

Відповідно до листа Харківського
міського центру зайнятості від 16.10.2014
№ХМЦЗ-03-27523-22/14 протягом 2013 року
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Ексергія" не
надавало інформацію про попит на
робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН (з
зазначенням вакансій для інвалідів).

У 2013 році у Харківському міському
центрі зайнятості перебувало на обліку
538 осіб з інвалідністю, які звернулись
за сприянням у працевлаштуванні.

Наведене свідчить про неналежне
виконання відповідачем обов'язку
подання звітності про наявність
вільних робочих місць (вакансій), у тому
числі призначених для
працевлаштування інвалідів, до
місцевого центру зайнятості, що у свою
чергу є порушенням вимог ст.ст.18, 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні".

За таких обставин суд приходить
до висновку, що відповідачем не вжито
всіх передбачених законодавством
заходів щодо працевлаштування
інвалідів.

Згідно з ч.1 ст.238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Таким чином,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані за порушення
правил, встановлених законодавчими
актами.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів в сумі
2000,00 грн. та пені в розмірі 227,99 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,3, 11, 41, 71, 86, 159-163,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Ексергія" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Ексергія" (61096,
місто Харків, вул. Слинька,4-А,кВ.52, , МФО 350697, р/р 7980 у філії
Слобожанського РУв АТ «Банк «Фінанси
та кредит") на користь Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (61022, м.
Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к. 16, , одержувач: р/р 0003, МФО
851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. та пеню у
розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень
99 коп..

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Супрун Ю.О.