Справа № 2а-2136/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/34358/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції у м.
Києві по роботі з великими платниками
податків

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.04.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011

у справі № 2а-2007/10/2670

за позовом Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції у м. Києві по
роботі з великими платниками податків

про визнання протиправними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18.05.2011, позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у м. Києві по роботі з
великими платниками податків від 05.05.2009
№ /0, від 10.07.2009 № /1, від 21.09.2009
№ /2, від 30.11.2009 № /3.

Спеціалізована ДПІ у м. Києві по роботі
з ВПП подала касаційну скаргу, в якій
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилається на порушення
судами норм матеріального права: п.п.
5.3.1 п. 5.3 ст. 5, п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ, наголошуючи на тому, що
погашення податкових зобов'язань, що
мають більш ранні терміни виникнення,
здійснюється попередньо погашенню
поточних податкових зобов'язань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Позивачем подано Спеціалізованій ДПІ
у м. Києві по роботі з ВПП розрахунок
рентної плати за листопад 2008 року, в
якому самостійно визначено податкове
зобов'язання в сумі 159071890,41 грн.

Підставою для застосування до позивача
за оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням від 05.05.2009 №
/0 відповідно до п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181 ІІІ (далі -
Закон № 2181 ІІІ) штрафних санкцій в сумі
18331370,67 грн. слугували викладені в акті
від 21.04.2009 № 141/41 20/20077720 висновки
документальної невиїзної позапланової
перевірки про порушення позивачем
вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону, яке
полягало у несвоєчасній сплаті
узгодженого податкового зобов'язання з
рентної плати за транзитне
транспортування природного газу через
територію України із затримкою від 31 до
90 календарних днів в сумі 91656853,37 грн. та
із затримкою більше 90 календарних днів
в сумі 65689927,32 грн.

За результатами адміністративного
оскарження податкового
повідомлення-рішення від 05.05.2009 №
/0, з метою доведення до платника
податку нового строку сплати
податкового зобов'язання, відповідачем
складено податкові
повідомлення-рішення від 10.07.2009 №
/1, від 21.09.2009 № /2, від 30.11.2009 №
/3.

Податкова інспекція визначала
кількість прострочених днів сплати
узгоджених податкових зобов'язань
виходячи з дати їх погашення, яке, на
думку податкової інспекції, відбулося
шляхом перерахування позивачем коштів
відповідними платіжними дорученнями,
здійсненими у рахунок сплати
податкових зобов'язань за інший
визначений позивачем період.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами норм матеріального
права, на які посилається податкова
інспекція у касаційній скарзі, та
знаходить правильною позицію судів
щодо відсутності підстав для
застосування до позивача штрафних
санкцій, передбачених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17
Закону № 2181 ІІІ.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування» від 25.06.1991
№ 1251-XII (зі змінами та доповненнями)
платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) зобов'язані
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових) платежів у
встановлені законами терміни.

Обов'язок юридичної особи щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) припиняється із сплатою
податку, збору (обов'язкового платежу)
або його скасуванням або списанням
податкової заборгованості відповідно
до Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №
2343-ХІІ.

Відповідно до п.п. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, п.п. 5.3.1
п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181 ІІІ платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, та
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації.

Судами попередніх інстанцій при
дослідженні питання щодо своєчасності
погашення податкових зобов'язань за
спірний період достовірно встановлено,
що позивачем своєчасно ініційовано
сплату податкових зобов'язань з
рентної плати за транзитне
транспортування природного газу через
територію України за листопад 2008 року в
загальній сумі 136445407,89 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями від 26.12.2008 № 9740, від 29.12.2008 №
9799, від 29.12.2008 № 9814, від 29.12.2008 № 9800.

Рішенням ДПА України від 30.12.2008 № 204,
прийнятим у відповідності до ст. 14
Закону № 2181 ІІІ, сплату решти
податкових зобов'язань з рентної плати
в сумі 22626482, 52 грн. розстрочено на
період: з 30.12.2008 по 31.12.2009.

На виконання вказаного рішення від
30.12.2008 № 204 між НАК «Нафтогаз України»
та відповідачем укладено відповідний
договір від 15.01.2009 № 6 про розстрочення
сплати податкового зобов'язання з
рентної плати в сумі 22626482, 52 грн..

На підставі платіжного доручення від
25.02.2009 № 1151 податкове зобов'язання з
рентної плати в сумі 22626482, 52 грн.
позивачем достроково погашено
одноразовим платежем.

Згідно із п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181
ІІІ узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-ІІІ
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою встановлено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Утім, податковий орган не наділений
правом чи обов'язком змінювати
призначення платежу, визначене
платником податків.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ були
визначені заходи, які могли вживатися
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу,
і серед таких заходів немає зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону №
2181 ІІІ активи платника податків можуть
бути примусово стягнені в рахунок
погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду. В інших
випадках платники податків самостійно
визначають черговість та форми
задоволення претензій кредиторів за
рахунок активів, вільних від заставних
зобов'язань забезпечення боргу. У разі,
якщо такого платника податків визнано
банкрутом, черговість задоволення
претензій кредиторів визначається
законодавством про банкрутство.

З наведеного випливає, що податковий
орган не мав права самостійно
змінювати призначення платежу
визначеного платником податків, а тому
визначення періоду, протягом якого
відбулася затримка сплати узгодженого
податкового зобов'язання, виходячи із
дати погашення позивачем податкових
зобов'язань за ніші періоди, є
помилковим.

Встановивши відсутність з боку
позивача порушень норм вказаного
Закону щодо сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання з рентної
плати за транзитне транспортування
природного газу через територію
України за листопад 2008 року в загальній
сумі 159071890,41 грн. протягом граничного
строку, визначеного п.п. 5.3.1 п.п. 5.3 ст. 5
цього Закону, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про безпідставність
застосування до позивача за
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням штрафних
санкцій згідно з п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17
Закону.

Зважаючи на викладене, підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування оскаржених судових рішень
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції у м.
Києві по роботі з великими платниками
податків залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.04.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун