Справа № 807/2437/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 рокум. Ужгород№ 807/2437/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Закарпатгаз", представник
- Федоричко М.М.,

відповідача: Інспекція з питань
захисту прав споживачів у
Закарпатській області, представник - не
з'явився,

третьої особи: ОСОБА_2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Закарпатгаз" до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області; третя особа -
ОСОБА_2 про визнання неправомірними
дій, визнання протиправним та
скасування припису, визнання
протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 12 листопада 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 19
листопада 2014 року.

Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" звернулося до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області (далі - Інспекція); третя особа -
ОСОБА_2, якою просить:

- визнати неправомірними дії Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області щодо складання
акту від 30.05.2014 року № 0000296 та дії по
винесенню припису до акта від 30.05.2014
року № 0000296;

- визнати неправомірними дії Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області щодо винесення
Постанови про накладення стягнень
передбачених ст. 23 Закону України "Про
захист прав споживачів";

- визнати протиправним та скасувати
припис до акта Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Закарпатській області від 30.05.2014 року №
0000296;

- визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області від 23.06.2014 року № 282;

- стягнути з Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області на користь ПАТ "Закарпатгаз"
сплачену суму судового збору в розмірі
255,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
30.05.2014р. Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області проведено позапланову
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів згідно
звернення ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1. За
результатами проведеної перевірки
складено Акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів № 0000296 та надано припис до
акта від 30.05.2014 р. № 0000296, яким
зобов'язано ПАТ «Закарпатгаз»
забезпечити безперервне постачання
газу відповідно до законодавства.

Позивач вважає, що дії Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області щодо складання
Акту є неправомірними, а винесення
припису до акту від 30.05.2014 року № 0000296 та
постанови № 282 від 23.06.2014 року -
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
мотивів викладених в позовній заяві та
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився та не забезпечив явку свого
представника, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, але подав до суду
письмові заперечення, в яких просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
з підстав наведених в письмових
запереченнях.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився та не забезпечив явку свого
представника, але подав до суду
письмові пояснення, в яких вказав на те,
що не вбачає протиправних дій позивача.

У відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Розглянувши подані позивачем
документи та матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.05.2014р.
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Закарпатській області
проведено позапланову перевірку
дотримання законодавства про захист
прав споживачів згідно звернення
ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів № 0000296 та надано припис до
акта від 30.05.2014 р. № 0000296 (а.с.12-14), яким
було зобов'язано ПАТ «Закарпатгаз»
забезпечити безперервне постачання
газу відповідно до законодавства. В
Акті перевірки було виявлено порушення
п.32 «Правил надання населенню послуг з
газопостачання» затверджених
Постановою КМУ № 2246 від 9 грудня 1999 р. -
«не забезпечено безперервного
постачання газу з відповідними
якісними показниками в порядку,
передбаченому договором».

На вищевказаний Акт перевірки та
припис, 30 травня 2014 року позивачем
подано заперечення № 03/1997 (а.с.16-18), в
яких роз'яснено, що припис неможливо
виконати, оскільки у разі його
виконання дії ПАТ «Закарпатгаз» не
будуть відповідати чинному
законодавству України та створять
загрозу життю та здоров'ю ОСОБА_2,
мешканцю м. Чоп, вул. Квітова, 62.
Відповідачем дане заперечення було
залишено поза увагою.

Судом було з'ясовано, що Акт перевірки
ґрунтувався на тому, що ПАТ
«Закарпатгаз» надавало послуги з
газопостачання без укладеного
письмового договору на підставі
публічного договору, про що свідчать
квитанції на оплату природного газу.

28.03.2014 р. відповідно до акту № 19 «Про
припинення (обмеження) газопостачання
та опломбування вхідної засувної
арматури газопроводу або
газорозподільного пункту (за його
наявності)» споживачу було припинено
газопостачання у зв'язку з
використанням газу не за призначенням
(в будинку виявлено функціонування
спортивно - тренажерного залу), чим
здійснено безпідставне припинення
газопостачання, що порушує вимоги п. 32
«Правил надання населенню послуг з
газопостачання» в частині не
забезпечення безперервного постачання
газу з відповідними якісними
показниками в порядку, передбаченому
договором.

Ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист
прав споживачів» встановлює, що
виконавець не несе відповідальності за
невиконання, прострочення виконання
або інше неналежне виконання
зобов'язання та недоліки у виконаних
роботах або наданих послугах, якщо
доведе, що вони виникли з вини самого
споживача чи внаслідок дії
непереборної сили.

Відносини, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їх виробниками, виконавцями
і споживачами, регулюються Законом
України "Про житлово-комунальні
послуги".

Ч. 1 ст. 16 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що такі відносини між
споживачем та виконавцем здійснюються
виключно на договірних засадах.

П. 1 ч. З ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. З ч. 2 ст. 21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", - підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором. Форма та зміст
(умови) типового договору затверджені.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України,
статей 19-21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
вбачається, що умови типового договору,
які набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача. Відмова
споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, статей 627, 630 ЦК України
та статей 19, 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Відносини між споживачем природного
газу фізичною особою та
газопостачальним підприємством
регулюються Законом України «Про
засади функціонування ринку
природного газу», Правилами надання
населенню послуг з газопостачання для
населення), затверджених Постановою
КМУ №2246 від 09.12.1999.

Цими нормативними актами на споживача
покладено обов'язок укласти договір у
письмовій формі на постачання
природного газу, на підставі якого
надаються послуги з газопостачання (п.1
ч.2 ст.19 Закону, п.п.4,29 Правил).

Оскільки відповідно до ст. ст. 16, 19
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачено, що
житлово-комунальні послуги надаються
виключно на договірній основі, а
оскільки між споживачем та Товариством
відсутні належним чином оформлені
договірні відносини щодо надання
послуг газопостачання, то товариство
не зобов'язане їх надавати, а тому не
порушує умови договору.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 2246 від 09.12.99 року «Про затвердження
Правил надання населенню послуг з
газопостачання» передбачено, що
послуги з газопостачання надаються
споживачу на підставі договору,
укладеного відповідно до типовою
договору, затвердженого у
встановленому порядку. Цими правилами
чітко визначений порядок укладання
договорів на газопостачання. Так,
договір підписується газопостачальним
підприємством і споживачем протягом 14
календарних днів з дня отримання
відповідної заявки від споживача. При
цьому газопостачальні підприємства, що
здійснюють постачання природного газу
на закріпленій території, не мають
права відмовити споживачеві, об'єкти
якого знаходяться на закріпленій
території, в укладанні договору.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що договір про надання послуг з
газопостачання не укладався з вини
споживача. Зокрема, відмова споживача
укласти договір на постачання газу
зафіксована працівниками позивача
актом від 26.11.2012.

Крім того,10.09.2014 року третьою особою
ОСОБА_2 до суду подано письмові
пояснення, в яких зазначено, що "ПАТ
"Закарпатгаз" не вчиняв порушення
вказане в акті перевірки, а керувався
нормами чинного законодавства, а тому
складання Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області Акту перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів та винесення припису до
акту є безпідставним та не правомірним,
оскільки підставою для припинення
газопостачання стало порушення ним
законодавства в сфері газопостачання,
а саме не укладення договору та
використання газу не за цільовим
призначенням, тобто несанкціонований
відбір газу" (а.с.32).

Ст. 23 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
встановлює відповідальність споживача
за порушення на ринку природного газу
згідно із законом. Одним із таких
порушень є несанкціонований відбір
природного газу (п.2 ч.1 ст.23 Закону).

П. 3 ч. 4 ст.12 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
визначає, що «несанкціонованим
відбором природного газу вважається
відбір без укладання відповідного
договору з постачальником».

Пункт 3 ч.2 ст.19 Закону зобов'язує
споживача «не допускати
несанкціонованого відбору природного
газу».

12.03.2014 контролерами Товариства
проводилась перевірка
газовикористовуючого обладнання та
приладів обліку за зазначеною адресою.

В ході обстеження встановлено, що
використання природного газу
здійснюється не для задоволення
комунально-побутових потреб, а для
обслуговування спортивного
тренажерного залу та сауни, які
влаштовані шляхом реконструкції
будинку з двох житлових кімнат та зали.
Газова плита, що передбачена у проекті
на момент пуску газу була відсутня.
Старшим майстром також виявлено ознаки
здійснення у цьому ж приміщенні
комерційної торгівельної діяльності.

Слід зазначити, що за цією ж адресою
зареєстровано юридичну особу -
громадську організацію спортсменів
«Рух за розвиток силових видів спорту:
важкої атлетики, паверліфтингу,
бодібілдингу та фітнесу в м. Чоп», а у
подальшому третя особа ОСОБА_2 надав
позивачу технічний паспорт на об'єкт
нерухомого майна, датований 05.05.2008р.,
відповідно до якого також вбачається
здійснення реконструкції приміщення
для облаштування
спортивно-тренажерного залу.

У відповідності до роз'яснень НКРЕ
(Лист №05-39-14/704 від 14.02.2005) при визначенні
цін на природний газ враховується на
які потреби цей газ використовується
(тобто яке його кінцеве призначення -
використовується для
комунально-побутових потреб чи на інші
потреби). До комунально-побутових
потреб населення належить
використання природного газу газовими
приладами та пристроями на опалення
(газові котли, конвектори та
опалювально-варильні печі), підігрів
води та приготування їжі (газові
водонагрівачі та газові плити), що
забезпечує належний рівень споживання
громадянина у житловому приміщенні та
ведення домашнього господарства у
підсобних приміщеннях. Таким чином, в
незалежності від відношення до тієї чи
іншої галузі економіки, сфери
діяльності та місця провадження
діяльності, у разі використання
природного газу споживачем не на
комунально-побутові потреби оплата за
спожитий природний газ повинна
здійснюватись виходячи із
відповідного граничного рівня ціни.

Крім того, згідно із п. 3 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
№572 використовувати житлові
приміщення для провадження
господарської діяльності промислового
характеру заборонено.

Саме з цих підстав контролерами у акті
обстеження від 12.03.2014 зафіксовано
виявлене «використання газу не за
призначенням...».

Ч. 4 ст.12 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
передбачено, що постачальнику надає
право припинити постачання природного
газу споживачу у разі його
несанкціонованого відбору, а також у
випадку самовільного використання
газу споживачем (п.6 Правил).

Враховуючи все вищевикладене, а також
враховуючи те, що із споживачем не був
укладений письмовий договір на
постачання природного газу, ПАТ
«Закарпатгаз» 12.03.2014 вручено ОСОБА_2 з
підтвердженням про вручення підписом
останнього вимогу №19 про необхідність
надання у термін до 14.03.2014 відповідних
документів та укладання договору на
постачання природного газу для
промислових цілей. У цій же вимозі
споживача попереджено про припинення
газопостачання у разі її невиконання.

У зв'язку з тим, що споживач за
зазначеною адресою не надав документи
для укладання договору як з юридичною
особою, 28.03.2014 постачання газу за цією
адресою припинено як зазначено в акті
№19/195 «у зв'язку з використанням газу не
за призначенням, в будинку функціонує
спортивно-тренажерний зал».

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не порушено п. 32 Правил
надання послуг газопостачання
населенню, відповідно до якого
Газопостачальне підприємство
зобов'язане: забезпечити безперервне
постачання газу з відповідними
якісними показниками в порядку,
передбаченому договором.

Таким чином оскільки ч. 6 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
встановлює, визначає обов'язковим
елементом складу правопорушення
наявність вини виконавця послуг, а
оскільки договору не укладено з вини
споживача, постачання газу без
договору заборонено, то дії
відповідача щодо складання Акта є
неправомірними, а винесений на його
підставі припис незаконним.

Виконання оскаржуваного припису
Інспекції захисту прав споживачів та
безумовне поновлення газопостачання
ОСОБА_2 фактично реконструйованого
приміщення із урахуванням вимог Правил
безпеки систем газопостачання України,
затверджених наказом Державного
комітету України по нагляду за
охороною праці №254 від 01.101997, іншими
нормативними актами у сфері безпеки
газопостачання також не
представляється можливим.

В судовому засіданні було з'ясовано, що
Товариством було встановлено факт
реконструкції об'єкту після пуску газу.
Пуск газу здійснено на основі проекту
від 28.11.2007р., який у 2008 році власником
було змінено, внаслідок чого змінились
технічні умови газопостачання, проект.

Відтак, поновлення газопостачання
після його припинення можливе тільки
при виконанні усіх передбачених
чинними нормативними актами процедур
приєднання до газової мережі та
приведення до відповідності чинному
законодавству технічної документації
на газопостачання. В противному разі,
виконання припису та відновлення
газопостачання з порушенням Правил
безпеки систем газопостачання України
буде становити загрозу життю та
здоров'ю споживача.

Зокрема, на об'єкті в ході обстеження
12.03.2014р. виявлено його реконструкцію
(перепланування), а саме перепланування
поверху будівлі, позначеного на плані
літерою «А», приміщення топочної
позначеного цифрою «1» та житлове
приміщення позначене цифрою « 5» -
об'єднанні.

У відповідності до пункту 6.38 ДБН
В.2.5-20-2001 «Газопостачання»
забороняється установлювати газові
опалювальні прилади (котел) в
приміщеннях, які об'єднанні з
житловими.

У зв'язку з цим власник об'єкту,
змінивши його перепланування, порушує
Правила безпеки системи
газопостачання, та у відповідності до
пункту 6.38 ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання»
має усунути це порушення, та
передбачати установку опалювального
обладнання в приміщенні кухні
(незалежно від наявності плити та
проточного водонагрівача) або у
відособленому приміщенні.

У відповідності до п.4. Положення про
порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів №1177 від 17.08.2002
року, рішення про накладення штрафів
приймається на підставі відповідних
актів перевірки суб'єкта господарської
діяльності та інших матеріалів,
пов'язаних з цією перевіркою, за
наявності порушень, зазначених у п. 2
цього Положення, і оформляється
постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів, рішення про
накладення штрафів приймається на
підставі відповідних актів перевірки
суб'єкта господарської діяльності та
інших матеріалів, пов'язаних з цією
перевіркою, за наявності порушень,
зазначених у п. 2 вказаного Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Держстандартом.

В акті вказано, що виявлені під час
перевірки порушення тягнуть за собою
відповідальність згідно зі ст. 168-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення а фактично до ПАТ
«Закарпатгаз» застосовано санкції
передбачені ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів».

23.06.2014 р. Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області винесено постанову про
накладення стягнень за невиконання
припису до акту №0000296 від 30.05.2014 р.

Судом було з'ясовано, що при винесенні
постанови про накладення стягнень в.о.
начальника інспекції з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області Рижиков А.Г. не врахував всі
матеріали та обставини справи, а саме
відповідність акту, підстави
припинення газопостачання об'єкта гр.
ОСОБА_2 передбачені Законом України
«Про засади функціонування ринку
природного газу», які були викладені в
запереченні від 30.05.2014 року №03/1997,
відсутність договору, відсутність вини
позивача у його укладенні, та те, що
фактично виконавши припис Інспекції
ПАТ «Закарпатгаз» грубо порушить інші
норми чинного законодавства в сфері
газопостачання та створить загрозу
життю та здоров'ю споживача.

В оскаржуваній постанові зазначено, що
її винесено, керуючись ст.ст. 23 і 26
Закону України "Про захист прав
споживачів" та Положенням про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 серпня 2002 року №1177.

Згідно ст. 23 Закону України "Про захист
прав споживачів" суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за порушення
законодавства про захист прав
споживачів. Отже, основною умовою
відповідальності суб'єктів
господарювання є наявність вини як
обов'язкового елементу у складі
порушення законодавства при наданні
послуг чи реалізації товарів.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача. Відповідач належними та
допустимими доказами не довів у суді
правомірність прийнятих ним рішень та
вчинених дій.

З огляду на вищевикладене, з
врахуванням позиції третьої особи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 160-163 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Закарпатгаз" до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області; третя особа -
ОСОБА_2 про визнання неправомірними
дій, визнання протиправним та
скасування припису, визнання
протиправною та скасування постанови -
задовольнити частково.

1. Визнати неправомірними дії Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області щодо винесення
припису до акта від 30.05.2014р. № 0000296.

2. Визнати протиправним та скасувати
припис до акта Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Закарпатській області від 30.05.2014 року №
0000296.

3. Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області від 23.06.2014 року № 282.

4. Стягнути з Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області на користь ПАТ "Закарпатгаз"
сплачену суму судового збору в розмірі
255,78 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень
сімдесят вісім копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст.186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

СуддяП.П. Микуляк