Справа № 2а-9095/11, 2а/122/42/12
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/56359/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Республіканського
комітету по земельних ресурсах
Автономної Республіки Крим, Комітету
по управлінню земельними ресурсами
Сімферопольської міської ради про
визнання бездіяльності за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову
Центрального районного суду
м. Сімферополя від 26 березня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року

в с т а н о в и л а :

У липні 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
Центральному районному суді м.
Сімферополя пред'явили позов до
Республіканського комітету по
земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим, Комітету по
управлінню земельними ресурсами
Сімферопольської міської ради про
визнання бездіяльності.

В обґрунтування позову зазначили, що у
1999 році ОСОБА_6 самоправно зайняв
земельну ділянку по АДРЕСА_1, яка
належить їм на праві приватної
власності.

У подальшому, вказана земельна ділянка
ним була представлена як земельна
ділянка по АДРЕСА_2. Ця земельна ділянка
ОСОБА_6 була приватизована відповідно
до рішення Сімферопольської міської
ради від 27 листопада 1998 року № 1603 та на
підставі цього рішення йому був
виданий акт на право власності на землю
від 23 грудня 1998 року № 72.

Посилаючись на довідку Міського архіву
від 04 грудня 2006 року вказували на те, що
протягом 1998 року питання про надання
землі ОСОБА_6 у власність не
узгоджувалося, а тому, він не мав
законних підстав для отримання цієї
земельної ділянки.

З цього питання вони неодноразово
зверталися до Республіканського
комітету земельних ресурсах
Автономної Республіки Крим, але
отримали формальну відповідь, зокрема,
що при розгляді їхнього звернення
ніяких порушень земельного
законодавства при наданні земельної
ділянки ОСОБА_6 виявлено не було.

Проте, на їхню думку це не відповідає
дійсності.

Просили визнати таку бездіяльність
протиправною.

Постановою Центрального районного
суду м. Сімферополя від 26 березня 2012
року, залишеною без зміни ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

З вказаними судовими рішеннями судів
позивачі не погодилися та подали до
суду касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги
послалися на неправильне застосування
судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.
Просять скасувати ухвалені у справі
рішення судів та ухвалити нову
постанову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням
Сімферопольської міської ради від 30
січня 1998 року № 104 вул. Оранжерейна в м.
Сімферополі перейменована на вул.
Кримської Правди.

Рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради від 27
листопада 1998 року № 1603 на підставі
заяви ОСОБА_6 йому була надана у
приватну власність земельна ділянка
для будівництва індивідуального
жилого будинку по АДРЕСА_2.

На підставі вказаного рішення 23 грудня
1998 року ОСОБА_6 виданий державник акт на
право приватної власності на землю № 72.

На час вирішення спору судом першої
інстанції земельна ділянка площею 0,0806
га по АДРЕСА_2 належала ОСОБА_7 на
підставі договору дарування від 30
травня 2003 року, реєстраційний номер 717,
який засвідчений приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу Автономної
Республіки Крим.

Листом від 20 червня 2007 року № Л-379
Республіканський комітет по земельних
ресурсах Автономної Республіки Крим
повідомив позивачів про те, що
державний акт на право приватної
власності на землю, ОСОБА_6 виданий на
підставі рішення виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради, про що є
запис в Книзі записів державних актів
на землю.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій виходили із того, що рішення
виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради, на підставі якого

ОСОБА_6 виданий державний акт на право
приватної власності на землю не
скасовано, позивачами вимоги щодо
скасування цього рішення не
заявлялися, а тому, вимоги про визнання
бездіяльності та притягнення до
відповідальності посадових осіб
Республіканського комітету по
земельним ресурсам Автономної
Республіки Крим є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів, оскільки він
ґрунтується на повно та всебічно
з'ясованих обставинах у справі та є
таким, що відповідає вимогам чинного
законодавства.

Згідно із частиною першою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Стаття 17 Земельного кодексу України
визначає повноваження місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин, зокрема
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до статті 122 цього ж Кодексу
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Також, статтею 125 зазначеного Кодексу
визначено, що право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

У матеріалах адміністративної справи
відсутні відомості, які б
підтверджували порушення прав
позивачів на користування або
розпорядження земельною ділянкою.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанції не мали підстав
для визнання неправомірною
бездіяльності Республіканського
комітету по земельних ресурсах
Автономної Республіки Крим та Комітету
по управлінню земельними ресурсами
Сімферопольської міської ради.

Судові рішення у цій справі є законними
і обґрунтованими, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Центрального
районного суду м. Сімферополя від 26
березня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5
до Республіканського комітету по
земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим, Комітету по
управлінню земельними ресурсами
Сімферопольської міської ради про
визнання бездіяльності - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.