Справа № 822/4600/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4600/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:представників позивача та
відповідача, прокурорарозглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Хмельницької районної
державної адміністрації, за участі
Хмельницької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2014 року позивач звернулась в
суд з позовом до Хмельницької районної
державної адміністрації, в якому
просить суд визнати протиправними та
безпідставними дії Хмельницької РДА та
зобов'язати її вчинити дії щодо
внесення змін до п.3 розпорядження від
24.07.2013 року №350/2013-р. шляхом його
виключення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що розпорядженням
відповідача від 24.07.2013 року (із змінами
від 03.03.2014 року) затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в порядку зміни цільового
призначення із категорії земель с/г
призначення до категорії земель
рекреаційного призначення. Також даним
розпорядженням (п.3) зобов'язано ОСОБА_3
відшкодувати витрати с/г виробництва в
сумі 196244,00 грн.

Вказує, що відповідач не врахував
положення ст.208 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) та не
звільнив її від відшкодування втрат с/г
призначення, оскільки земельна ділянка
використовуватиметься під будівництво
об'єкту спорту. Крім того, земельна
ділянка на момент зміни її цільового
призначення перебувала в приватній
власності позивача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
вказаних в позовній заяві підстав.

Представник відповідача просив в
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на правомірність
оскаржуваного пункту розпорядження.

Прокурор в судовому засіданні також
просив в задоволенні позовних вимог
відмовити з підстав, викладених в
письмових запереченнях. Відмітив,
зокрема, що позивач не звільняється від
відшкодування втрат, оскільки зміна
цільового призначення земельної
ділянки на землі рекреаційного
призначення для будівництва та
обслуговування об'єкту фізкультури та
спорту, що не є державним об'єктом, не
підпадає під визначений
законодавством перелік. Посилання ж
позивача на той факт, що земельна
ділянка належала їй на праві приватної
власності є безпідставним, оскільки
таке відшкодування здійснюється
незалежно від того, у якій власності
перебувають угіддя.

Заслухавши пояснення представників
сторін та прокурора, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням
Хмельницької районної державної
адміністрації №1035/09-р від 03.09.2009 року
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельних ділянок із земель
державної власності (землі
сільськогосподарського призначення
(сінокіс)) для ведення особистого
селянського господарства на території
Давидковецької сільської ради ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

На підставі договорів дарування із
зазначеними особами ОСОБА_3 набула у
власність земельну ділянку загальною
площею 2,9999 га, яка розташована на
території Давидковецької сільської
ради Хмельницького району
Хмельницької області "за межами
населеного пункту" для ведення
особистого селянського господарства.
Право власності позивача на вказану
земельну ділянку підтверджено
Державним актом на право власності на
землю серії ЯМ №604341 від 14.06.2012 року.

Розпорядженням голови Хмельницької
районної державної адміністрації від
24.07.2013 року (з врахуванням змін,
внесених розпорядженням від 03.03.2014
року) затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
загальною площею 2,9999 га в порядку зміни
цільового призначення із категорії
земель сільськогосподарського
призначення (сінокіс) до категорії
земель рекреаційного призначення для
будівництва та обслуговування об'єктів
фізичної культури та спорту; змінено
цільове призначення земельної ділянки
площею 2,99 га, що належить гр.ОСОБА_3 на
праві власності, зарахувавши її до
категорії земель рекреаційного
призначення (п.п.1-2). Пунктом 3 даного
розпорядження зобов'язано ОСОБА_3
провести відшкодування втрат
сільськогосподарського виробництва у
сумі 196244 грн.

07 жовтня 2014 року позивач звернулась до
Хмельницької районної державної
адміністрації із заявою про звільнення
її від відшкодування таких втрат в
зв'язку з тим, що земельна ділянка буде
використовуватись для будівництва та
обслуговування об'єктів фізичної
культури та спорту (що згідно зі ст.208 ЗК
України є підставою для такого
звільнення).

Листом від 13.10.2014 року за №Б/910-017/08
відповідачем було повідомлено, що вид
використання земельної ділянки не
підпадає під види використання
земельних ділянок, які згідно ст.208 ЗК
України підлягають звільненню від
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва. Також
рекомендовано надати відповідні
підтверджуючі документи по
використанню земельної ділянки для
цілей, визначених ст.208 ЗК України.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до ч.1-2 ст.20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Згідно з ч.3 ст.20 ЗК України зміна
цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приватної власності,
цільове призначення якої змінюється,
розробляється на замовлення власника
земельної ділянки та погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк з дня отримання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, погодженого в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу, приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та зміну
її цільового призначення.

Позивач є власником земельної ділянки,
розташованої на території
Давидковецької сільської ради, її
право власності на дану земельну
ділянку не припинялось, при цьому нею
було ініційовано зміну цільового
призначення такої земельної ділянки.
Під час реалізації такого права було
визначено суму відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
внаслідок вилучення (викупу) земельної
ділянки, яка надається гр. ОСОБА_3

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється,
зокрема, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її
цільового призначення;

формування нової земельної ділянки
(крім поділу та об'єднання).

Згідно з ч.10 ст.123 ЗК України рішенням
про надання земельної ділянки у
користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у
користування з визначенням умов її
використання і затвердженням умов
надання, у тому числі (у разі
необхідності) вимог щодо відшкодування
втрат сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Таким чином, рішення про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки із наданням її у
користування та про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приватної власності
із зміною її цільового призначення
мають різне призначення та правове
регулювання (зокрема, в частині вимог
щодо відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва).

Відповідно до ч.1-2 ст.207 ЗК України
втрати сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
включають втрати
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників, а також втрати,
завдані обмеженням у
землекористуванні та погіршенням
якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати
сільськогосподарських угідь (ріллі,
багаторічних насаджень, перелогів,
сінокосів, пасовищ), лісових земель та
чагарників як основного засобу
виробництва в сільському і лісовому
господарстві внаслідок вилучення
(викупу) їх для потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом.

Однак, як такого вилучення (викупу) як
переходу права власності
(користування) щодо конкретно
визначеної земельної ділянки фактично
не було, в даному випадку мала місце
зміна цільового призначення земельної
ділянки, належної позивачу на праві
власності.

Наведене підтверджує той факт, що як до,
так і після винесення Хмельницькою
районною державною адміністрацією
розпорядження від 24.07.2013 року, саме
відповідачу належало право володіння,
користування та розпорядження
зазначеною земельною ділянкою.

Таким чином, підстави для застосування
ст. 207 ЗК України щодо відшкодування
позивачем втрат
сільськогосподарського виробництва
відсутні.

При цьому, згідно з ч.1 ст.208 ЗК України
від відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
звільняються громадяни та юридичні
особи, зокрема, у разі використання
земельних ділянок для будівництва
шкіл, дошкільних закладів, державних
об'єктів охорони здоров'я, культури,
фізкультури та спорту.

Спірна земельна ділянка призначена для
будівництва та обслуговування об'єкту
фізичної культури та спорту та
використовується в господарській
діяльності приватного підприємства
"ОЛАН-СПОРТІНГ", що підтверджується
заявою позивача від 11.12.2011 року. При
цьому даним підприємством було
отримано ліцензію №507262 на здійснення
діяльності, пов'язаної з відкриттям та
функціонуванням мисливських стендів.
Водночас, кваліфікаційними нормами та
вимогами Єдиної спортивної
класифікації України з олімпійських
видів спорту, затвердженими наказом
Міністерства молоді та спорту України
від 17.04.2014 року №1258, стрільбу стендову
зазначено одним з літніх олімпійських
видів спорту.

Отже, земельна ділянка
використовується приватним
підприємством "ОЛАН-СПОРТІНГ" для
будівництва об'єктів фізкультури та
спорту, про що також вказував позивач в
якості звільнення від відшкодування
втрат сільськогосподарського
виробництва в листі від 07.10.2014 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на
позивача безпідставно покладено
обов'язок щодо відшкодування втрат
сільськогосподарського виробництва.

При цьому щодо позовних вимог -
визнання протиправними та
безпідставними дій Хмельницької РДА та
зобов'язання її вчинити дії щодо
внесення змін до п.3 розпорядження від
24.07.2013 року №350/2013-р. шляхом його
виключення, суд зазначає наступне.

Фактично позивач не погоджується та
оскаржує п.3 розпорядження
Хмельницької районної державної
адміністрації від 24.07.2013 року. При цьому
суд оцінює правомірність прийнятого
державним органом рішення, однак не
може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

В даному випадку належним способом
захисту прав позивача є визнання
протиправним та скасування спірного
пункту розпорядження.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе вийти за межі позовних вимог
для повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, про захист яких він
просить та визнати протиправним і
скасувати п.3 розпорядження
Хмельницької районної державної
адміністрації.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте всупереч наведеним положенням,
відповідачем, який є суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
його рішення, що оскаржується.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 158-163 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати п.3
розпорядження Хмельницької районної
державної адміністрації від 24.07.2013 року
№350-2013-р.

В решті позовних вимог відмови.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26
листопада 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк