Справа № 816/4303/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року м.
ПолтаваСправа №816/4303/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Даценко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області,
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції Березняк О.М., третя
особа: Приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася
до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області,
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області,
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції Березняк О.М., третя
особа: Приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про скасування рішення Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Березняк О.М. від 16 серпня 2013
року №5061932 про державну реєстрацію
права спільної часткової власності
(номер запису про право власності 2143349,
дата реєстрації 05 серпня 2013 року) на
квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер
об'єкта нерухомого майна 01) за
ОСОБА_7 у розмірі частки: 7/10 та за ОСОБА_2
у розмірі частки 3/10.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_7, мати ОСОБА_2, яка на день смерті
проживала та була зареєстрована у
АДРЕСА_1 та була власником 3/4 цієї
квартири.

05 серпня 2013 року ОСОБА_2 на
підставі довіреності, виданої за життя
ОСОБА_7, подала заяву до Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції Полтавської
області про державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_7 7/10 частини квартири та ОСОБА_2 3/10
частини квартири.

У подальшому позивач звернулася
до приватного нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 з
приводу оформлення спадщини. Проте, у
видачі свідоцтва про право на спадщину
ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки запис
про реєстрацію права власності на 7/10
частини квартири ОСОБА_7 зареєстровано
у реєстрі речових прав на нерухоме
майно після смерті власника.

Наголошує, що у діях державного
реєстратора не вбачається
неправомірності, однак, рішення
прийняте усупереч законодавства, у
зв'язку з чим його необхідно скасувати.

У судовому засіданні 11 листопада 2014
року представником позивача уточнено
позовні вимоги шляхом виключення зі
складу відповідачів Полтавське міське
управління юстиції Полтавської
області.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили суд задовольнити
позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Відповідач Державний реєстратор
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції Березняк
О.М. у судове засідання не з'явився, хоча
у матеріалах справи наявні докази, що
він належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи /а.с.
59/.

У своїх письмових запереченнях
відповідачі зазначали, що представник
за довіреністю діяв від імені особи,
яка вже померла, про що державному
реєстратору відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно на день реєстрації не було
відомо. Зауважував, що подані позивачем
документи відповідали вимогам
законодавства, а тому, у державного
реєстратора були відсутні підстави для
відмови у державній реєстрації /а.с.
49-50/.

Третя особа у судове засідання не
з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про дату, час та місце
розгляду справи, надіслала суду
клопотання про розгляд справи без її
участі /а.с. 48/.

Згідно частини четвертої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи, що матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи за даної явки та наявними у
справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_7 /а.с. 28/, мати ОСОБА_2, яка
на день смерті проживала та була
зареєстрована у АДРЕСА_1 та була
власником 3/4 частини цієї квартири, що
підтверджується матеріалами справи
/а.с. 16-22/.

05 серпня 2013 року від імені ОСОБА_7,
уповноваженою особою ОСОБА_2, що діяла
на підставі довіреності від 11 червня 2013
року, було подано заяву про державну
реєстрацію права власності /а.с. 65/.

16 серпня 2013 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
прийнято рішення №5061932 про державну
реєстрацію права власності на квартиру
/а.с. 62/.

Позивач звернувся до приватного
нотаріуса Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 з приводу
оформлення спадщини, однак, ОСОБА_2 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки запис про
реєстрацію права власності на 7/10
частини квартири ОСОБА_7 зареєстровано
у реєстрі речових прав на нерухоме
майно після смерті власника /а.с. 33-34/.

Оскільки, відповідно до пункту 2.6
"Порядку прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно" затвердженого
наказом Міністерства юстиції від 12
грудня 2011 року №3502/5, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12 грудня
2011 року №1429/20167, для внесення записів
Державного реєстру прав заявник подає
рішення суду про скасування рішення
державного реєстратора, що набрало
законної сили, та копії документів
визначених у пункті 2.3 Порядку, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам суд виходить з наступного.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, регулює Закон України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від 01
липня 2004 року №1952-IV.

Відповідно до частини першої
статті 3 зазначеного Закону державна
реєстрація прав є обов'язковою.

Пунктом 1 частини першої статті 4
названого вище Закону передбачено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягає право власності на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування.

В силу частини першої статті 5
цього ж Закону у Державному реєстрі
прав реєструються речові права та їх
обтяження на земельні ділянки, а також
на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

Згідно частини другої статті 9
наведеного Закону державний
реєстратор: встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями /пункт 1/; приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав /пункт
2/.

Відповідно до частини першої
статті 19 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

За змістом частини першої статті
24 наведеного Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини),
що виникло на підставі документа, за
яким правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Згідно статті 26 цього ж Закону,
записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 41 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року №1141, державний
реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. Внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
здійснюється державним реєстратором
за заявою, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Пунктом 1.2 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12
грудня 2011 року №3502/5, заінтересованою
особою у разі внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав є особа, в інтересах якої на
підставі рішення суду скасовано
рішення державного реєстратора прав.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку,
для внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у
пункті 2.3 цього розділу.

Суд звертає увагу на те, що право
власності на 7/10 частини квартири
зареєстровано за ОСОБА_7 після смерті
останньої.

Разом з тим, судом встановлено, що про
наявність обставин, які перешкоджають
державної реєстрації речових прав
державному реєстратору не було відомо,
оскільки від імені померлої діяв
представник за довіреністю ОСОБА_2
Підстав сумніватись у повноваженнях
представника у держреєстратора не
було. Перевіряти правильність
довіреності за наявністю усіх
необхідних для реєстрації документів
також не було. Про те що представник за
довіреністю діяв від імені особи, яка
вже померла, державному реєстратору
також не було відомо.

За таких обставин суд не вбачає
неправомірності в діях державного
реєстратора. Однак, суд зазначає, що
реєстраційні дії проведені з
порушенням законодавства повинні бути
скасовані.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області, Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Березняк О.М., третя особа:
Приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Березняк О.М. від 16 серпня 2013
року №5061932.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 73,08 грн
/сімдесят три гривні вісім копійок/.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 12
листопада 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова