Справа № 2-а/0614/2710/2012
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2013-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"05" березня 2013 р.
Справа № 2-а/0614/2710/2012

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації Житомирської області,
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області на постанову Малинського
районного суду Житомирської області
від "24" грудня 2012 р. у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації Житомирської області,
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Малинського
районного суду Житомирської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області та Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Малинського районного суду
Житомирської області від 24 грудня 2012
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області та Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації звернулися до суду з
апеляційними скаргами, в яких просять
суд скасувати постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову. В апеляційних скаргах
відповідачі посилаються на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню виходячи з
такого.

Вiдповiдно до ст.195 Кодексу
адмiнiстративного судочинства України
суд апеляцiйної iнстанцiї переглядає
судовi рiшення суду першої iнстанцiї в
межах апеляцiйної скарги.

Згідно довідки позивач є пенсіонером
та проживає в с. Рудня Вороб'ївська
Малинського району Житомирської
області, що підтверджується копією
паспорта та посвідченням, перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Малинському районі та є
дитиною війни в розумінні ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Відповідно до Переліку населених
пунктів Житомирської і Київської
областей, віднесених до зон
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 23.07.1991 року №106,
та розпорядження Кабінету Міністрів
України від 12.01.93 року №17, вказане село
відноситься до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Статтями 37, 39, 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон) передбачено, що особи, які
проживають на території
радіоактивного забруднення, мають
право на грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства, а
також позивачка має право згідно
вищенаведених норм на доплату
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення та додаткову пенсію за
шкоду заподіяну здоров'ю.

Так, у відповідності до ст. 37 цього
Закону громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах, а саме у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати.

Ця допомога виплачується щомісячно за
місцем роботи, пенсіонерам - органами,
які виплачують пенсію, непрацюючим
громадянам - місцевими органами
державної адміністрації або
виконавчими комітетами міських Рад
народних депутатів за місцем
проживання. Виплата за два і більше
місяців забороняється.

Статтею 39 Закону встановлено, що
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - однієї мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 4, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

У спірний період законодавець не
вносив до наведених норм Закону змін,
якими б установлювались інші, крім
мінімальної заробітної плати, критерії
нарахування зазначених виплат або
обмежувався розмір останніх.

Таким чином, вихідним критерієм
нарахування спірних сум виплат
виступала мінімальна заробітна плата,
розмір якої в зазначений позивачем
період змінювався законодавцем.

Розмір мінімальної заробітної плати
встановлювався спеціальним законом
або законом про Державний бюджет
України на відповідний рік (2010 рік).
Зміст зазначених законів свідчить про
відсутність будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування цього
розміру для реалізації положень статей
37, 39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Однак, зазначені виплати проводились
позивачу не в розмірах, встановлених
Законом, а в сталих сумах, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року.

Слід також зазначити, що виплати по ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", ст.ст. 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
проводяться Управлінням Пенсійного
фонду України, а виплати по ст. 37 -
Управлінням праці та соціального
захисту населення.

Згідно з приписами ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України. Суд
вирішує справи на підставі Конституції
та Законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
ату Конституції України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України або в
іншому правовому акті суд застосовує
правові акти, які мають вищу юридичну
силу.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
з огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними нормативними
актами при визначенні розміру згаданих
виплат застосуванню підлягають саме
статті 37, 39, 51 Закону "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
яка істотно звужує обсяг установлених
законом прав позивача.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скарги без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують законність та
обгрунтованність постанови суду
першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційних скарг
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області та Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації та відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації Житомирської області,
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Малинського районного суду
Житомирської області від "24" грудня 2012
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик
С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с. Рудня
Вороб'ївська,Малинський район,
Житомирська область,11600

3- відповідачу Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації Житомирської області
вул.Тараскіна, 5,м.Малин,Житомирська
область,11601

4- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в Малинському районі
Житомирської області пл. Соборна, 12 А,м.
Малин,Житомирська область,11601