Справа № 2а-4962/10/0470
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/31468/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів:
Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 липня 2013 року

у справі № 2а-4962/10/0470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металобази Комекс"

до Дніпропетровської
митниці Міндоходів

про визнання неправомірним
та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2010 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Металобази Комекс"
звернулось до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
яким просило визнати неправомірним та
скасувати рішення № 110000011/2010/100545/2 від
05.03.2010 р.; зобов'язати відповідача
застосувати митну вартість, заявлену
декларантом митною декларацією №
110000011/2010/104073 від 02.03.2010 р. за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2010 року у справі № 2а-4962/10/0470,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення відповідача № 110000011/2010/100545/2 від
05.03.2010 р., зобов'язано відповідача
застосувати митну вартість, заявлену
декларантом митною декларацією №
110000011/2010/104073 від 02.03.2010 р. за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, тобто 65 700 кг. швелеру 40У
3СП-5 535-2005, 12 000 мм., за ціною
контракту № 4254223 від 16.12.2008 р. в розмірі
47 304 доларів США. В решті позовних вимог
відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки Дніпропетровська митниця,
відмовляючи "Металобази Комекс" в
митному оформленні товару та коригуючи
його митну вартість оскарженим
рішенням, діяла з порушенням вимог
законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій,
Дніпропетровська митниця звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 16.12.2008 року ВАТ
«Новокузнецький металургійний
комбінат», територія РФ, (Постачальник)
в особі ТОВ «Металобази Комекс»,
Україна (Покупець) уклали Контракт №
4254223, згідно якого Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупцю товар, а Покупець прийняти та
оплатити на умовах попередньої оплати
товару.

На виконання умов контракту, згідно з
Додатком № ПКНК6К003238 від 03.02.2010 р.,
позивачем здійснена попередня оплата в
розмірі 48 960 доларів США за 68 т. товару
(швелер - 40У 3СП-5 535-2005, 12 000мм) з
розрахунку 720 доларів США за 1 тону
товару.

На виконання умов контракту ВАТ
«Новокузнецький металургійний
комбінат» у вагоні №67782953 відвантажив
вищезазначений товар у кількості 65 700
тон за ціною 720 доларів США за 1 тону
товару.

Митна вартість товару заявлена
позивачем за ціною договору
(контракту).

Для обґрунтування митної вартості
товару позивачем подано Митниці
наступні документи:

- рахунок від 16.02.09р. №31;

- копії контракту 4254223 від 16.02.08р.,
додаткової угоди №1 від 31.12.2009р. додаток
№ПКНК6К003238 від 03.02.2010р.;

- сертифікат походження ІШ ТЛА
від 16.02.2010р.;

- копія ВМД країни відправлення;

- виписка банку від 11.02.2010р.;

- платіжне доручення від 11.02.2010р.

Вважаючи, що наданих позивачем
документів не достатньо для
підтвердження визначеної митної
вартості ввезеного товару, митним
органом запропоновано декларанту
надати наступні документи:

- банківські платіжні документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
включених у вартість товару;

- прайс-листи, каталоги фірми-виробника
товару;

- калькуляція фірми-виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;

- інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини;), що було
засвідчено у графі "Для відміток
митниці" декларації митної вартості
№110000011/2010/104073 від 02.03.2010р.

ТОВ «Металобази Комекс» надані митному
органу такі документи:висновок
експерта ТТП №ГО-367 від 04.03.2010р.,
банківські платіжні документи та
проставлено запис на зворотному боці
ДМВ - 1 про неможливість надання інших
документів.

За результатами проведених заходів,
відповідачем винесено рішення про
визначення митної вартості товарів від
05.03.2010р. №110000011/2010/100545/2 із застосуванням
методу № 3 здійснено коригування
митної вартості товару на суму 60772,50
дол. США з розрахунку 925 дол. США за 1тону
товару.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судами попередніх інстанцій
досліджене оскаржене позивачем
рішення Митниці, йому надано юридичну
оцінку.

Відповідно до статті 42 Митного кодексу
України під час проведення митного
контролю митні органи самостійно
визначають форму та обсяг контролю,
достатні для забезпечення додержання
законодавства України з питань митної
справи та міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку, контроль за
дотриманням яких покладено на митні
органи.

Згідно до статті 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). У разі
неможливості визначення митної
вартості за основним методом,
застосовуються інші. При цьому, кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом згідно з
положеннями статті 267 Митного кодексу
України, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог статей 268
і 269 Митного кодексу України. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Нормою статті 266 Митного кодексу
України встановлені підстави та спосіб
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товару.

Статтею 267 врегульовані особливості
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Відповідно пункту 5 частини 3 статті 267
Митного кодексу України при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються
подальші витрати, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, зокрема,
витрати на транспортування оцінюваних
товарів до аеропорту, порту або іншого
місця ввезення на митну територію
України.

Митна вартість товару визначена ТОВ
«Металобази Комекс» у митній
декларації від 02.03.2010р. № 110000011/2010/104073
за ціною Контракту №4254223 від 16.12.2008 р.,
рахунку № 31 від 16.02.2010 р., сертифікату
про походження товару №9221865 та
експортної декларації. Ціна придбання
товару за контрактом дорівнює 47304,00 дол.
США з розрахунку 720 доларів США х 65,7
тону.

Згідно частини 7 статті 267 Митного
кодексу України передбачено, якщо
покупець і продавець є пов'язаними між
собою особами, то мають бути вивчені
обставини навколо продажу, а вартість
операції приймається як митна вартість
за умови, що ці відносини не вплинули на
ціну. При цьому декларанту надається
можливість довести, що вартість
операції максимально наближається до
вартості, яка раніше була перевірена та
прийнята митними органами, а тому є
прийнятною відповідно до положень
статті 267 Митного кодексу України.

Таким чином, ТОВ «Металобази Комекс»
надані до митниці всі обов'язкові та
додаткові документи, що дозволяли
визначити митну вартість товару за
першим методом - ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Також позивач підтвердив ціну товару
висновком незалежного експерта
Дніпропетровської торгово-промислової
палати ТТП України № ГО-367 від 04.03.2010р.
та ціновою експертизою ДП
«Держзовнішінформ» від 15.03.2010р.

Крім того, для визначення, чи є товари
подібними (аналогічними), враховуються
такі ознаки:

1) якість, наявність торгової марки та
їх репутація на ринку;

2) країна походження;

3) виробник.

Митний орган посилається лише на
кількісний критерій при відмові у
застосування другого методу
визначення митної вартості товару, є
необґрунтованим.

Повноваження митниці щодо
витребування додаткових документів
для перевірки правильності визначення
митної вартості товару можуть бути
реалізовані за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару.

Отже, висновок судів попередніх
інстанцій про порушення відповідачем
вимог Митного кодексу України сумнівів
не викликає, оскільки ним не
обґрунтовано підстав, з яких неможливо
використати перший метод для
визначення митної вартості товару, не
зазначено, яких саме документів не
достатньо для визначення митної
вартості за першим методом, а також не
вказано, в чому полягають сумніви щодо
розміру митної вартості визначеної
декларантом.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року у справі № 2а-4962/10/0470 - залишити без
змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді