Справа № П/811/3610/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2014 року
Справа № П/811/3610/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого - судді
за участю секретаря -
за участю позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Державного агентства земельних
ресурсів у Кіровоградській області про
скасування рішення, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просить скасувати як незаконне
рішення Головного управління
Державного агентства земельних
ресурсів у Кіровоградській області від
18.06.2014 року №31-11-0.21-5900/2-14 про відмову в
затверджені проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність загальною площею 2,0 га для
ведення особистого селянського
господарства із земель державної
власності на території
Братолюбівської сільської ради
Добровеличківського району.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 18.06.2014 року вона
звернулась до відповідача із заявою
щодо затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства до якої було
додано проект землеустрою, копію
агрохімічного паспорту та довідку
сільської ради. Однак, 19.08.2014 р. нею
отримано відповідь про відмову в
затверджені проекту землеустрою у
зв'язку з тим, що подані документи не
були зброшурованими належним чином.
Дані обставини, на думку позивача є
такими, що не відповідають вимогам
чинного законодавства, оскільки
підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги в повному обсязі та
просили суд їх задовольнити з підстав,
зазначених в позові.

Відповідачем до суду подано
заперечення та зазначено, що в ході
перевірки матеріалів, які додавались
до заяви позивача про затвердження
проекту землеустрою встановлено, що
подану документацію необхідно
зброшурувати належним чином. При цьому,
як зазначено відповідачем, управління
не приймало рішення у формі відмови, а
лише пропонувало позивачу
доопрацювати подану документацію, у
зв'язку з чим законні права позивача не
порушені. Відтак, з огляду на вказане,
відповідач просить відмовити в
задоволенні позовних вимог (а.с.30-31).

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
вчасно та належним чином, при цьому,
заяви про розгляд справи за його
відсутності не надав (а.с.26).

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення позивача, його
представника, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи та вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків.

Встановлено, що розпорядженням голови
Добровеличківської районної державної
адміністрації від 11.11.2011 року №7346-р
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок із земель державної власності
у власність громадянам із земель
сільськогосподарського призначення
для ведення особистого селянського
господарства на території
Братолюбівської сільської ради.

На виконання вимог даного
розпорядження позивачем укладено
угоду з Державним підприємством
"Кіровоградський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" на
виконання проектних робіт, на
виконання якої розроблено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_1 загальною
площею 2,0 га для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної власності на території
Братолюбівської сільської ради
Добровеличківського району.

Згідно висновку відділу
Держземагентства у
Добровеличківському районі 22.11.2013 р. №
123, позивачу погоджено проект
землеустрою (а.с.9-13).

26.06.2013 р., 09.09.2013 р., 20.02.2014 р. позивачем
подано до Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області заяви про затвердження проекту
землеустрою, за результатами розгляду
яких відповідачем було запропоновано
позивачу доопрацювати подану
документацію із землеустрою, після
чого повторно звернутись про її
затвердження (а.с.35-37).

У судовому засіданні позивач не
заперечувала проти законності
вказаних вище відмов відповідача у
затвердженні документації із
землеустрою та зазначила, що дійсно в
поданих документах були недоліки, які в
подальшому було усунено.

18.06.2014 р. позивач повторно звернулась до
відповідача із заявою щодо
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства до якої було
додано проект землеустрою, копію
агрохімічного паспорту та довідку
сільської ради (а.с. 34).

19.08.2014 р. відповідачем повідомлено
позивача (лист № 31-11-0.21-5900/2-14) про
відсутність підстав для задоволенні її
заяви від 18.06.2014 р. та запропоновано
доопрацювати документацію із
землеустрою, після чого звернутись із
відповідним клопотанням. При цьому
зазначено, що в ході перевірки
матеріалів, які додавались до заяви
встановлено, що документацію
необхідно зброшурувати належним чином
(а.с.8).

Позивач не погодилась з відмовою в
затвердженні проекту землеустрою та
звернулась до суду з даним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним
правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до пункту "в" частини 3
статті 116 ЗК України безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян проводиться, зокрема, у разі
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок
здійснення безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Згідно із ч.7 ст. 118 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч.ч.1 ст.186-1 ЗК України
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок усіх категорій та
форм власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до наказу Міністерства
аграрної політики України №40 від 25.01.2013
року, внесено зміни до Положення про
Головне управління Державного
земельного агентства в області,
затвердженого 10.05.12р.. Згідно
зазначених змін, головні управління
Держземагенства в областях, містах
Києві та Севастополі наділено
повноваженнями щодо передачі
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування для всіх потреб.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.186-1 ЗК України
розробник подає на погодження до
органу, визначеного в частині першій
цієї статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Водночас, п.6 ст.186-1 ЗК України
визначено, що підставою для відмови у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки може бути
лише невідповідність його положень
вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Так, відділом Держземагентства у
Добровеличківському районі, позивачу
погоджено проект землеустрою, про що
свідчить висновок 22.11.2013 р. № 123 (а.с.12).

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Суд зазначає, що в листі від 19.08.2014 р.
№31-11-0.21-5900/2-14 (а.с.8), яким позивачу було
відмовлено у погодження проекту
землеустрою не наведено жодних
посилань на закони та прийняті
відповідно до них нормативно-правові
акти, що регулюють відносини у
відповідній сфері та які, в даному
випадку, не були дотримані позивачем
при зверненні щодо затвердження
проектної документації.

Відповідачем не було також наведено із
поданих суду письмових заперечень
(а.с.30-31) належної підстави для відмови у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність позивачу. Під час розгляду
справи не надано суду належних доказів,
які б підтверджували факт
невідповідності поданих документів
вимогам чинного законодавства.

Суд критично ставиться до посилань
відповідача, що подана позивачем
документація із землеустрою не була
зброшурована належним чином, оскільки
це не є підставою, для відмови у її
затвердженні. Більш того, в поданих до
суду запереченнях відповідач не
пояснив, що саме, на його думку,
зброшуровано не належним чином в
поданій позивачем документації із
землеустрою та яким
нормативно-правовим актом він
керувався зазначаючи про це. Позивач у
судовому засіданні наголошувала, що
документація подавалася відповідачу
прошита та пронумерована належним
чином.

Згідно ст.69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відтак, відповідачем на виконання
вимог ст.71 КАС України не надані суду
належні та допустимі докази, які
підтверджують правомірність відмови у
затвердженні позивачу проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Отже, на підставі аналізу встановлених
обставин та правовідносин, що їм
відповідають, суд дійшов висновку, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, а тому позовні
вимоги є обґрунтованими, відповідають
обставинам і матеріалам справи,
підтверджені належними та допустимими
доказами, а отже підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Суд вважає за необхідне присудити
позивачу з Державного бюджету України
судові витрати в сумі 73,08 грн..

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Державного
агентства земельних ресурсів у
Кіровоградській області у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність загальною площею 2,0 га, для
ведення особистого селянського
господарства із земель державної
власності на території
Братолюбовської сільської ради
Добровеличківського району, викладену
у листі від 19.08.2014 за №31-11-0.21-5900/2-14.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету
України судові витрати у розмірі 73,08
грн..

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, апеляційної скарги,
копія якої одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено - 25.11.2014
року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М.
Кармазина