Справа № 815/4678/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4678/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника відповідача
Мунтяна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
до Державного підприємства
Ремонтно-будівельна дільниця «Агрос»
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси (далі Управління ПФУ в
Малиновському районі м. Одеси)
звернулось до суду з позовом до
Державного підприємства
Ремонтно-будівельна дільниця «Агрос»
(далі ДП РБД «Агрос») про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, в
розмірі 8939 грн. 62 коп..

В обґрунтування заявлених вимог
зазначалось, що ДП РБД «Агрос»
перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в
Малиновському районі м. Одеси як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Підприємству було
надіслано розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій на
пільгових умовах за списком № 2 за
період з 01 липня 2009 року по 01 жовтня 2010
року. Проте, відповідачем зазначені
витрати у добровільному порядку не
погашено.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2014
року позовні вимоги Управління ПФУ в
Малиновському районі м. Одеси залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, начальник
Управління ПФУ в Малиновському районі
м. Одеси в апеляційній скарзі зазначає,
що судом першої інстанції неповно
встановлено обставини справи, і, крім
того, порушено норми матеріального
права, а саме п. 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. ст. 13 та 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Так, на думку апелянта, підприємства,
які видають довідки що підтверджують
спеціальний стаж роботи, несуть
відповідальність за іх надання та
інформацію, що вони містять, та
зобов'язані відшкодовувати витрати на
виплату та доставку призначених за
цими довідками пенсій. У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача просить
залишити оскаржене судове рішення без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ
представника відповідача про
залишення постанови суду першої
інстанції без змін, розглянувши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що ДП РБД «Агрос»
перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в
Малиновському районі м. Одеси як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Підприємству було надіслано
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій на пільгових умовах
за списком № 2 за період з 01 липня 2009
року по 01 жовтня 2010 року.

Відповідачем зазначені витрати у
добровільному порядку не погашено.

Відмовляючи Управлінню ПФУ в
Малиновському районі м. Одеси у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того,
що відсутні підстави для стягнення з
відповідача заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій.

Так, пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності названим
Законом питання щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» було
врегульовано Законом України від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до пунктів 1
та 2 статті 1 якого відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено ставку на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Цей порядок компенсації витрат
Пенсійного фонду України не змінився у
зв'язку з набранням чинності Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Разом з цим, відповідно до пункту «б»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» мають
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

За правилами пунктів 6.1 та 6.2 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року за № 21-1,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пенсій, призначених особам,
які працювали на роботах, передбачених
списками № 1 № 2, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 працював на ДП РБД «Агрос» на
роботах за списком № 2 до 1 січня 1992
року. При цьому по цим роботам не була
проведена атестація робочих місць.

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог
Управління ПФУ у Малиновському районі
м. Одеси щодо стягнення з ДП РБД «Агрос»
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсії,
оскільки по пенсіонеру ОСОБА_2 не була
проведена атестація робочого місця, а
відтак рішення суду першої інстанції є
правильним.

Апеляційний суд відхиляє посилання
апелянта на те, що підприємство
зобов'язано відшкодовувати витрати на
виплату та доставку пенсії, яка
призначена на підставі довідок,
виданих ДП РБД «Агрос», оскільки
відшкодовування витрат на виплату та
доставку пенсії без проведення
атестації робочого місця суперечить
наведеним вище нормам законодавства.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно встановлено обставини справи та
постановлено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції на підставі ст. 200 КАС України
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 29
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 24
листопада 2014 року.

Головуючий:

Судді: