Справа № 826/9447/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9447/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 вересня 2014 року адміністративну
справу за позовом державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Державна
фінансова інспекція України, про
визнання неправомірною бездіяльності
та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» (надалі за текстом - «ДП
«Енергоатом») звернулось до суду з
позовом про визнання неправомірною
бездіяльності Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників (надалі за текстом -
«Міжрегіональне управління») щодо
відмови у задоволенні заяв № 3736/15 від
20.03.2014 р., № 5500/15 від 25.04.2014 р. та про
зобов'язання відповідача, в межах своїх
повноважень, здійснити зарахування
переплати в сумі 525 000 000 грн. в рахунок
майбутніх платежів з податку на додану
вартість за заявою № 3736/15 від 20.03.2014 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 вересня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до пункту 1.1 Статуту ДП
«Енергоатом» засноване на державній
власності та належить до сфери
управління Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України.

Згідно п. 9.7 Статуту позивач відраховує
та сплачує до державного бюджету
частину прибутку відповідно до порядку
та нормативу, визначених
законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи та
не заперечується сторонами за
підсумками фінансово-господарської
діяльності за 2012-2013 роки у позивача
виникла переплата із сплати частини
чистого прибутку.

20.03.2014 р. ДП «Енергоатом» звернулось до
Міжрегіонального управління із заявою
за №3736/15 у якій просило у зв'язку із
скрутним фінансовим становищем
зарахувати суму переплати з частини
чистого прибутку (доходу), що
обліковується в картці особового
рахунку платника, у терміни,
передбачені п.43 Податкового кодексу
України («Надалі за текстом - «ПК
України»), в рахунок погашення
зобов'язань з податку на додану
вартість.

Листом № 7404/10/28-10-20-3-20 від 04.04.2014 р.
відповідач відмовив у такому
зарахуванні посилаючись на те, що кошти
відрахувань сум частини чистого
прибутку (доходу) не є податковим
платежем, а відтак орган доходів та
зборів не наділений повноваженнями
щодо зміни призначення платежу.

25.04.2014 р. позивач звернувся до
Міжрегіонального управління із заявою
№ 5500/15 про повернення, відповідно до
вимог пункту 43 ПК України, суми
переплати з частини чистого прибутку
(доходу) в розмірі 525 000 000 грн. на
поточний рахунок ДП «Енергоатом».

У відповідь на назване звернення
відповідач листом № 9671/10/28-10-20-3-20 від
14.05.2014 р. відмовив у поверненні коштів з
огляду на те, що кошти відрахувань
чистого прибутку (доходу) не належать
до загальнодержавних, місцевих
податків та зборів.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК
України помилково та/або надміру
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті та статті 301
Митного кодексу України, крім випадків
наявності у такого платника
податкового боргу.

Статтею 2 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня
2011 року № 4282-VI до доходів загального
фонду Державного бюджету України на 2012
рік віднесено доходи державного
бюджету, що визначені частиною другою
статті 29 Бюджетного кодексу України.

Статтею 10 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» від
06 грудня 2012 р. № 5515-VI установлено, що у
загальному фонді Державного бюджету
України на 2013 р. до доходів належать
надходження, визначені частиною другою
статті 29 Бюджетного кодексу України, а
також збір на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства.

Відповідно до пункту 17 частини 2 статті
29 Бюджетного кодексу України до
доходів загального фонду Державного
бюджету України належать частина
чистого прибутку (доходу) державних
унітарних підприємств та їх об'єднань,
що вилучається до державного бюджету
відповідно до закону, та дивіденди
(дохід), нараховані на акції (частки,
паї) господарських товариств, у
статутних капіталах яких є державна
власність.

За змістом частини 1 статті 11-1 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» від 21 вересня 2006
р. № 185-V державні унітарні підприємства
та їх об'єднання зобов'язані спрямувати
частину чистого прибутку (доходу) до
Державного бюджету України у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України: у розмірі 30 відсотків -
державні унітарні підприємства, що є
суб'єктами природних монополій, та
державні унітарні підприємства,
плановий розрахунковий обсяг чистого
прибутку яких перевищує 50 мільйонів
гривень; у розмірі 15 відсотків - інші
державні унітарні підприємства.

За змістом пункту 2 Порядку
відрахування до державного бюджету
частини чистого прибутку (доходу)
державними унітарними підприємствами
та їх об'єднаннями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 лютого 2011 р. № 138, частина чистого
прибутку (доходу) сплачується
державними унітарними підприємствами
та їх об'єднаннями до державного
бюджету наростаючим підсумком
щоквартальної фінансово-господарської
діяльності за відповідний період у
строк, встановлений для сплати податку
на прибуток підприємств.

Згідно статті 6 ПК України сукупність
загальнодержавних та місцевих
податків та зборів, що справляються в
установленому цим Кодексом порядку,
становить податкову систему України.
Податком є обов'язковий, безумовний
платіж до відповідного бюджету, що
справляється з платників податку
відповідно до цього Кодексу. Збором
(платою, внеском) є обов'язковий платіж
до відповідного бюджету, що
справляється з платників зборів, з
умовою отримання ними спеціальної
вигоди, у тому числі внаслідок вчинення
на користь таких осіб державними
органами, органами місцевого
самоврядування, іншими уповноваженими
органами та особами юридично значимих
дій.

Пунктом 9.1 статті 9 ПК України до
загальнодержавних податків та зборів
віднесено: податок на прибуток
підприємств; податок на доходи
фізичних осіб; податок на додану
вартість; акцизний податок; збір за
першу реєстрацію транспортного засобу;
екологічний податок; рентну плату за
транспортування нафти і
нафтопродуктів магістральними
нафтопроводами та
нафтопродуктопроводами, транзитне
транспортування трубопроводами
природного газу та аміаку територією
України; плату за користування надрами;
плату за землю; збір за користування
радіочастотним ресурсом України; збір
за спеціальне використання води; збір
за спеціальне використання лісових
ресурсів; фіксований
сільськогосподарський податок; збір на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства;

мито; збір у вигляді цільової надбавки
до діючого тарифу на електричну та
теплову енергію, крім електроенергії,
виробленої кваліфікованими
когенераційними установками; збір у
вигляді цільової надбавки до діючого
тарифу на природний газ для споживачів
усіх форм власності.

У статті 14 ПК України надано визначення
термінів, що вживаються у ньому.

Так, відповідно до підпункту 14.1.39
пункту 14.1 названої статті ПК України
грошове зобов'язання платника податків
- це сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначає податкове
зобов'язання, як суму коштів, яку
платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі суму коштів, визначену
платником податків у податковому
векселі та не сплачену в установлений
законом строк).

Згідно підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті
14 ПК України надміру сплачені грошові
зобов'язання - це суми коштів, які на
певну дату зараховані до відповідного
бюджету понад нараховані суми грошових
зобов'язань, граничний строк сплати
яких настав на таку дату.

Наведене дає підстави для висновку, що
частина чистого прибутку (доходу), яку
державні унітарні підприємства та їх
об'єднання спрямовують до Державного
бюджету України, не є податком чи
збором у розумінні Податкового кодексу
України.

Позивач, звертаючись до
Міжрегіонального управління із
заявами, просив відповідача вчинити
певні дії передбачені ст. 43 ПК України.

Відповідно ж до пункту 1.1 статті 1 ПК
України цей кодекс регулює відносини,
що виникають у сфері справляння
податків і зборів.

Таким чином, колегія суддів вважає
нормативно обґрунтованою позицію суду
попередньої інстанції щодо відмови у
задоволенні позовних вимог, оскільки
норми статті 43 ПК України не регулюють
спірні правовідносини.

Крім того, положеннями ПК України
взагалі не передбачена можливість
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань шляхом
їх зарахування у погашення грошового
зобов'язання, яке може виникнути у
майбутньому.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права, а
посилання скаржника на те, що органи
доходів та зборів здійснюють контроль
за справлянням надходжень до бюджету
по коду бюджетної класифікації 21010000
«Частина чистого прибутку (доходу)
державних унітарних підприємств та їх
об'єднань, що вилучається до бюджету» є
помилковим.

Відносини, що виникають у процесі
складання, розгляду, затвердження,
виконання бюджетів, звітування про їх
виконання та контролю за дотриманням
бюджетного законодавства і питання
відповідальності за порушення
бюджетного законодавства, а також
визначаються правові засади утворення
та погашення державного і місцевого
боргу врегульовано Бюджетним кодексом
України.

Так, відповідно до частини 2 статті 45
Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

Процедуру повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, а саме: податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету, коштів від повернення
до бюджетів бюджетних позичок,
фінансової допомоги, наданої на
поворотній основі, та кредитів, у тому
числі залучених державою (місцевими
бюджетами) або під державні (місцеві)
гарантії визначено Порядком
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 03.09.2013 р. № 787 зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2013 р. за № 1650/24182.

Таким чином, ДП «Енергоатом» має право
на повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів.

Водночас, на думку колегії суддів, таке
повернення має здійснюватись не за
процедурою встановленою ПК України, а
відповідно до Бюджетного кодексу
України та Порядку повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного та місцевих бюджетів.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 вересня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 25
листопада 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.