Справа № 593/779/14-а
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Справа № 6878/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Бережанському районі
Тернопільської області на постанову
Бережанського районного суду
Тернопільської області від 16.06.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області про визнання неправомірною
відмови у призначенні пільгової пенсії
та зобов'язання призначити пільгову
пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області (далі - Відповідач, Управління
ПФУ) про визнання неправомірною
відмови у призначенні пільгової пенсії
та зобов'язання призначити пільгову
пенсію.

Постановою Бережанського районного
суду Тернопільської області від 16.06.2014
року позов задоволено повністю.
Визнано неправомірними дій
Відповідача щодо відмови у призначенні
та виплаті пенсії ОСОБА_1 на пільгових
умовах. Зобов'язано Управління ПФУ
призначити та виплатити Позивачу
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
01.04.2014 року.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило Управління ПФУ. Просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про відмову
в позові. Як обґрунтування апеляційної
скарги звертає увагу на те, що при
перевірці пенсійним органом підстав
для призначення Позивачу пенсії на
пільгових умовах встановлені
розбіжності в документах. Зокрема, у
книгах по оплаті праці механізаторів
та шоферів не вказана посада ОСОБА_1

Відповідно до положень пункту 3 частини
1 статті 197 КАС України справа
розглядалася в порядку письмового
провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно записів трудової книжки ОСОБА_1
працював машиністом
трактористом-машиністом в колгоспі
«Золоте Руно» Бережанського району з
03.04.1977 року по 04.05.1980 року і був
звільнений з роботи у зав'язку з
призовом до лав Радянської Армії.

Після проходження військової служби
08.05.1982 року Позивач був прийнятий на
роботу трактористом в колгосп «золоте
Руно» Бережанського району і працював
там до 25.08.1986 року.

З 01.09.1986 року по 01.04.2003 року ОСОБА_1
працював трактористом у колгоспі
«Україна», який був реорганізований у
сільськогосподарський виробничий
кооператив «Україна, а в подальшому - у
приватне сільськогосподарське
підприємство «Україна».

З 02.04.2003 року по 01.03.2004 року Позивач
працював трактористом у приватному
сільськогосподарському підприємстві
«Жуківське».

З 01.03.2004 року по 30.04.2004 року Позивач
працював у Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Крона»
трактористом.

З 02.05.2011 року Позивач працює
трактористом в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Крона».

Таким чином, трудовий стаж Позивача на
посаді тракториста-машиніста
становить понад 27 років, а з
врахуванням служби в армії - 29 років.

Крім трудової книжки, той факт, що
Позивач має стаж роботи на посаді
тракториста-машиніста (без врахування
служби в армії) понад 27 років,
підтверджується довідкою, виданою
колгоспом «Золоте Руно» на підставі
книг обліку розрахунків по оплаті
праці та на підставі книг обліку
трудового стажу колгоспників та їх
заробітку, довідкою, виданою колгоспом
«Україна», на підставі книги обліку
трудового стажу колгоспника, книг
обліку розрахунків з членами колгоспу
по оплаті праці за 1986-2000 роки, довідкою,
виданою б сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Україна» на
підставі особових рахунків, довідкою,
виданою приватним
сільськогосподарським підприємством
«Україна» на підставі особових
рахунків, відомостями про кількість
вироблених трудоднів та трудову участь
у колгоспному виробництві.

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Відповідно до п. 2 розділу ХV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та п.
«в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 5 листопада
1991 року № 1788-XIІ (далі - закон № 1788-XIІ)
право на пенсію на пільгових умовах
мають трактористи-машиністи,
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах та інших
підприємствах сільського
господарства: чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 20 років
на зазначеній роботі.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 (далі -
Порядок), основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно пункту 20 Порядку у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідний стаж роботи ОСОБА_1
підтверджено копією трудової книжки, а
також довідками. Тобто подані ним
документи свідчать про те, що Позивач
має право на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Посилання Відповідача на відсутність
відповідних записів у перевірених ним
документах є неправомірними, адже
Відповідач не надав перевагу трудовій
книжці Позивача, яка є відповідно до ст.
48 Кодексу законів про працю України
основним документом про трудову
діяльність працівника.

За наведених обставин справи суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог Позивача.

Доводи апеляційної скарги не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 183-2, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області залишити без задоволення.

Постанову Бережанського районного
суду Тернопільської області від 16.06.2014
року у справі № 593/779/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська