Справа № 804/15238/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м. Київ К/800/31444/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Цвіркна Ю.І., Юрченко В.П.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року

у справі № 804/15238/13-а

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Підприємство
з іноземними

інвестиціями
«Інтеркерама»

до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування

великих платників
податків у м. Дніпропетровську

Міжрегіонального
головного управління Міндоходів

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В

Приватне акціонерне товариство
«Підприємство з іноземними
інвестиціями «Інтеркерама» (далі -
позивач, ПАТ «Підприємство з
іноземними інвестиціями
«Інтеркерама») звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів (далі -
відповідач, ДПІ) про скасування
податкових повідомлень-рішень від 22
жовтня 2013 року № та № .

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року адміністративний
позов ПАТ «Підприємство з іноземними
інвестиціями «Інтеркерама»
задоволено: скасовано податкові
повідомлення-рішення від 22 жовтня
2013 року № про донарахування
штрафних санкцій з податку на додану
вартість на суму 326352,00 грн. та №
про донарахування штрафних санкцій з
податку на додану вартість на суму 550,38
грн.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2014 року, апеляційну
скаргу ДПІ залишено без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року - без змін.

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2014 року і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, фактичною підставою
прийняття податкових
повідомлень-рішень від 22 жовтня 2013 року
№ (донараховано штрафні санкції
на суму 326 352,00 грн.) та від 22 жовтня 2013
року № (донараховано штрафні
санкції на суму 550,38 грн.), стали
висновки відповідача про те, що штрафні
санкції за раніше донарахованими
зобов'язаннями, що визначені у
податкових повідомленнях - рішеннях
від 15 березня 2013 року № 000172200 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 1 305 412,00 грн. та
накладення штрафу у розмірі 326 352,00 грн.
та № 000162200 про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на суму 2
201,50 грн. та накладення штрафу у розмірі
550,38 грн. відповідно, були визначені
невірно.

Перевіряючи дотримання відповідачем
як суб'єктом владних повноважень вимог
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
при прийнятті оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, суди попередніх
інстанцій виходили із вірного
застосування норм матеріального та
процесуального права з огляду на
наступне.

Як слідує з обставин встановлених
судами першої та апеляційної
інстанцій, ДПІ проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ПАТ
«Підприємство з іноземними
інвестиціями «Інтеркерама», за
результатами якої складено акт
перевірки від 26 лютого 2013 року №
124/22-33184723, де зафіксовані порушення
позивачем вимог підпункту 33.1 статті 33,
пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.10
статті 201, пункту 202.1 статті 202
Податкового кодексу України та
завищено податковий кредит з ПДВ по
деклараціях за жовтень 2011 року, травень
2012 року, липень 2012 року та серпень 2012
року.

На підставі вказаного акту перевірки
ДПІ були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 15 березня 2013
року № 000172200 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 1305412,00 грн. і
накладено штраф у розмірі 326352,00 грн., а
також № 000162200 про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на суму
2201,50 грн. та накладено штраф у розмірі
550,38 грн.

Позивач оскаржив вказані податкові
повідомлення-рішення в судовому
порядку. Постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 3 жовтня
2013 року (адміністративна справа №
804/4082/13-а), адміністративний позов
задоволено повністю та скасовано
вказані податкові
повідомлення-рішення.

Відповідно до підпункту 5.1.3 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платником податків,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 28 листопада 2012
року № 1236, податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним у день набрання законної
сили відповідним рішенням суду.

Вищий адміністративний суд України
погоджується із висновками судів
попередніх судових інстанцій щодо
протиправності прийнятих відповідачем
податкових повідомлень-рішень,
оскільки податкові
повідомлення-рішення, в яких
податковим органом було невірно
визначено штрафні санкції, скасовані
рішенням суду по адміністративній
справі № 804/4082/13-а, яке
набрало законної сили.

Поряд з цим Вищий адміністративний суд
України звертає увагу і на наступне.

Відповідно до статті 111 Податкового
кодексу України за порушення законів з
питань оподаткування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
застосовуються такі види юридичної
відповідальності: фінансова;
адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства
встановлюється та застосовується
згідно з цим Податковим кодексом та
іншими законами. Фінансова
відповідальність застосовується у
вигляді штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) та/або пені.

Строки застосування, сплата, стягнення
та оскарження сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) здійснюються у
порядку, визначеному цим Кодексом для
сплати, стягнення та оскарження сум
грошових зобов'язань. Суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори (пункт 113.1
статті 113 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 113.2 статті 113
Податкового кодексу України
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів), передбачених цією
главою, не звільняє платників податків
від обов'язку сплатити до бюджету
належні суми податків та зборів,
контроль за справлянням яких покладено
на контролюючі органи, а також від
застосування до них інших заходів,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 113.3 статті 113
Податкового кодексу України штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Згідно зі статтями 115 та 116 Податкового
кодексу України у разі вчинення
платником податків двох або більше
порушень законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
застосовуються за кожне вчинене разове
та триваюче порушення окремо.

У разі застосування контролюючими
органами до платника податків штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові повідомлення -
рішення.

За одне податкове правопорушення
контролюючий орган може застосувати
тільки один вид штрафної (фінансової)
санкції (штрафу), передбаченої цим
Кодексом та іншими законами України.

Поряд з цим слід зазначити, що
відповідно до статті 123 Податкового
кодексу України у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування -тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

З огляду на те, що штрафні санкції
застосовуються контролюючим органом
до платника податків виключно у
випадках допущення останнім порушень
податкової дисципліни, а судовим
рішенням по адміністративній справі №
804/4082/13-а, яке набрало законної сили,
встановлено обставини відсутності
таких порушень, - юридично правильним є
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про те що, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення про
застосування штрафних санкцій не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

За таких обставин, висновки попередніх
судових інстанцій про
необґрунтованість податкових
повідомлень-рішень, з приводу
правомірності яких виник спір, є такими
що відповідають фактичним обставинам
справи та відповідають вимогам чинного
законодавства.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів відхилити, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
Ю.І. Цвіркун

В.П. Юрченко