Справа № 813/78/14
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Справа № 5348/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05.05.2014р. по
справі №813/78/14 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Р.Б. Разом"
до державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю (далі - ТзОВ) "Р.Б.
Разом" звернулось до суду з позовом до
державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкових повідомлень-рішень від
20.12.2013 року № та від 20.12.2013 року
№.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
здійснення ТзОВ "Р.Б.Разом"
бухгалтерського обліку по спірних
господарських операціях, викладених в
акті перевірки, здійснювалось у
відповідності до законодавчо
встановлених вимог, всі обставини щодо
фактичності здійснення господарських
операцій згідно укладених угод з
контрагентами документально
підтверджені. Товариством щорічно
проводиться аудиторська перевірка
сертифікованими аудиторами
фінансово-господарської діяльності
підприємства, висновки якої
підтверджують правильність ведення
позивачем бухгалтерського та
податкового обліку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.05.2014р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
20.12.2013 року № та від 20.12.2013 року
№.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - державна
податкова інспекція у Франківському
районі м.Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області, яка покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
безпідставного задоволення позовних
вимог, просить оскаржувану постанову
суду скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

ДПІ у Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області було проведено
планову виїзну документальну
перевірку ТзОВ "Р.Б.Разом", про що 09.12.2013
р. складено акт №389/2210/37655868 та
встановлено порушення норм
податкового законодавства, а саме:

- п.44.1 ст.44, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.
139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України від 02.12.2010р.
№2755-VI, що призвело до заниження податку
на прибуток за період з 07.04.2011 року по
31.12.2012 року на суму 508184,0 грн. в тому
числі: за ІІ квартал 2011 року 69000,0 грн., ІV
квартал 2011 року 134214 грн., за І квартал 2012
року 1680 грн., за ІІ квартал 2012 року 121514
грн., за ІІІ квартал 2012 року 164011 грн., за
ІV квартал 2012 року на 17765 грн.;

- п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 ПК України від
02.12.2010р. №2755-VI, пп. 4.6.4 п.4.6 Порядку
заповнення та подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
25.11.2011р. №1492, що призвело до завищення
від'ємного значення, яке включається до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду по податку на
додану вартість за грудень 2012 року в
сумі 44874,00 грн.

- ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України від
02.12.2010р. №2755-VI в частині неподання в
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків за 3-4 кв. 2011р., І кв.
2012р.

На підставі акта перевірки №
№389/2210/37655868 від 09.12.2013р. ДПІ у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 20.12.2013 р., яким ТзОВ "Р.Б.Разом"
було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 584426,50 грн., в т.ч.
основного платежу 508184,00 грн., штрафних
(фінансових) санкцій 76242,50 грн., та
№ від 20.12.2013 року, яким позивачу
зменшено від'ємне значення суми
податку на додану вартість в розмірі
44874 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що усі
витрати по фінансово-господарських
операціях ТзОВ «Р.Б.Разом»
обґрунтовано включено до валових
витрат підприємства, що
підтверджується укладеними договорами
та відображенням підприємством
вищевказаних господарських операцій у
бухгалтерському та податковому обліку
на підставі первинних документів.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає їх помилковими з
огляду на наступне.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

У відповідності до пп.14.1.228 п.14.1 ст.14 ПК
України - собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу - це витрати, що прямо пов'язані
з виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Згідно з п.9 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 «Записи»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 27.04.2000 № 92,
первісною вартістю запасів, що
придбані за плату, є собівартість
запасів, яка складається з таких
фактичних витрат: суми, що сплачуються
згідно з договором постачальнику
(продавцю), за вирахуванням непрямих
податків; суми ввізного мита; суми
непрямих податків у зв'язку з
придбанням запасів, які не
відшкодовуються підприємству;
транспортно-заготівельні витрати
(затрати на заготівлю запасів, оплата
тарифів (фрахту) за
вантажно-розвантажувальні роботи і
транспортування запасів усіма видами
транспорту до місця їх використання,
включаючи витрати зі страхування
ризиків транспортування запасів).

Відповідно до норм вказаного
Положення, до виробничої собівартості
продукції, (робіт, послуг), включаються:
прямі матеріальні витрати, прямі
витрати на оплату праці, інші прямі
витрати підприємства на доопрацювання
і підвищення якісно технічних
характеристик запасів.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерських облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р.,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо.

Таким чином, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством, що передбачено п.44.1
ст.44 ПК України.

Колегія суддів зазначає, що належним
чином оформлені первинні документи не
є підставою для віднесення до
показників податкового обліку, якщо
податковий орган доведе, що відомості,
які містяться у таких первинних
документах не відповідають дійсності.
Будь-які документи (у тому числі,
накладні, товарно-транспортні
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Судом апеляційної інстанції
встановлено те, що до перевірки ТзОВ
«Р.Б.Разом» надано головні книги по
усіх рахунках бухгалтерського обліку,
які використовуються підприємством
для ведення обліку, у тому числі по
рахунку 90 «собівартість реалізації»,
за дебетом якого відображається
виробнича собівартість реалізованої
готової продукції (субрахунок 901) та
фактична собівартість реалізованих
товарів (субрахунок 902).

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу. У свою чергу,
витрати операційної діяльності, згідно
з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України, формує
виключно собівартість (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт, послуг).

Таким чином, відповідачем, на підставі
даних регістрів бухгалтерського
обліку підприємства, які
підтверджуються відповідними
первинними документами встановлено, що
у період з 07.04.2011р. по 31.12.2012р.,
собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт, послуг),
які підлягають віднесенню на
формування витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
складає 16 625 557,00 грн.

Проте, згідно з даними декларацій з
податку на прибуток ТзОВ «Р.Б.Разом», у
рядку 05.1 СВ «собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг)» відображено витрати у
загальній сумі 18 940 170 грн., у тому числі:
за 2 квартал 2011 року 300 000 грн., за 3
квартал 2011 року 302 738 грн., за 4 квартал 2011
року 3 728 576 грн., за 1 квартал 2012 року 119 923
грн., за 2 квартал 2012 року 4 711 031 грн., за 3
квартал 2012 року 7 123 097 грн., за 4 квартал
2012 року 2 654 805 грн.

Згідно з п.44.1 ст.44 розділу II ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Як було встановлено апеляційним судом,
до перевірки ТзОВ «Р.Б.Разом», не надано
документів, які б підтверджували
фактичне понесення підприємством
витрат на придбання (виготовлення)
реалізованих товарів (робіт, послуг) та
слугували б підставою для формування
витрат операційної діяльності на
загальну суму 2 314 613,00 грн., у тому числі:
за 2 квартал 2011 року 300 000 грн., за 4
квартал 2011 року 562 371 грн., за 1 квартал 2012
року 8 000 грн., за 2 квартал 2012 року 578 640
грн., за 3 квартал 2012 року 781 005 грн., за 4
квартал 2012 року 84 597 грн.

Крім того, абз.2 п. 44.7 ст.44 Податкового
кодексу України передбачено, якщо в
акті перевірки відображені факти
порушення податкового обліку,
пов'язаного із відсутністю певних
документів, то платник податків має
право протягом 5 робочих днів з дня
отримання акта перевірки надати такі
документи.

Проте, ТзОВ «Р.Б.Разом» не подавались
заперечення у відповідності до
вищезазначеної норми Податкового
кодексу, відтак перевіркою повноти
визначення податку на прибуток за
період з 07.04.2011р. по 31.12.2012р. правомірно
встановлено його заниження ТзОВ
«Р.Б.Разом» всього на суму 508 184,00 грн.

Також, за період з 07.04.2011 р. по 31.12.2012 р.
позивач задекларовано податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету у сумі 489 094 грн. та не
декларувало податку, що підлягає
бюджетному відшкодуванню.

ТзОВ «Р.Б.Разом» заявив від'ємне
значення податку на додану вартість.
Станом на 31.12.2012 року підприємством
задекларовано залишок від'ємного
значення податку на додану вартість
(рядок 26 Декларації з ПДВ) у сумі 228 933,00
грн., у зв'язку із сплатою ПДВ митним
органам при здійсненні підприємством
імпортних операцій, проте, перевіркою
встановлено завищення ТОВ «Р.Б.Разом»
від'ємного значення податку на додану
вартість (рядок 24 Декларації з ПДВ) на
суму 44 874,00 грн., та визначено, що залишок
від'ємного значення податку на додану
вартість (рядок 24 Декларації з ПДВ)
станом на 31.12.2012р. становить 184 059,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу також на
те, що ТзОВ «Р.Б.Разом» подано до ДПІ у
Франківському районі м. Львова
Головного управління у Львівській
області Довідку щодо сум залишку
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (додаток 2 до податкових
декларацій з податку на додану
вартість за періоди: червень, липень,
серпень, вересень, жовтень, листопад,
грудень 2013р.), заповнених з порушенням
вимог Наказу МФУ від 25.11.2011 року №1492, у
результаті чого, в графі 2 Довідки за
вказані звітні періоди, у яких виникла
сума залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду відображено у розмірі 228 933,00
грн., за даними перевірки 184 059,00 грн.,
відхилення 44 874,00 грн.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті до бюджету
передбачений п.200.1 ст.200 ПК України де
вказано, що сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст.200 ПК України при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового
Кодексу України якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а)бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б)залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком податкового
органу про те, що на порушення вимог
пунктів 200.2, 200.3, 200.4 ст. 200 ПК України,
підпункту 4.6.4 пункту 4.6 Порядку
заповнення та подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
25.11.2011 р. №1492, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16.02.2011р.
за №197/18935 завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового, періоду (р.24 податкової
декларації з податку на додану
вартість) за грудень 2012 року в сумі 44874,00
грн.

Оцінюючи в сукупності все наведене
вище, колегія суддів апеляційного суду
приходить до переконання про те, що
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області № від 20.12.2013р.
та № від 20.12.2013р. винесені
відповідно до вимог чинного
законодавства та правомірно
застосовано штрафну санкцію, а тому
постанова суду першої інстанції є
необгрунтованою та безпідставною і
такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
через що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Франківському
районі м.Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05.05.2014р. по
справі №813/78/14 скасувати та прийняти
нову, якою в задоволені позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Р.Б. Разом" -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник