Справа № 814/68/14
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/68/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю сторін:

представник апелянта - Раджабова І.Р.;

представник позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання протиправними дій щодо
проведення перевірки, коригування
показників податкової звітності з
податку на додану вартість та податку
на прибуток, а також про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач,
ФОП ОСОБА_3.) звернувся до
Миколаївського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому з урахуванням уточнень просив
визнати неправомірними:

- дії Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
(надалі - відповідач, ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва) щодо проведення
перевірки із порушенням вимог ст.77
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України);

- дії ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва щодо коригування показників
податкової звітності позивача з
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
за березень-вересень 2011 року та з
податку на прибуток підприємств за
2010-2011 роки;

- скасувати податкові
повідомлення-рішення від 13 січня 2014
року:

№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 126 748,00
грн. та застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 15 416,00 грн.;

№ , яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на 108 252,21 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 26 516,75 грн.

Крім того, скасувати рішення № 3
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, донараховано позивачу 53 121,56
грн. єдиного внеску та накладено штраф
в розмірі 5 312,15 грн. (т.2 а.с.62-64).

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідач порушив
процедуру проведення перевірки,
зокрема, наказ про її проведення був
вручений йому в день початку перевірки,
а не за 10 днів, як того вимагає ст. 77 ПК
України.

Крім того, позивач наполягав на
безпідставності висновку ДПІ про
безтоварний характер його правочину із
ПП «Гамма-Плюс», так як він ґрунтується
тільки на припущеннях та зроблений
всупереч наявності у нього всіх
первинних документів.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року адміністративний позов -
задоволено.

Суд визнав протиправними дії ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва, які
полягають у проведенні перевірки ФОП
ОСОБА_3 без вручення наказу про
проведення перевірки за десять днів до
її початку.

Визнав протиправними дії ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва, які
полягають у внесенні до
автоматизованої системи «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
інформації на підставі акту перевірки
від 24 грудня 2013 року №
429/14-03-17-03-08/НОМЕР_3.

Зобов'язав ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва вилучити з автоматизованої
системи «Результати співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» інформацію, внесену
на підставі акту перевірки від 24 грудня
2013 року № 429/14-03-17-03-08/НОМЕР_3.

Скасував прийняті ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва 13 січня 2014 року
податкові повідомлення-рішення №№
, , рішення № 3 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

Встановив п'ятиденний строк для
подання ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва письмового звіту про
виконання постанови, із наданням
документального підтвердження.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва
ставиться питання про скасування
судового рішення у зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Апелянт просить постановити нове
рішення про відмову у задоволенні ФОП
ОСОБА_3 позовних вимог.

Так, апелянт зазначив, що при
постановленні рішення суд першої
інстанції не взяв до уваги обставини
того, що необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту є факт придбання
товарів із метою їх використання в
господарської діяльності.

Також апелянт звернув увагу на фізичні,
технологічні та технічні можливості
контрагента позивача, який на думку
податкового органу не мав можливості
для здійснення операцій щодо поставки
позивачу підшипників, маючи вид
діяльності - оптова торгівля зерном,
тютюном, кормами.

Представник апелянта в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
проти апеляційної скарги заперечив та
просив рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню на наступних підставах.

Так, матеріалами справи встановлено, що
на підставі ст.ст.75, 77, 82 ПК України, ст.13
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
наказів ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва на проведення
документальної планової перевірки,
направлень та плану графіка проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання на IV квартал
2013 року проведена документальна
планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01 січня 2010 року по 31
грудня 2012 року, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
той же період.

Позивач проінформований про
проведення документальної планової
виїзної перевірки письмовим
повідомленням від 15 листопада 2013 року
№215/14/03-17-03 та наказом ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва від 15
листопада 2013 року.

Дані документи отримані позивачем
особисто 15 листопада 2013 року, що
підтверджується копією повідомлення
про проведення перевірки та копією
розписки про отримання вказаного
повідомлення та наказу.

27 листопада 2013 року позивач надав лист
з проханням провести документальну
перевірку в приміщенні ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва у
зв'язку з відсутністю офісного
приміщення.

За результатами перевірки було
встановлено порушення позивачем ст. 13
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», в результаті чого занижено
податок на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
на суму 108 252,21 грн.

Також встановлені порушення суб'єктом
господарювання ст. 44 п. 44.1., ст. 198 п. 198.3.,
198.6. ПК України, що призвело до
заниження ПДВ, який підлягає сплаті до
бюджету на суму 126 748,00 грн. та ст. 7 п. 7.1.
пп.7.1.2., п. 7.3. ст.7, ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що потягло
заниження єдиного внеску, який
підлягає сплаті до бюджету, на суму 53
121,56 грн.

На підставі акту перевірки, 13 січня 2014
року відповідач прийняв податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ на 126
748 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 15 416,00 грн.;

- № , яким ФОП ОСОБА_3
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб на 108
252,21 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 26 516,75 грн.

Крім того, рішенням № 3 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, позивачу донараховано 53 121,56
грн. єдиного внеску та накладено штраф
в розмірі 5 312,15 грн. (т.2 а.с.62-64).

Задовольняючи позовні вимоги ФОП
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із
того, що сам по собі факт неможливості
проведення звірки
контрагента-постачальника, не може
вважатись доказом порушення позивачем
вимог податкового законодавства, без
наявності інших доказів, які б
підтверджували такий висновок ДПІ.

Крім того, як вважав суд першої
інстанції, наявність серед
постачальників по другому ланцюгу
постачальника підприємств, які на
думку податкового органу, мають ознаки
фіктивності, не має прямого впливу на
оцінку судом господарських
правовідносин позивача із його
контрагентом по першому ланцюгу
постачання, адже порушення податкового
законодавства, допущені ПП
«Гамма-Плюс» та його постачальниками,
може мати наслідком визначення
податкових зобов'язань виключно
учасникам цих правовідносин.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова
позиція суду першої інстанції, яка
викладена у судовому рішенні щодо
протиправності податкових повідомлень
рішень є законною та обґрунтованою.

Але, задовольняючи інші позовні вимоги
щодо визнання дій контролюючого органу
протиправними та зобов'язання його
вчинити певні дії, суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Роблячи такий висновок, суд
апеляційної інстанції виходив із
наступного.

Визнаючи неправомірними дії
відповідача щодо проведення перевірки,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідач не повідомив належним
чином суб'єкта господарювання про
проведення перевірки.

Обґрунтовуючи такий висновок, суд
першої інстанції зазначив, що
контролюючий орган мав надати суду
примірник наказу про проведення
перевірки, але таких доказів не
представив, тому заперечення, в яких
він зазначає про вручення позивачу
наказу про проведення перевірки під
підпис 15 листопада 2013 року є
необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду та вважає, що він
зроблений передчасно без повного та
всебічного з'ясування обставин справи.

Так, до суду апеляційної інстанції ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва
надано відомості про вручення під
розписку ФОП ОСОБА_3 копію наказу про
проведення документальної планової
перевірки та письмове повідомлення із
зазначенням дати початку проведення
такої перевірки.

Відповідно до ст. 77 п. 77.4. ПК України,
право на проведення документальної
планової перевірки платника податків
надається лише у випадку, коли йому не
пізніше ніж за 10 календарних днів до
дня проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку або надіслано
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення копію наказу про
проведення документальної планової
перевірки та письмове повідомлення із
зазначенням дати початку проведення
такої перевірки.

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи
справу в порядку письмового
провадження повинен був виходячи із
сутності заперечень ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва проти позову,
керуючись частинами 4, 5 статті 11 КАС
вжити заходів, необхідних для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів із власної
ініціативи.

Задовольняючи позовні вимоги ФОП
ОСОБА_3 про визнання неправомірними дії
ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
щодо коригування показників
податкової звітності позивача з ПДВ за
березень-вересень 2011 року та з податку
на прибуток підприємств за 2010-2011 роки,
суд першої інстанції виходив із того,
що ПК України та Примірний порядок
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затверджений наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18 квітня 2008 року дозволяють
коригувати показники податкової
звітності платника податків, шляхом
внесення відповідних даних до
автоматизованих систем, виключно за
наслідками прийняття податкового
повідомлення-рішення.

Той факт, що в подальшому відповідач
прийняв податкові
повідомлення-рішення, на думку суду
першої інстанції, не змінює його
висновків, так як у Витягу з
автоматизованої системи підставою для
коригування даних позивача із ПДВ
зазначені не податкові
повідомлення-рішення, а акт перевірки
позивача, з чого можна дійти висновку,
що коригування даних позивача із ПДВ
відбулось ще до прийняття спірних
рішень.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
такий висновок суду першої інстанції і
вважає правильним задоволення даної
позовної вимоги.

При цьому слід зазначити, що апелянт
оскаржуючи рішення суду першої
інстанції, в апеляційній скарзі
взагалі не торкнувся цього питання та
не висловив своїх доводів щодо
правомірності або неправомірності
рішення суду в даній частині.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Таких випадків при розгляді
апеляційної скарги судом другої
інстанції - не встановлено.

Вирішуючи справу по суті, суд
першої інстанції зобов'язав ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва
вилучити з автоматизованої системи
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» інформацію, внесену на
підставі акту перевірки від 24 грудня 2013
року.

Із даною частиною судового
рішення, суд апеляційної інстанції не
погоджується на підставі наступного.

19 травня 2014 року позивачем була
подана письмова заява про зменшення
позовних вимог, яка мотивувалася тим,
що раніше заявлені позовні вимоги про
зобов'язання відповідача поновити
показники податкової звітності
платника податків мають однакові
процесуальні наслідки для позивача, що
і позовні вимоги про скасування
податкових повідомлень - рішень, тобто
за умови задоволення вимог про
скасування податкових повідомлень
рішень, податковим органом вчиняються
однакові процесуальні дії (т.2 а.с.135).

Відповідно до ст. 137 КАС України,
позивач може протягом всього часу
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. Заява про зміну
позовних вимог повинна відповідати
вимогам, які встановлені цим Кодексом
для позовних заяв. У разі
невідповідності такої заяви вимогам
статті 106 цього Кодексу суд своєю
ухвалою повертає її позивачу. Ухвала
суду, прийнята за результатами
розгляду питання про прийняття заяви
про зміну позовних вимог, окремо не
оскаржується.

Як вбачається з матеріалів справи
зазначена заява не була повернута
позивачу, а тому була прийнята судом до
розгляду, у зв'язку з чим, суд повинен
був розглядати справу в межах
заявлених вимог, як того вимагає ст.11
КАС України.

Так, частина друга та третя
зазначеної статті встановлюють, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності.

Суд апеляційної інстанції не вбачає в
даній справі обставин, які б дозволяли
суду першої інстанції вийти за межи
позовних вимог, більш того, колегія
суддів вважає правильним довід
позивача, що у випадку скасування
податкових повідомлень - рішень
показники його податкової звітності
будуть поновлені.

Що стосується правомірності
задоволення судом першої інстанції
вимог про скасування спірних
податкових повідомлень - рішень,
колегія суддів бажає зазначити
наступне.

01 березня 2011 року ФОП ОСОБА_3 уклав із ПП
«Гамма-Плюс» договір поставки, за
умовами якого контрагент
зобов'язувався поставити позивачу
товар (підшипники) (т.2 а.с.1-2).

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
заперечуючи проти фактичного
виконання умов цього договору його
сторонами, посилається при цьому
виключно на дані акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Гамма-Плюс», так як за місцем
реєстрації дане підприємство не
знаходиться (т.2 а.с.122-127).

Колегія суддів вважає такий висновок
апелянта суперечить доказам, які
містяться в матеріалах справи.

Виходячи із Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців ПП
«Гамма-Плюс» регулярно здійснювало
підтвердження відомостей у державного
реєстратора, про що свідчать записи про
реєстраційні дії.

Також апелянтом, в якості аргументу про
відсутність господарської операції
було зазначено про те, що видом
діяльності ПП «Гамма-Плюс» є оптова
торгівля зерном, необробленим тютюном,
насінням і кормами для тварин.

Однак, таке твердження відповідача не
відповідає відомостям із з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців на момент
укладення правочину.

Виходячи з цього документа, видами
діяльності ПП «Гамма-Плюс» була оптова
торгівля автомобільними деталями та
приладдям.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції, що сам
по собі факт неможливості проведення
звірки контрагента-постачальника, не
може вважатись доказом порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, без наявності інших
доказів, які б підтверджували такий
висновок ДПІ.

Крім того, як правильно зазначено судом
першої інстанції, наявність серед
постачальників ПП «Гамма-Плюс»
підприємств, які, на думку податкового
органу, мають ознаки фіктивності, не
має прямого впливу на оцінку судом
господарських правовідносин позивача
із його контрагентом, адже порушення
податкового законодавства, допущені ПП
«Гамма-Плюс» та його постачальниками,
може мати наслідком визначення
податкових зобов'язань виключно
учасникам цих правовідносин, а
протилежний висновок фактично
означатиме, що позивач повинен нести
відповідальність за дії платників
податків, з якими він не має
правовідносин і визначати свої
податкові зобов'язання з огляду на
висновки податкового органу щодо інших
підприємств, які не є стороною
договору, що суперечить принципу
індивідуальної відповідальності,
закріпленому ст. 61 ч. 2 Конституції
України.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
наполягаючи в апеляційній скарзі на
відсутність реальності здійснення
господарської операції посилається на
те, що ФОП ОСОБА_3 до перевірки не надано
жодних документів, які б
підтверджували фактичне здійснення
спірної господарської операції.

Із цим твердженням, колегія суддів не
погоджується, тому що із акту
податкової перевірки вбачається, що
предметом її дослідження були: книга
обліку та витрат, податкові декларації,
звіти та облікові картки платника
податків, розрахункові документи,
реєстри виданих та отриманих
податкових накладних, податкові
накладні, видаткові накладні, рахунки -
фактури, чеки, акти виконаних робіт,
договори.

На спростування доводів апелянта про
відсутність договору на поставку
товару з ПП «Гамма-Плюс,
транспортування товару, а також
використання товару у власній
господарської діяльності до суду
першої інстанції, а також до суду
апеляційної інстанції представником
позивача надані договір поставки,
укладений позивачем із ПП «Гамма-Плюс»
(т.2 а.с.1), товарно-транспортні накладні
на перевезення підшипників, податкові
накладні, які видані позивачем після
формування податкового кредиту з ПДВ,
як «Продавцем» - «Покупцям».

Нормами п. 198.1 ст. 198 ПК України
зазначено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг
тощо.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 вказаного
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Правовий аналіз наведених норм дає
підстави колегії суддів вважати, що
юридичні наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на податковий
кредит можуть мати лише реально
вчинені господарські операції з
придбання товарів, послуг чи основних
фондів, підтверджені належним чином
оформленими документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
господарська операція позивача з ПП
«Гамма-Плюс» підтверджена належним
чином оформленими документами
бухгалтерського та податкового обліку,
а тому прийняті податкові повідомлення
- рішення підлягають скасуванню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції, відповідно до п.4 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям нового про часткове
задоволення позовних вимог з наведених
вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року - скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким
адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про визнання протиправними дій
щодо проведення перевірки, коригування
показників податкової звітності з
податку на додану вартість та податку
на прибуток, а також про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити частково.

Визнати дії Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
які полягають у внесенні до
автоматизованої системи «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
інформації на підставі акту перевірки
від 24 грудня 2013 року № 429/14-03-17-03-08/НОМЕР_3
- протиправними.

Податкове повідомлення-рішення №
, яким фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 126 748,00 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 15 416,00 грн. та
податкове повідомлення - рішення №
, яким фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на 108 252,21 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 26 516,75 грн. - скасувати.

Рішення № 3 про застосування
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску,
донараховано позивачу 53 121,56 грн.
єдиного внеску та накладено штраф в
розмірі 5 312,15 грн. - скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
виготовлення повного тексту судового
рішення.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя Л.В.
Стас

суддя І.П.
Косцова

Повний текст постанови складено 26.11.2014
року.