Справа № 802/3939/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 грудня 2014 р.
Справа № 802/3939/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Вінницька ОДПІ) до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1)
про стягнення податкового боргу в сумі
2279 грн. 20 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що у відповідача виникла
заборгованість по єдиному податку за
2012 рік в сумі 2279 грн. 20 коп. Оскільки,
заборгованість в добровільному
порядку не погашена, Вінницька ОДПІ
звернулась до Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом про
стягнення податкового боргу.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась проте надала
заяву про розгляд справи без її участі
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання також не
з`явилась, хоча про час, дату та місце
судового засідання повідомлена вчасно
та належним чином, що підтверджується
повідомленням про врученням поштового
відправлення.

Окрім того, відповідачем не було подано
письмових заперечень на позов чи
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги.

Згідно із частиною 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
зареєстрована виконавчим комітетом
Вінницької міської ради 24 листопада 2005
року та перебуває на обліку у
Вінницькій ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області з 13 грудня 2005 року.

Відповідно до заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування від 03
вересня 2012 року фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 було видано
свідоцтво платника єдиного податку
серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
обрала ставку єдиного податку ІІ групи
та здійснює такі види діяльності за
КВЕД: 47.75 роздрібна торгівля
косметичними товарами та туалетними
приналежностями в спеціалізованих
магазинах; 47.78 роздрібна торгівля
іншими невживаними товарами в
спеціалізованих магазинах; 96.02 надання
послуг перукарням та салонам краси; 96.09
надання інших індивідуальних послуг.

Стаття 67 Конституції України
встановлює, що платник податків
зобов'язаний вчасно й у повному розмірі
сплачувати податки.

Обов'язок сплати податків платником
податків передбачений і підпунктом
16.1.4. пункту 16.1 статті16 ПК України,
відповідно до якого платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Пунктом 291.3 статті 291 глави 1 розділу 14
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) визначено, що юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

У відповідності до пункту 291.2 статті 291
ПК України, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Згідно із п. 293.2 ст. 293 ПК України
фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних
осіб-підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць,
зокрема для другої групи платників
єдиного податку - у межах від 2 до 20
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до частини 2 статті 291.4 ПК
України, друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Згідно з частиною 2 пункту 294.1 статті 294
ПК України податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
другої - четвертої груп є календарний
квартал. Пунктами 295.1, 295.2, 295.4 статті 295
ПК України визначено, що платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Нарахування авансових внесків
для платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку, заяви щодо періоду
щорічної відпустки та/або заяви щодо
терміну тимчасової втрати
працездатності. Сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

Відповідно до пункту 296.3 статті 296 ПК
України платники єдиного податку
другої-четвертої груп подають до
органу державної податкової служби
податкову декларацію платника
єдиного податку у строки, встановлені
для квартального податкового
(звітного) періоду.

Статтею 300 ПК України передбачено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність згідно цього Кодексу
за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за подання
податкових декларацій.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК
України сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом суб'єкта господарювання.

У відповідності до вимог статті 59 ПК
України, а також з метою погашення
податкового боргу відповідачу
виставлено податкову вимогу № 190 від 23
січня 2013 року (а.с.15). Проте, вказана
податкова вимога залишилась без
виконання.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК
України органам державної податкової
служби надано право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Таким чином, оскільки узгоджені
грошові зобов'язання відповідача зі
сплати єдиного податку на час розгляду
справи залишаються непогашеними і
доказів сплати боргу в сумі 2279 грн. 20
коп. суду не надано, такий борг підлягає
стягненню на підставі судового
рішення. Вказаний податковий борг у
відповідача підтверджується зворотнім
боком облікової картки платника (а.с.
8-11).

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене та з урахуванням
того, що на день розгляду справи
відповідач податковий борг, який
підтверджується матеріалами справи, не
сплатив, суд дійшов висновку, що позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Частиною 4 статті 94 КАС України
передбачено, що у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) податковий борг в сумі 2279
(дві тисячі двісті сімдесят дев'ять)
гривень 20 копійок до місцевого бюджету.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мультян Марина Бондівна