Справа № 815/5513/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5513/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від відповідача:не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Відділу
Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області про визнання протиправним та
скасування висновку від 24.06.2014 року
№01-10/2625 та зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовними вимогами до Відділу
Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області про визнання протиправним та
скасування висновку від 24.06.2014 року
№01-10/2625 Відділу Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області про відмову у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в довгострокову
оренду терміном на 49 років громадянину
ОСОБА_1 для будівництва та
обслуговування торговельного
готельного комплексу за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язання Відділу
Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області погодити проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в
довгострокову оренду терміном на 49
років громадянину ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
торговельного готельного комплексу за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання
відповідного висновку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
на виконання вимог ч.1 ст.186 Земельного
кодексу України, ОСОБА_1, з метою
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
довгострокову оренду терміном на 49
років громадянину ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
торговельно-готельного комплексу за
адресою: АДРЕСА_1, розробленого ТОВ
«Константа Юг-Сервіс» на підставі
рішення Білгород-Дністровської
міської ради №806-VI від 27.12.2013 року «Про
надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду», звернувся
до Управління містобудування та
архітектури Виконавчого комітету
Булгород-Дністровської міської ради.
Відповідно до наданого Висновку від
01.04.2014 року №241, органом місцевого
самоврядування погоджено проект
землеустрою та визнано таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства України та іншим
нормативно-правовим актам. В
подальшому, на підставі вимог ст.30 ЗУ
«Про землеустрій», позивач звернувся
до Відділу Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області щодо розгляду наведеного
проекту землеустрою, за результатами
розгляду якого відповідачем складено
Висновок від 24.06.2014 року №01-10/2625, яким у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_1
відмовлено у зв'язку з розташуванням
вказаної земельної ділянки в межах
території пам'ятки археології
«Городище Тіра - Білгород», яка
розпорядженням Одеської обласної
державної адміністрації від 28.07.2009 року
№566/А-2009 передана у постійне
користування Управлінню охорони
об'єктів культурної спадщини. Позивач
вважає такий висновок необґрунтованим
та таким, що підлягає скасуванню,
оскільки прийнятий в порушення норм
ст.ст.125-126 Земельного кодексу України,
зважаючи на те, що у Управляння охорони
об'єктів культурної спадщини відсутній
документ, що посвідчує право
постійного користування земельною
ділянкою, що підтверджується листом
Управління від 17.04.2014 року №01-17/1102,
відповідно до якого останній вказує на
відсутність відповідного оформлення
та державної реєстрації права
постійного користування земельною
ділянкою, на якій розміщена пам'ятка
археології та, відповідно, і земельна
ділянка площею 0,5160 га, щодо погодження
проекту землеустрою якої позивач
звернувся до Відділу Держземагенства у
м. Білгороді-Дністровському Одеської
області. Отже, з урахуванням наведених
обставин, позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати висновок від
24.06.2014 року №01-10/2625 та зобов'язати
Відділ Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області погодити проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в
довгострокову оренду терміном на 49
років громадянину ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
торговельного готельного комплексу за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання
відповідного висновку.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив суд
задовольнити адміністративний позов у
повному обсязі.

Представники відповідача - Відділу
Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області проти задоволення позову
заперечували з підстав, викладених в
письмових запереченнях на
адміністративний позов (а.с.53-54) та в
попередніх судових засіданнях
пояснили, що проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
довгострокову оренду терміном на 49
років громадянину ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
торговельного готельного комплексу за
адресою: АДРЕСА_1 може бути погоджений
лише за умови внесення змін до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки Управлінню охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації для
організації території пам'ятки
археології «Городище Тіра - Білгород»
шляхом зменшення площі та виключення з
даного проекту земельної ділянки
площею 0,5160 га, оскільки дана земельна
ділянка на теперішній час розташована
в межах території пам'ятки археології
«Городище Тіра - Білгород», яка
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №928 від 03.09.2009 року
занесена до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України та є
об'єктом культурної спадщини
національного значення, а також в разі
погодження з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони культурної
спадщини, у зв'язку з чим позовні вимоги
є необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представників відповідача, дослідивши
матеріали справи та надані докази,
всебічно та повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, встановив наступні
факти та обставини.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно індексний
номер 10359150, виданого 07.10.2013 року,
Реєстраційною службою
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить об'єкт
нерухомого майна - нежитлові будівлі та
споруди за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 1179,6 кв. м (а.с.8).

Згідно Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №10360801 від
07.10.2013 року, 18.09.2013 року до Державного
реєстру внесено відповідний запис про
право власності на вищенаведене
нерухоме майно за номером 2745510,
власником якого згідно актуальної
інформації є ОСОБА_1 (а.с.9).

Рішенням Білгород-Дністровської
міської ради №806-VI від 27.12.2013 року «Про
надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду» позивачу
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,5160 га в оренду терміном
на 49 років за адресою: АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування
торговельно-готельного комплексу,
зобов'язано гр. ОСОБА_1 представити до
01.06.2014 року розроблений проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на розгляд та затвердження
Білгород-Дністровської міської ради
(а.с.10).

На підставі вищенаведеного рішення
Білгород-Дністровської міської ради
№806-VI від 27.12.2013 року, заяви ОСОБА_1 від
20.03.2014 року та договору на виконання
робіт №148 від 20.03.2014 року, Товариством з
обмеженою відповідальністю «Константа
Юг-Сервіс» розроблений проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в довгострокову оренду
терміном на 49 років громадянину ОСОБА_1
для будівництва та обслуговування
торговельно-готельного комплексу за
адресою: Одеська область, АДРЕСА_1
(а.с.11-26).

З метою погодження розробленого
проекту землеустрою, ОСОБА_1 звернувся
до Управління містобудування та
архітектури Виконавчого комітету
Булгород-Дністровської міської ради.

Відповідно до Висновку Управління
містобудування та архітектури
Виконавчого комітету
Булгород-Дністровської міської ради
від 01.04.2014 року №241, погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,516 га в довгострокову
оренду терміном на 49 років громадянину
ОСОБА_1 для будівництва та
обслуговування торговельно-готельного
комплексу за адресою: Одеська область,
АДРЕСА_1, та визнано таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства України та іншим
нормативно-правовим актам (а.с.28-28 з/б).

В подальшому, 08.04.2014 року позивач
звернувся до Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації із
заявою щодо розгляду та погодження
зазначеного проекту землеустрою, у
відповідь на яку, листом від 17.04.2014 року
№01-17/1102, ОСОБА_1 повідомлено, що
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
розташованої на території пам'ятки
культурної спадщини національного
значення не належить до компетенції
Управління, а розпорядженням Одеської
обласної державної адміністрації від
28.07.2009 року №566/А-2009 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 16,6620 га з
наданням зазначеної земельної ділянки
у постійне користування Управлінню
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації, заходи щодо оформлення
та державної реєстрації якого
вживаються на даний час Управлінням
(а.с.29-29з/б).

24.06.2014 року, за результатами розгляду
матеріалів проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_1 для будівництва та
обслуговування торговельно-готельного
комплексу за адресою: Одеська область,
АДРЕСА_1, Відділом Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області складено Висновок №01-10/2625 від
24.06.2014 року, відповідно до якого у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_1
відмовлено у зв'язку з розташуванням
вказаної земельної ділянки в межах
території пам'ятки археології
«Городище Тіра - Білгород», яка
відповідно до постанови КМУ №928 від
03.09.2009 року «Про занесення об'єктів
культурної спадщини національного
значення до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України» занесена
до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України та є об'єктом
культурної спадщини національного
значення (а.с.27-27 з/б).

Відповідно до ст. 14 Конституції
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною закону. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до вимог ст. 118 Земельного
кодексу України проект землеустрою
щодо відведення земельної, ділянки,
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 Земельного Кодексу.

Відповідно до статті 186-1 Земельного
кодексу України, проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у межах населеного
пункту або земельної ділянки за межами
населеного пункту, на якій розташовано
об'єкт будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району, - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
в разі, якщо такий орган не утворений, -
до органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, зокрема,
розташованої на території пам'яток
культурної спадщини національного
значення, їх охоронних зон та
охоронюваних археологічних
територіях, підлягає також погодженню
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері охорони культурної спадщини.

Розробник подає на погодження до
органу, визначеного в частині першій
цієї статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається
замовником або розробником до
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин,
або його територіального органу для
здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій -
третій цієї статті, при погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки забороняється
вимагати: додаткові матеріали та
документи, не включені до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки відповідно до статті 50 Закону
України "Про землеустрій"; надання
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
будь-якими іншими органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами та організаціями;
проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
самостійно та незалежно від погодження
проекту іншими органами, зазначеними у
частинах першій - третій цієї статті, у
визначений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що
фактично підставою для відмови у
погодженні проекту відведення
земельної ділянки стало віднесення
земельної ділянки площею 16,6620 га, в
межах якої позивачу надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,5160 га в оренду терміном на 49 років за
адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування торговельно-готельного
комплексу, до пам'ятки археології
«Городище Тіра - Білгород», яка
відповідно до постанови КМУ №928 від
03.09.2009 року «Про занесення об'єктів
культурної спадщини національного
значення до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України» занесена
до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України та є об'єктом
культурної спадщини національного
значення та відсутність відповідного
погодження з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони культурної
спадщини.

Відповідні відмітки про належність до
земель культурної спадщини наявні на
плані земельної ділянки, затвердженої
29.01.2007 року Головою Державної служби з
питань національної культурної
спадщини (а.с. 72).

Таким чином, право на погодження
проекту землеустрою земельної ділянки,
розташованої на території пам'яток
культурної спадщини національного
значення, їх охоронних зон та
охоронюваних археологічних
територіях, реалізується лише за умови
погодження такого проекту з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
охорони культурної спадщини.

Отже, у зв'язку з відсутністю вказаного
погодження, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та
скасування висновку від 24.06.2014 року
№01-10/2625 необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Вказане завдання адміністративного
судочинства реалізується відповідно
до ч. 1 ст. 6 зазначеного Кодексу
наданням кожній особі права в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вона
вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

При розгляді та вирішенні такої
адміністративної справи
адміністративний суд повинен
враховувати, що в розумінні ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення суб'єктів владних
повноважень повинні прийматися
(вчинятися) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, в даному випадку, відповідачем
відповідно до норми ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
доведено суду, що складаючи висновок
від 24.06.2014 року №01-10/2625, Відділ
Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
добросовісно та розсудливо, не
порушуючи прав та інтересів позивача, а
тому суд дійшов висновку, що позовні
вимоги у частині зобов'язання Відділу
Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області погодити проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в
довгострокову оренду терміном на 49
років громадянину ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
торговельного готельного комплексу за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання
відповідного висновку також не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Відділу
Держземагенства у м.
Білгороді-Дністровському Одеської
області про визнання протиправним та
скасування висновку від 24.06.2014 року
№01-10/2625 та зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 25 листопада 2014 року.

Суддя
П.П.Марин