Справа № 826/2349/14
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2349/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві, без
фіксування технічними засобами, в
порядку ст. 41 КАС України, апеляційну
скаргу Київської Міжрегіональної
митниці Міндоходів і зборів України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "28" квітня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Саламандер Індустрі
Продукте Україна" до Київської
Міжрегіональної митниці Міндоходів і
зборів України про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України у якому просив визнати
протиправними та скасувати рішення
про коригування митної вартості
товарів від 23.08.2013 №100270000/2013/400124/2 та від
24.09.2013 №100270000/2013/400159.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.04.2014 року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 28.04.2014 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову в повному обсязі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28.04.2014 року - без змін,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції, між ТОВ «Саламандер
Індустрі Продукте Україна» (покупець)
та фірмою «SALAMANDER Industrie-Produkte GmbH»
(продавець) укладено контракт
№KD_UA_20130301_SAL від 01.03.2013 року, згідно умов
якого продавець продає, на умовах
поставки FCA Тюркхайм (ФРН) та FCA
Папенбург (ФРН), а покупець від свого
імені і за свій рахунок купує для
подальшого продажу своїм клієнтам і
клієнтам продавця профільні системи
«Дизайн 2Д», «Дизайн 3Д», «Стрімлайн»,
«блюЕволюшн», «Брюгманн АД» та ін., які
випускаються на момент дії даного
контракту ПВХ-системи, комплектуючі і
матеріали для виробництва вікон і
дверей по узгоджених між продавцем та
покупцем цінам, специфікаціям, умовах
поставок та платежів.

Для здійснення митного оформлення
товару, зокрема профіль фігурний з
полівінілхлориду, що використовується
для виготовлення вікон та дверних
конструкцій, ТОВ «Саламандер Індустрі
Продукте Україна» до Київської
регіональної митниці було подано
електронну митну декларацію (форма МД-2)
від 23.08.2013 року №100270000/2013/227968.

Митна вартість була заявлена
декларантом шляхом подання декларації
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Судом встановлено, що митна вартість
була визначена позивачем відповідно до
ціни контракту №KD_UA_20130301_SAL від 01.03.2013
року, інвойсу/специфікації №2 до
контракту від 14.08.2013 року, та
довідки-рахунку перевізника - згідно
імперативних вимог п.1 ч.1 ст.57 Митного
кодексу України - основний метод, за
яким митна вартість товару - склала 20789,4
EUR.

На підтвердження митної вартості
товару позивачем надано митному органу
пакет документів, перелік яких
зазначений в гр.44 митної декларації
№100270000/2013/227968 від 23.08.2013р.: №KD_UA_20130301_SAL
від 01.03.2013 року; інвойс/специфікація №2
від 14.08.2013 року, рахунок-фактура (інвойс)
№ 005/00045/2013 від 15.04.2013р.; експертний
висновок №Е-192 від 15.08.2013 року, виданий
Дніпропетровською
торгівельно-промисловою палатою;
прайс-лист виробника-постачальника
«SALAMANDER Industrie-Produkte GmbH»; калькуляція
вартості товарів від «SALAMANDER Industrie-Produkte
GmbH»; сертифікат відповідності
№UA1.090.0168222-12; висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№05.03.02-03/89212 від 06.09.2011 р.

Митним органом було прийнято рішення
про коригування митної вартості від
23.08.2013 року №100270000/2013/400124/2, відповідно
до якого митна вартість товару склала
31756,59 EUR.

Як вбачається з рішення про
коригування митної вартості останнє
здійснено у зв'язку з тим, що надані
документи містять неповні відомості (у
наданих документах містяться
розбіжності).

З метою митного оформлення товару ТОВ
«Саламандер Індустрі Продукте
Україна» до Київської регіональної
митниці було подано ВМД №100270000/2013/229653
від 24.09.2013 року, якою задекларовано
митну вартість партії товару в розмірі
29722,6 EUR.

Митна вартість товару позивачем була
визначена виходячи з ціни контракту,
тобто за основним методом.

Митним органом було прийнято рішення
про коригування митної вартості від
24.09.2013 року №100270000/2013/400159/2, відповідно
до якого митна вартість товару склала
37895,23 EUR.

Не погоджуючись із рішеннями,
прийнятими відповідачем, позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно зазначених рішень, митна
вартість товару не може бути визначена
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) через
невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у главі 9
Митного кодексу України, а надані
документи не підтверджують числові
значення митної вартості. Попередні
методи не застосовані: методи 2-а, 2-6 - у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
товари; методи 2-в, 2-г - через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості.

Таким чином, оскаржуваними рішеннями,
митна вартість товару, що імпортується
позивачем, була визначена за резервним
методом з урахуванням вимог ст.64
Митного кодексу України.

При цьому,колегія суддів звертає увагу,
що відповідачем у оскаржуваних
рішеннях зазначено про те, що визначена
оскаржуваними рішеннями митна
вартість товару ґрунтується на митній
вартості товару, подібного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого уже здійснено з посиланням на
митну декларацію від 21.06.2013 року
№110050004/2013/000059 та від 15.07.2013 року
№100260000/2013/107518, якими однак обрано метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів.

Митна справа в Україні регулюється
Митним кодексом України від 13 березня
2012 року № 4495-VI, що набрав чинності 01
червня 2012 року.

Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять.

Державна митна справа здійснюється з
додержанням прийнятих у міжнародній
практиці форм декларування товарів,
методів визначення митної вартості
товарів, систем класифікації та
кодування товарів та системи митної
статистики, інших загальновизнаних у
світі норм і стандартів.

Правове регулювання митної вартості
товарів та методів її визначення
здійснюється розділом ІІІ Митного
кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню;8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);4) виписку з бухгалтерської
документації;5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;7) копію
митної декларації країни
відправлення;8) висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу (ч. 4).

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (ч. 7).

За правилами частин 1 - 2 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:1) основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);2)
другорядні:а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;б) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів;в)
на основі віднімання вартості;г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість);ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ч.4, 5 ст.58 Кодексу митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно п.5,6 ч.10 ст.58 Кодексу, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються,
зокрема, такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Згідно ч.1,2 ст.64 Кодексу у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі, зокрема,
мінімальної митної вартості (п.6 ч.3 ст.64
Кодексу).

З матеріалів адміністративної справи
встановлено, що позивачем з метою
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару, подавалися митному
органу відповідні обов'язкові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості імпортованих
товарів, проте вони не були визнані
відповідачем достатніми для
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості товару.

Колегія суддів, вивчивши відповідні
документи вважає їх такими, що в повній
мірі ідентифікують оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
що піддаються обчисленню та
підтверджують його ціну, що підлягає
сплаті на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість
зазначеного товару за ціною договору.

Відповідач не спростував договірну
ціну товару, а також об'єктивну
можливість і спроможність відповідача
на підставі наданих позивачем
документів визначити цю ціну та рівень
митної вартості товару за ціною
договору за правилами, визначеними ст.58
Кодексу.

Слід зауважити, що наявність в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками інформації про
декларування аналогічного товару, за
більшою або меншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, країна виробництва,
умови і обсяги поставок, наявність
знижок тощо).

Будь-яких переконливих аргументів та
доказів, які б викликали обґрунтовані
сумніви в достовірності проведеного
позивачем розрахунку митної вартості
товару за ціною договору відповідачем
не наведено та не надано, a інших
обставин, які б впливали на рівень
задекларованої позивачем митної
вартості товару судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку, що
відповідачем неправомірно скореговано
митну вартість партій товару за
резервним методом.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що рішення про
коригування митної вартості товарів
від 23.08.2013 №100270000/2013/400124/2 та від 24.09.2013
№100270000/2013/400159 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28.04.2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги
Київської Міжрегіональної митниці
Міндоходів і зборів України -
відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "28" квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.