Справа № 759/14546/14-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
ОСОБА_5 Ященко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_7 до Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
стягнення сум недоплаченої щомісячної
державної пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до
Святошинського районного суду м. Києва
із позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва в якому просила визнати
незаконними дії відповідача,
зобов'язати провести перерахунок
розміру пенсії з урахуванням 23 років і 1
місяця понаднормового страхового
стажу, починаючи з 15.03.2014 та стягнути з
відповідача заборгованість з
пенсійних виплат у зв'язку з
проведенням неправильного перерахунку
до моменту звернення із позовом, а
також заборгованість, що буде
накопичуватися в час розгляду справи.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва з
перерахунку пенсії ОСОБА_7

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва провести перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_7 з урахуванням 23
років і 1 місяця понаднормового
страхового стажу, починаючи з 15.03.2014.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_7 з лютого 2008 року
отримала право на пенсію, у зв'язку з
чим перебуває на обліку в УПФУ в
Святошинському районі міста Києва.

Попередній перерахунок пенсії
позивача було проведено у 2012 році. По
досягненню 24 місяців страхового стажу
після останнього перерахунку пенсії
позивач 15 березня 2014 року подала заяву
про здійснення перерахунку пенсії за
наявності відповідного стажу згідно
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На момент звернення із заявою
страховий стаж позивачки складав 43
роки, 1 місяць, де індивідуальний
коефіцієнт заробітної плати склав 5,30874.

За твердженням позивача, останній
перерахунок її пенсії відповідач
повинен був здійснити у відношенні до
страхового стажу - 43 роки і 1 місяць, а
нарахувати за 23 роки і 1 місяць
понаднормового стажу (тобто 23 роки і 1
місяць понад 20 років) в сумі 176,35 грн.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що
відповідач при перерахунку її пенсії
мав застосовувати норму статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у редакції, яка діяла на
час призначення пенсії, а тому на
момент здійснення перерахунку пенсії
має враховуватись її понаднормовий
стаж, який складає 23 роки і 1 місяць.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів зважає
на наступне.

Обов'язковий страховий стаж необхідний
для призначення пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Частиною другою
статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено порядок
визначення заробітної плати (доходу)
для обчислення пенсії, а ст. 42
регулюється порядок перерахунку
пенсій особам, які після призначення
пенсії продовжують працювати.

Відповідно до статті 26 Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції на час
призначення позивачу пенсії), жінки
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення 55 років та
наявності страхового стажу не менше
п'яти років.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV,
розмір пенсії за віком визначається за
формулою: П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи, визначена
відповідно до статті 40 цього Закону, з
якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу
застрахованої особи, визначений
відповідно до статті 25 цього Закону.

За статтями 24 і 25 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страховий стаж - це
період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється
територіальними органами Пенсійного
фонду відповідно до вимог цього Закону
за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку, а за періоди
до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом. Періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

Положенням статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за кожний
повний рік страхового стажу понад 25
років чоловікам і 20 років жінкам пенсія
за віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

Згідно ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

01.10.2011 року набув чинності Закон
України № 3668-17 «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», яким
внесено зміни до ст.ст. 28, 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Встановлено, що за кожний повний рік
страхового стажу понад 35 років
чоловікам і 30 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більш
як на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

Змінено також і порядок визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії. Встановлено, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року.

Однак, пунктом 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 3668-17 було
встановлено, що порядок виплати пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) працюючим пенсіонерам,
встановлений цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) та які влаштувалися
на роботу до набрання чинності цим
Законом. Якщо внаслідок прийняття
цього Закону розмір пенсії
зменшується, пенсія виплачується в
раніше встановленому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі заяви позивача від 19.03.2014 року
з 01.07.2012 року їй було проведено
перерахунок пенсії. Так, розмір пенсії
позивача було обчислено із заробітної
плати за період з 01.07.2000 по 29.02.2012, де
індивідуальний коефіцієнт заробітної
плати становить 5,30874. Середньомісячний
заробіток для обчислення пенсії
позивача розраховувався із
застосуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузі
економіки України за 2009 рік - 1 650,43 грн.
та складає 8 761,70 грн. (1 650,43 грн. х 5,30874).
Коефіцієнт страхового стажу склав 0,58163.

Оскільки відповідно до ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку, то наступний
перерахунок, з врахуванням при
обчисленні середньомісячного
заробітку періоду роботи після 01.07.2012
року, можливий не раніше серпня 2014 року.

Посилання позивача на те, що для
розрахунку доплати за понаднормовий
стаж слід застосовувати показник
мінімальної пенсії за віком, оскільки
відповідно до ст. 17, 19 Закону України
«Про державні соціальні гарантії та
державні соціальні стандарти», розмір
пенсії не може бути нижчим ніж
прожитковий мінімум для
непрацездатних осіб, колегія суддів
знаходить безпідставними, з огляду на
таке.

Відповідно до частини 3 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, обчислений
відповідно до статті 28 цього Закону
(крім пенсіонерів, які працюють
(провадять діяльність, пов'язану з
отриманням доходу, що є базою
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування). Перерахунок
пенсії проводиться з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.
Пенсіонерам, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування), після
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності пенсія
перераховується з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, який встановлений на дату
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, при
розрахунку понаднормованого стажу
позивача відповідачем було враховано
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність - 764,00 грн.,
у зв'язку з чим доплата за
понаднормований час склала 99,32 грн.
(764х13%).

Оскільки, відповідачем було
використано для розрахунку доплати за
понаднормовий стаж розмір пенсії
позивача, обчислений у відповідності
до ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то дії останнього, на
думку колегії суддів є правомірними та
узгоджуються з вимогами ст. 19
Конституції України, відповідно до
якої органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги колегія суддів знаходить
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачаються підстави
для скасування постанови
Святошинського районного суду міста
Києва від 01 жовтня 2014 року та ухвалення
нового рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_7 до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва про
визнання дій неправомірними та
стягнення сум недоплаченої щомісячної
державної пенсії слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року -
задовольнити.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_7 до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
стягнення сум недоплаченої щомісячної
державної пенсії відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та
підписано - 28.11.2014

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.