Справа № 552/6690/14-а
Суддя: Шаповал Т. В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/6690/14-а
Провадження № 2-а/552/218/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2014 року року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі Лавріненко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом про
скасування постанов державного
виконавця Підрозділу примусового
виконання рішень Відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 06 жовтня 2014 року про
закінчення виконавчих проваджень , які
відкриті на підставі виконавчих листів
№ 2а/1609/350/2012 виданих Київським
районним судом м. Полтави 13.02.2012 року.
Посилалася на те, що вказана постанова
є незаконною, бо їй не проведена
виплата нарахованих сум.

В судове засідання позивач не
з»явилася, надавши суду заяву про
розгляд справи за її відсутності.

Відповідач своїх представників у
судове засідання не направив, будучи
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до виконавчих листів
№ 2а/1609/350/2012 виданих Київським
районним судом м. Полтави 13 лютого 2012
року зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області обчислити пенсію ОСОБА_1 з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії і розмірах, установлених
відповідно до законодавства
-відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб»в редакції Закону
України від 04 квітня 2006 року), з часу
звільнення з органів внутрішніх справ.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області виплатити ОСОБА_1суму
недоплаченої пенсії, нарахованої
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії і розмірах,
установлених законодавством
-відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб»в редакції Закону
України від 04 квітня 2006 року, з часу
звільнення з органів внутрішніх
справ.

Державним виконавцем Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області відкриті виконавчі
провадження з примусового виконання
виконавчих листів за № 2а/1609/350/2012
виданих Київським районним судом м.
Полтави 13.02.2012 року.

06 жовтня 2014 року державним
виконавцем Підрозділу примусового
виконання Відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області на підставі п. 11 ч.1 ст. 49, ст. 50
Закону України "Про виконавче
провадження" були винесені постанови
про закінчення виконавчих проваджень,
оскільки боржник 21.03.2014 року направив
до них розрахунок про перерахунок
пенсії, а виплати по рішенню суду не
проведені в зв»язку з відсутністю
відповідного фінансового ресурсу
бюджету.

Відповідно до п.11 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону.

Згідно частини третьої ст.75 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Статтею 89 Закону в свою чергу
передбачена відповідальність за
невиконання рішення, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії, та рішення
про поновлення на роботі.

Згідно ч.1 ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження» в разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 даної статті передбачено, що
у разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином Законом чітко передбачено
послідовність дій державного
виконавця, що має передувати
закінченню виконавчого провадження за
п.11 ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Державним виконавцем такий порядок не
додержаний.

Також дані постанови суперечать і
практиці Європейського суду з прав
людини який неодноразово в своїх
рішеннях вказував на те, що відсутність
відповідного фінансування не є
поважною причиною для невиконання
судового рішення.

Так, у своєму рішенні від 27 липня 2004
року у справі "Ромашов проти України"
(Заява №67534/01) Європейський суд з прав
людини знову зазначив, що державні
органи не можуть довільно посилатись
на відсутність коштів як на
виправдання невиконання зобов'язань за
боргом, визначеним судовим рішенням.
Проте затримка у виконанні рішення
може бути виправдана за виняткових
обставин. Але затримка не повинна бути
такою, що позбавляє сутності право, яке
захищається пунктом 1 статті 6
Конвенції (див. "Іммобільяре Саффі
проти Італії", заява N 22774/93, § 74, ЄСПЛ
1999-V). У цій справі заявник не повинен
був бути позбавлений можливості
отримання відшкодування за рішенням,
винесеним на його користь, що було дуже
важливим для нього та його сім'ї, через
стверджувані фінансові труднощі
держави.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог про
скасування постанов про закінчення
виконавчого провадження.

Судові витрати у справі суд вважає за
необхідне віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.159-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанови державного
виконавця Підрозділу примусового
виконання рішень Відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 06 жовтня 2014 року про
закінчення виконавчих проваджень, які
відкриті на підставі виконавчих листів
№ 2а/1609/350/2012 виданих Київським районним
судом м. Полтави 13.02.2012 року.

Постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з дня її проголошення, а особам,
що не були присутніми у судовому
засіданні з дня отримання копії
постанови.

Головуючий
Т.В.Шаповал