Справа № 461/13812/14-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді - Романюка В.Ф.,

при секретарі - Куц Н.З.

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Краснопольської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Львівської митниці Міндоходів про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил №1985/20910/13 від
13.12.2013 р., -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить скасувати
постанову Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
від 13.12.2013 р. у справі про порушення
митних правил №1985/20910/13 про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 8500,00 грн. за ч.3 ст.470
Митного Кодексу України.

В обгрунтування позову,
покликається на те, що 13.12.2013 р.
заступником начальника Львівської
митниці Міндоходів - начальник УБК та
МП Прокоповичем Г.В. винесено постанову
про порушення митних правил №1985/20910/13,
за якою ОСОБА_3 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст.470 МК України та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 8500,00 грн. Згідно
оскаржуваної постанови ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що 19.12.2011 р., він
ввіз на митну територію України смугою
спрощеного митного контролю «зелений
коридор» транспортний засіб марки «SEAT
IBIZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN
НОМЕР_2. Згідно бази даних ЦБД ЄАІС ДМСУ
вказаний транспортний засіб за межі
митної території України станом на
24.07.2013 р. не вивозився, в будь-який інший
режим ніж «транзит» не поміщений. У
зв'язку із зазначеними обставинами
24.07.2013 р. Львівською митницею складено
протокол про порушення митних правил
№1985/20910/13. Відповідачем по справі
зазначено, що ОСОБА_3 перевищено
встановлений в ст.95 МК України строк
доставки транспортного засобу до
митного органу призначення більше, ніж
на 10 діб.

Крім цього, ОСОБА_3, зазначає, що
транспортний засіб марки «SEAT IBIZA»
реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 не
призначений та не використовувався
ОСОБА_3 в міжнародних перевезеннях для
платного чи безоплатного промислового
чи комерційного транспортування
товарів, таких обставин також не
встановив відповідач.

Також, ОСОБА_3 зазначає, що ним не було
пропущено строк на оскарження
винесеної постанови про накладення на
нього штрафу, оскільки про існування
такої дізнався 12.11.2014 р., після
отримання постанови Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ від 21.10.2014 р. про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Враховуючи вищенаведене, просить позов
задоволити.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
надала пояснення аналогічні до позову,
просила такий задоволити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечила,
подала письмові заперечення та
додатково пояснила, що 24.07.2013 р. ОСОБА_3
слідував з Республіки Польща до
України автомобілем марки «Porsche Carrera
911», реєстраційний номер НОМЕР_3, через
митний пост «Рава-Руська» Львівської
митниці Міндоходів, обравши смугу руху
спрощеного митного контролю «зелений
коридор».

В ході проведення перевірки в
електронній базі даних ЦБД ЄАІС ДМСУ
встановлено, гр. ОСОБА_3 19.12.2011 ввіз на
митну територію України через митний
пост «Мостиська» Львівської митниці
Міндоходів смугою руху спрощеного
митного контролю «зелений коридор»
транспортний засіб марки «SEAT IBIZA»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 в
митному режимі «транзит», станом на
24.07.13р. з митної території України, не
вивіз та у інший митний режим, згідно
законодавства не помістив.

На час складання протоколу про ПМП
№1985/20910/13 гр. ОСОБА_3 ґрунтовних
пояснень щодо вчасно не вивезеного
автомобіля та документів, які
підтверджують факт аварії, дії
обставин непереборної сили або
протиправних дій третіх осіб до
Львівської митниці Міндоходів не
надав.

Про час і місце розгляду справи згідно
із протоколом про порушення митних
правил від 24.07.2013 року № 1985/20910/14 ОСОБА_3
був належним чином повідомлений, що
підтверджується особистим підписом в
повідомленні про вручення поштового
відправлення. Однак, позивач так і не
з'явився до Львівської митниці
Міндоходів, клопотань про перенесення
розгляду справи не подавав.

Крім цього, зазначає, що транспортний
засіб, керований ОСОБА_3 не є
транспортним засобом комерційного
призначення, на нього поширюється
регулювання ч.3 ст.470 МК України,
оскільки згідно з п. 57 ч.1 ст.4 Митного
кодексу України, термін "товар"
вживаються в значенні будь-якої
рухомої речі, у тому числі такої, на яку
законом поширено режим нерухомої речі
(крім транспортних засобів
комерційного призначення), валютні
цінності, культурні цінності, а також
електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі. Таким чином
поняття "транспортний засіб особистого
користування" охоплюється поняттям
«товар», оскільки він є рухомою річчю.

Таким чином, ОСОБА_3 не доставив
транспортний засіб до органу доходів і
зборів, а саме: перевищив встановлений
митним кодексом України строк доставки
транспортного засобу, що перебуває під
митним контролем, терміном більш ніж на
десять діб та вчинив порушення митних
правил, передбачене ч.3 ст.470 Митного
кодексу України: «Перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб, а так
само втрата цих товарів, транспортних
засобів, документів чи видача їх без
дозволу органу доходів і зборів.

Отже, правопорушення передбачене ч.3
ст.470 МК України є триваючим та виявлене
24.07.2013 року, що зафіксовано протоколом
про порушення митних правил від 24.07.2013
року №1985/20910/13 і саме цієї дати
відраховується строк накладення
адміністративного стягнення.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що
Львівською митницею Міндоходів
правомірно притягнуто ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, а тому
просить, відмовити у задоволенні
позовних вимог у зв'язку з їх
безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд приходить до висновку, що у
позові слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 24 липня 2013 року
старшим інспектором ВМО №2 митного
поста «Рава-Руська» Львівської митниці
Міндоходів Пічкур О.П. складено
протокол про порушення митних правил
№1985/20910/13./а.с.6/.

Як вбачається з протоколу про
порушення митних справи, ОСОБА_3 із
змістом протоколу ознайомлений, та
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Однак, надалі розгляд
справи неодноразово відкладався, про
що ОСОБА_3 належним чином повідомлявся,
а відтак суд критично ставиться до
твердження позивача про те, що останній
не був присутнім під час винесення
оскаржуваної постанови.

На підставі даного протоколу, 13.12.2013 р.
заступником начальника Львівської
митниці начальник УБК та МП
Прокоповичем Г.В. винесено постанову
про порушення митних правил №1985/20910/13,
за якою ОСОБА_3 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст.470 МК України та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 8500,00 грн. /а.с.5/.

Відповідно до вимог ст.486 МК України
завданнями провадження у справах про
порушення митних правил є своєчасне,
всебічне, повне та об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її з дотримання вимог закону,
забезпечення виконання винесеної
постанови, а також виявлення причин та
умов, що сприяють вчиненню порушень
митних правил, та запобігання таким
правопорушенням.

Згідно диспозиції ч.3 ст.470 МК України
передбачено, що перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб, а так
само втрата цих товарів, транспортних
засобів, документів чи видача їх без
дозволу органу доходів і зборів.

Суд погоджується із твердженнями
представника відповідача, з приводу
того, що хоча транспортний засіб,
керований ОСОБА_3 не є транспортним
засобом комерційного призначення,
однак на нього поширюється регулювання
ч.3 ст.470 МК України, оскільки згідно з
п.57 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, в
термін «товар» вживаються в значенні
будь-якої рухомої речі, у тому числі
такої, на яку законом поширено режим
нерухомої речі (крім транспортних
засобів комерційного призначення),
валютні цінності, культурні цінності, а
також електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі. Таким чином
поняття "транспортний засіб особистого
користування" охоплюється поняттям
«товар», оскільки він є рухомою річчю.

Відповідно до ч.1 ст.381 МК України
встановлено, що транспортні засоби
особистого користування, постійно
зареєстровані у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, дозволяється ввозити на митну
територію України з метою транзиту без
письмового декларування та внесення на
рахунок митного органу, що здійснив
пропуск таких транспортних засобів на
митну територію України, грошової
застави в розмірі митних платежів, що
підлягають сплаті при ввезенні таких
транспортних засобів з метою вільного
обігу.

Згідно із нормами ч.2 ст.95 МК України до
строків зазначених у ч.1 даної статті,
не включається час дії обставин,
зазначених у ст.192 МК України. Разом з
тим, нормою ч.1 ст.192 МК України
передбачено, що у разі, якщо під час
перевезення товарів транспортний
засіб внаслідок аварії або дії
обставин непереборної сили не зміг
прибути до митного органу призначення,
перевізник зобов'язаний терміново
повідомити найближчий митний орган про
обставини події, місце знаходження
товарів і транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст. 467 МК України
передбачено, якщо справи про порушення
митних правил відповідно до статті 522
цього Кодексу розглядаються органами
доходів і зборів, адміністративне
стягнення за порушення митних правил
може бути накладено не пізніше, ніж
через шість місяців з дня вчинення
правопорушення, а у разі розгляду
органами доходів і зборів справ про
триваючі порушення митних правил, у
тому числі передбачені статтями 469, 477 -
481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж
через шість місяців з дня виявлення цих
правопорушень. Тобто ст.467 МК України не
визначає виключного переліку
триваючих порушень.

Листом Міністерством юстиції України
від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що
триваючими адміністративними
проступками є проступки, пов'язані з
тривалим, неперервним невиконанням
обов'язків, передбачених правовою
нормою (наприклад, проживання без
паспорта, самовільне будівництво
будинків або споруд тощо), припиняються
або виконанням регламентованих
обов'язків, або притягненням винної у
невиконанні особи до відповідальності.
Дуже часто ці правопорушення є
наслідками протиправної
бездіяльності. Тобто триваючі
правопорушення характеризуються тим,
що особа, яка вчинила якісь певні дії чи
бездіяльність, перебуває надалі у
стані безперервного продовження цих
дій (бездіяльності). Ці дії безперервно
порушують закон протягом якогось часу.
Іноді такий стан продовжується значний
час і увесь час винний безперервно
скоює правопорушення у вигляді
невиконання покладених на нього
обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, порушення
митних правил, вчинене ОСОБА_3, є
триваючим та моментом його виявлення є
протокол про порушення митних правил
від 24.07.2013 р. Таким чином, датою
виявлення порушення митних правил,
вчиненного позивачем є 24.07.2013 рік

Таким чином, оцінюючи докази по даній
справі, які були здобуті та досліджені
в судовому засіданні, в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що при
розгляді справи повністю доведено, що
ОСОБА_3 вчинив порушення митних правил,
передбачених ч.3 ст.470 МК України, щодо
порушення встановленого законом
строку переміщення товару у вигляді
автомобілів особистого користування,
який перебував під митним контролем, до
митного органу призначення,
оскаржувана постанова прийнята
посадовою особою на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством, а тому в
задоволенні заявленого позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163,
171-2 КАС України, ст.ст.95, 318, 321, 381, 467, 470, 481,
486, 487, 494, 526, 531 МК України, ст.293 КУпАП,
суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк