Справа № 412/256/2012
Суддя: Брага А. В.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №412/256/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді –Браги А.В.,

при секретарі –Лампіки О.В.,

за участю: представника позивача
–ОСОБА_1,

представника відповідача –ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради про
скасування постанови про притягнення
особи до адміністративної
відповідальності, закриття
провадження –

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2011 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
послався на те, що 21 вересня 2011 року у
відношенні нього відповідачем була
складена оскаржувана постанова, якою
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.152 КУпАП із накладенням
адміністративного стягнення.
Посилаючись на те, що оскаржувана
постанова винесена відповідачем за
відсутності доказів вчинення
позивачем правопорушення, який до того
ж не є суб’єктом цього правопорушення,
зазначаючи, що позивача не було
повідомлено про дату, час та місце
розгляду справи, за результатом якої
винесено оскаржувану постанову,
позивач просив суд скасувати
оскаржувану ним постанову відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги позивача
підтримав, наполягав на їх задоволенні
в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував, пославшись на
правомірність дій відповідача з
приводу винесення оскаржуваної
постанови.

Вислухавши пояснення учасників
розгляду справи та дослідивши
матеріали адміністративної справи, суд
приходить до наступного висновку на
підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлено, що 08
вересня 2011 року інспектором ВЕМ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області у відношенні позивача було
складено протокол про адміністративне
правопорушення за ст.152 КУпАП про те, що
позивач 08 вересня 2011 року близько 09
години 40 хвилин за адресою складського
приміщення по вул. Войцеховича, 77 А в м.
Дніпропетровську, в якому працює, в
порушення вимог п.5.6.3 Тимчасових правил
благоустрою, затверджених Рішенням
міської ради №26/15 від 23 травня 2007 року,
допустив засмічення прилеглої
території до зазначеного складського
приміщення.

За результатами розгляду відповідачем
справи про адміністративне
правопорушення, складеної на підставі
зазначеного протоколу, 21 вересня 2011
року винесено оскаржувану позивачем
постанову, якою дії позивача
кваліфіковані як адміністративне
правопорушення, передбачене ст.152
КУпАП. Зазначеною постановою на
позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360
гривень. Зі змісту зазначеної постанов
також вбачається, що позивача було
повідомлено про дату, час та місце
розгляду відповідачем справи про
адміністративне правопорушення.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами Правил
дорожнього руху України, Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, нормою ст.288 ч.1 п.3 КУпАП
передбачена можливість оскарження
постанови органу (посадової особи) про
накладення адміністративного
стягнення в тому числі в районний в
місті суд, яким є Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська, в порядку
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства України
(далі –КАС України), з особливостями,
встановленими КУпАП.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову
по справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом
(посадовою особою), правомочним
розглядати скаргу.

Оскаржувана позивачем постанова
винесена 21 вересня 2011 року, а дата
реєстрації адміністративної позовної
заяви позивача канцелярією суду –13
жовтня 2011 року, що свідчить про
недотримання позивачем вказаного вище
процесуального строку.

Враховуючи, що позивачем питання про
поновлення зазначеного процесуального
строку на розгляд суду не ставилось,
дана обставина є однією з підстав для
відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.18 ч.1 п.2 КАС України
місцевим загальним судам, до яких
відносяться і районні в місті суди, як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень суб’єктів владних повноважень
у справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.71 ч.1 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених Законом. Нормою ст.71 ч.2
КАС України встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, у випадку посилання позивача
на певні обставини, що підтверджують
його позовні вимоги, обов’язок із
доведення таких обставин за змістом
ст.71 ч.1 КАС України покладається
законом саме на позивача.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані, як зазначено
у наведеній нормі закону,
встановлюються окрім іншого
протоколом про адміністративне
правопорушення.

В матеріалах справи наявна копія
протоколу про адміністративне
правопорушення серії від 08 вересня 2011
року, на підставі якої як доказу
відповідачем 21 вересня 2011 року була
складена оскаржувана постанова в
справі про адміністративне
правопорушення №986.

При цьому даний протокол про
адміністративне правопорушення не
викликає в суду жодних сумнівів щодо
його належності та допустимості як
доказу, а також щодо достовірності та
об’єктивності викладених в ньому
обставин адміністративного
правопорушення, вчиненого позивачем.

Підставою для такої оцінки вказаного
протоколу як доказу є дотримання
інспектором ВЕМ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області при
складенні цього протоколу норм
ст.ст.254-256 КУпАП, які регламентують
порядок та підстави складення
протоколу про адміністративне
правопорушення, його зміст, а також
встановлюють коло осіб, які мають право
складати такий протокол.

Окрім того, зазначений протокол
містить пояснення позивача, згідно
яких він визнає факт вчинення ним
адміністративного правопорушення та
зобов’язується прибрати сміття в
найкоротший строк.

Пояснення позивача, його представника,
в тому числі щодо порушення
інспектором ВЕМ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області норм КУпАП
при складенні зазначеного протоколу
вимог КУпАП, оскільки вони не знайшли
свого підтвердження жодними доказами в
ході розгляду справи, суд не приймає до
уваги, як бездоказові.

Такі пояснення оцінюються судом
критично, як такі, що не відповідають
дійсним обставинам справи, а також
такі, що дані з метою ухилення позивача
від адміністративної відповідальності
за вчинене ним адміністративне
правопорушення.

Також суд не приймає до уваги в якості
доказів правової позиції позивача
надані ним копії трудової книжки,
посадової інструкції завідувача
складом, положення про адміністративну
комісію при виконкому Жовтневої
районної в м. Дніпропетровську ради,
оскільки такі документи не містять
даних про фактичні обставини, які
дозволяли б встановити відсутність в
діянні позивача події чи складу
правопорушення, за вчинення якого
позивача притягнуто оскаржуваною
постановою до адміністративної
відповідальності за ст.152 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі
досліджені докази та враховуючи ту
обставину, що пояснення позивача щодо
відсутності в його діянні події та
складу правопорушення не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи,
на відміну від правомірності та
обґрунтованості складання у
відношенні позивача відповідачем
оскаржуваної постанови по справі про
адміністративне правопорушення, а
також приймаючи до уваги факт пропуску
позивачем строку оскарження спірної
постанови, суд приходить до висновку
про необхідність відмови в задоволенні
позову та залишенні оскаржуваної
постанови в справі про адміністративне
правопорушення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 152, 251, 257, 258, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 70 -
71, 158 - 163 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову, - відмовити в
повному обсязі.

Судові витрати у справі покласти на
позивача.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає у відповідності
до вимог ч. 2 ст. 171-2 КАСУ.

Суддя

А.В. Брага