Справа № 821/4104/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4104/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Юсіфова Н.Ч.,
Присяжнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
(далі - позивач) звернулася до суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 26.09.2014 року та податкового
повідомлення-рішення № від 26.09.2014
року в частині заниження бюджетного
відшкодування в сумі 51986, 00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві та пояснив,
що позивачем дійсно в порушення п. 198.6
Податкового кодексу України були
включені до складу податкового кредиту
відповідних періодів суми податку по
відсутнім податковим накладним, або по
одним і тим самим податковим накладним
двічі. Зменшення податкового кредиту
по цим податковим накладним в цілому
приводять або до зменшення суми
від'ємного значення (бюджетного
відшкодування) або до збільшення
податкових зобов'язань з ПДВ у
відповідних деклараціях. Податкове
зобов'язання для цілей розділу V
Податкового кодексу України - загальна
сума податку на додану вартість,
одержана (нарахована) платником
податку в звітному (податковому)
періоді. Проте, збільшення за
результатами перевірки податкового
зобов'язання з ПДВ по відповідним
рядкам декларації не є операцією, яка є
підставою визначення сум грошового
зобов'язання та для застосування
штрафних санкцій. Просив позовні
вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечили та пояснили, що при
прийнятті оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідач діяв у
спосіб та у межах повноважень наданих
йому законодавством. Вважають,
твердження позивача безпідставними та
необґрунтованими. Просили в
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву,
вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з
22.08.2014 року по 29.08.2014 року відповідачем
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ФОП ОСОБА_4 щодо
визначення податкових зобов'язань в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за період вересень 2012 -
червень 2014 року. За результатами даної
перевірки складено акт від 05.09.2014 року
№1087/21-03-17-02/НОМЕР_1.

З вищенаведеного акта вбачається,
що документальною позаплановою
перевіркою встановлено порушення, а
саме: п.200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, ФОП ОСОБА_4 завищено
суму залишку від'ємного значення ПДВ,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду за вересень 2012 - червень 2014 року
на 173229, 00 грн. та занижено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів за вересень 2012 -
червень 2014 року на 216870, 00 грн.; п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України,
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 13.11.2013 року №678 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 11.12.2013
року №2094/24626, а саме, заниження податку
на додану вартість за вересень 2012 -
червень 2014 року на загальну суму 51986, 00
грн.

На підставі вищенаведеного акта
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 26.09.2014 року, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість в розмірі
173229, 00 грн.

Також, прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26.09.2014
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в України товарів (робіт,
послуг) в сумі 64982, 50 грн., в тому числі за
основним платежем в сумі 51986, 00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 12996, 50 грн.

Крім того, прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26.09.2014
року, яким позивачу збільшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 216870, 00 грн.

Не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням № від
26.09.2014 року повністю та податковим
повідомленням-рішенням № від
26.09.2014 року в частині заниження
бюджетного відшкодування в сумі 51986, 00
грн., позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить із
наступного.

Так, представником позивача в
судовому засіданні було зазначено, що
позивачем дійсно в порушення п. 198.6
Податкового кодексу України були
включені до складу податкового кредиту
відповідних періодів суми податку по
відсутнім податковим накладним, або по
одним і тим самим податковим накладним
двічі.

Відповідно до ч.3 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Також, на думку представника
позивача у відповідача були відсутні
підстави для застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Суд не може погодитися із такими
твердженнями, виходячи із наступного.

Згідно п.46.1 ст.46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

В пункті 102.1 статті 102 Податкового
кодексу України зазначено, що
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку. У разі подання платником
податку уточнюючого розрахунку до
податкової декларації контролюючий
орган має право визначити суму
податкових зобов'язань за такою
податковою декларацією протягом 1095
днів з дня подання уточнюючого
розрахунку.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, оскільки
відповідачем за результатами
проведеної перевірки визначено
позивачу грошове зобов'язання, суд
вважає, що відповідач при застосуванні
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
діяв у спосіб та у межах наданих його
повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що позов є безпідставним та
необґрунтованим.

Законом України від 19.09.2013 року 590-VІІ
внесено зміни до деяких законодавчих
актів України щодо сплати судового
збору, зокрема і до Закону України "Про
судовий збір". Під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Оскільки, позивачем при подачі
позовної заяви сплачено 234, 00 грн.
судового збору, а спір вирішено на
користь суб'єкта владних повноважень, і
доказів понесення ним інших витрат
пов'язаних з розглядом справи суду не
надано, то з позивача підлягає
стягненню решта суми судового збору 2105,
37 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в
доход Державного бюджету України
судовий збір в сумі 2105,37 грн. (Дві тисячі
сто п'ять гривень 37 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 02 грудня 2014 р.

Суддя
Войтович І.І.

кат. 8.3.3