Справа № 826/13205/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС»

до

Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві

про

визнання протиправними та скасування постанови від 15.04.2014 №000053 та рішення від 30.05.2014 №000058,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про визнання протиправними та скасування постанови від 15.04.2014 №000053 та рішення від 30.05.2014 №000058.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акту перевірки від 09.04.2014 №000085 через відсутність у позивача технічної документації на продукцію, яка була об’єктом перевірки.

Справу розглянуто в письмовому провадженні згідно із приписами частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

За результатами перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 09.04.2014 №000085, згідно якого встановлено, що ДП “Електролюкс ЛЛС” щодо продукції, яка була об'єктом перевірки, не надано технічну документацію в обсязі, передбаченому Технічними регламентами, дія яких розповсюджується на продукцію, що згідно із положенням статті 29 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” свідчить, що продукція не відповідає встановленим вимогам.

Вказаний висновок зроблено на тій підставі, що ДП “Електролюкс ЛЛС” згідно наданих супровідним листом від 08.04.2014 №930 документів не надано повного складу технічної документації, яка повинна надавати можливість оцінити відповідність продукції вимогам Технічного регламенту та включати процес проектування, виробництва та функціонування продукції, а саме, відсутні: загальні конструкторські та виробничі креслення, електричні схеми та схеми вузлів, деталей, тощо; описи та пояснення, необхідні для розуміння зазначених креслень та схем і функціонування електрообладнання, наявність яких передбачена Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2009 №785), Технічним регламентом безпеки низьковольтного електричного обладнання (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1149), Технічним регламентом приладів, що працюють на газоподібному паливі (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №856).

За введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, передбачена відповідальність згідно пункту 2 частини другої статті 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”.

За результатами розгляду акту перевірки характеристик продукції від 09.04.2014 №000085 Інспекцією винесено постанову про накладення штрафних санкцій від 15.04.2014 №000053, якою на ДП “Електролюкс ЛЛС” накладено штраф в розмірі 51 000 грн. в порядку статті 29 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” (скеровано позивачу 13.08.2014 вих. №07-17-03/156)

Позивач зазначає, що в наданих позивачем на вимогу Інспекції каталогах запчастин та інструкціях з експлуатації кожного виду продукції міститься опис конструкції, креслення, схеми, опис і пояснення до креслень, схем, що стосуються функціонування приладу, що повністю відповідає вимогам пункту 3 Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1149). Згідно вказаного положення наявність інформації про проектування, виробництво та функціонування електрообладнання не є обов'язковою.

Надані відповідачу сертифікати відповідності на продукцію підтверджують відповідність електрообладнання вимогам технічного регламенту, тому вимоги щодо надання інформації, яка не є обов'язковою, є необґрунтованими та неправомірними.

Також позивач посилається на вимоги частини сьомої статті 23 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”, у якій визначено документи, що підлягають перевірці. Позивач стверджує, що всі відповідні документи були надані при перевірці, проте відповідач їх безпідставно не прийняв.

Разом з тим, Інспекція з питань захисту прав споживачів у місті Києві стверджує, що позивачем не надано повного складу технічної документації, яка передбачена технічними регламентами, дія яких розповсюджується на зазначену у акті перевірки продукції.

Згідно із приписами статті 29 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.

У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що неналежно застосовано Національний знак відповідності, не нанесено Національний знак відповідності, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, не складено декларацію про відповідність, якщо її складання передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, декларацію про відповідність складено з порушенням встановлених вимог або органу ринкового нагляду не надано чи надано технічну документацію на відповідну продукцію не в обсязі, передбаченому технічним регламентом, орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

До особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: 2) введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга статті 44).

Оскаржувану постанову про накладення штрафних санкцій від 15.04.2014 №000053 винесено у зв'язку з тим, що відповідачем зроблено висновок про введення позивачем в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам.

Наявні у справі матеріали свідчать про безпідставність вказаного висновку з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України “Про загальну безпечність нехарчової продукції” введення продукції в обіг - перше надання продукції на ринку України; виробник — це: фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію; уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України); імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні).

Згідно статті 23 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.

Під час невиїзної перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції та схема (креслення) конструкції виробу, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо); 7) документи і матеріали щодо стану виконання суб'єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб'єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб'єктами господарювання, органами доходів і зборів, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції"; 9) інші документи та матеріали, звернення, одержані органами ринкового нагляду відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

У разі якщо суб'єктом господарювання надано висновки експертизи, протоколи випробувань продукції або сертифікати відповідності, видані акредитованими органами з оцінки відповідності, органи ринкового нагляду беруть до уваги ці документи при проведенні перевірок характеристик продукції.

Органи ринкового нагляду мають право звертатися до органів з оцінки відповідності із запитами щодо надання інформації про процедури оцінки відповідності, застосовані до відповідної продукції, видані і скасовані сертифікати відповідності (свідоцтв про визнання відповідності) та відмови у видачі сертифікатів відповідності (свідоцтв про визнання відповідності) щодо відповідної продукції, які надають відповідь на такі запити в день їх надходження.

Відповідач на порушення вимог статті 23 Закону взяв до уваги не всі надані позивачем документи для оцінки відповідності продукції.

Згідно статті 23 Закону протоколи випробувань продукції мають братися до уваги при проведенні перевірок характеристик продукції, що відповідачем зроблено не було.

Згідно Закону України “Про підтвердження відповідності” -

підтвердження відповідності - видача документа (декларація про відповідність або сертифікат відповідності) на основі рішення, яке приймається після проведення відповідних (необхідних) процедур оцінки відповідності, що довели виконання встановлених вимог;

оцінка відповідності - процес, який демонструє, що встановлені вимоги щодо продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу були виконані процедура оцінки відповідності - будь-яка процедура, яка прямо чи опосередковано використовується для визначення того, чи виконуються встановлені вимоги у відповідних технічних регламентах чи стандартах. Процедури оцінки відповідності включають процедури відбору зразків, випробування, здійснення контролю, оцінку, перевірку, реєстрацію, акредитацію та затвердження, а також їх поєднання;

орган з оцінки відповідності - підприємство, установа, організація чи їх підрозділ, які провадять діяльність з оцінки відповідності, включаючи калібрування, випробування, сертифікацію та інспектування (ст. 1);

Процедура підтвердження відповідності в законодавчо регульованій сфері для окремих видів продукції, яка може становити небезпеку для життя та здоров'я людини, тварин, рослин, а також майна та охорони довкілля, запроваджується технічними регламентами.

Із введенням в дію технічних регламентів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері оцінки відповідності, офіційно публікує перелік національних стандартів, добровільне застосування яких може сприйматись як доказ відповідності продукції вимогам технічних регламентів. Виробник чи постачальник також має право підтвердити відповідність продукції вимогам технічних регламентів іншими, ніж відповідність стандартам,шляхами, передбаченими цими регламентами (стаття 9).

Позивач попередньо процедуру підтвердження відповідності продукції пройшов, про що ним отримано протоколи випробувань, а також подано декларацію про відповідність продукції вимогам Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2009 №785, Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1149, Технічного регламенту приладів, що працюють на газоподібному паливі , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №856.

Відповідачем не надано пояснень, чому ним не взято до уваги вказані документи, під час видачі яких уповноваженими органами здійснювалася перевірка, в тому числі, і відповідності продукції вимогам Технічних регламентів.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що стаття 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” передбачає відповідальність за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, а не за відсутність документів. Відсутність у наданих документах всієї інформації, яку відповідач вважає обов'язковою, не може бути висновком про невідповідність продукції встановленим вимогам.

Згідно пункту 15 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2009 №785, технічна документація повинна надавати можливість оцінювання відповідності апаратури основним вимогам та охоплювати проектування та виробництво апаратури.

Технічна документація повинна, зокрема, містити: загальний опис апаратури; доказ відповідності апаратури національним стандартам з переліку національних стандартів, якщо такі стандарти застосовувалися повністю або частково; якщо виробник не застосовував національних стандартів з переліку національних стандартів або застосовував їх частково, описи та пояснення щодо рішень, прийнятих виробником для забезпечення відповідності основним вимогам цього Технічного регламенту, включаючи: - опис оцінювання електромагнітної сумісності, передбачений в абзаці другому пункту 13 цього Технічного регламенту; - результати проектних розрахунків і проведених експертиз; - протоколи випробувань тощо; сертифікат відповідності апаратури, виданий призначеним органом, якщо застосовувалася процедура оцінки відповідності апаратури згідно з пунктом 14 цього Технічного регламенту.

Згідно пункту 3 додатку 3 до Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1149, технічна документація має надавати можливість оцінити відповідність електрообладнання вимогам Технічного регламенту та, наскільки це стосується такого оцінювання, включати проектування, виробництво та функціонування електрообладнання. До зазначеної документації мають бути включені: загальний опис електрообладнання; загальні конструкторські та виробничі креслення, електричні схеми та схеми вузлів, деталей тощо; описи та пояснення, необхідні для розуміння зазначених креслень та схем і функціонування електрообладнання; список стандартів, які повністю або частково застосовано, та описи прийнятих рішень для забезпечення положень щодо безпечності, визначених у Технічному регламенті, якщо стандарти не було застосовано; результати виконаних проектних розрахунків, проведених перевірок тощо; протоколи випробувань.

Згідно пункту 26 Технічного регламенту приладів, що працюють на газоподібному паливі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №856, технічна документація на прилад повинна мати опис всіх стадій проектування, виготовлення і використання, давати змогу оцінити його відповідність вимогам цього Технічного регламенту та містити: загальний опис приладу; опис конструкції, креслення, схеми; опис і пояснення до креслень, схем, що стосуються функціонування приладу; список застосованих повністю або частково стандартів, включених до переліку національних стандартів, які відповідають європейським гармонізованим стандартам та добровільне застосування яких може сприйматися як доказ відповідності приладу вимогам цього Технічного регламенту; відомості про результати проектних розрахунків, випробувань; звіт про випробування приладу; інструкцію з монтажу, інструкцію з експлуатації та технічного обслуговування.

Згідно акту перевірки характеристик продукції від 09.04.2014 №000085 підприємством листом від 08.04.14 №930 надано, в тому числі, каталог запасних частин та інструкцію з експлуатації, а також протоколи випробувань, декларацію про відповідність та висновок результатів сертифікації.

Зміст інструкції з експлуатації та каталогу запасних частин свідчить про те, що в ньому наявні креслення газової плити, її окремих частин та механізмів з описами їх використання.

На думку суду, цього цілком достатньо для встановлення відповідності наданих документів вимогам Технічних регламентів.

Ні у акті перевірки, ні у наданих поясненнях відповідач не вказав, які саме документи необхідно надати для підтвердження відповідності продукції, тоді як позивачем надано всю наявну документацію щодо продукції.

За таких обставин суд вважає винесену постанову про накладення штрафних санкцій від 15.04.2014 №000053 такою, що винесено необґрунтовано.

Згідно частини п’ятої статті 30 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про: 2) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження.

Згідно статті 33 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду.

Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті: 1) за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції (крім перевірок, що проводяться відповідно до статті 26 цього Закону), у тому числі перевірок, що проводяться на підставі повідомлень органів доходів і зборів про призупинення митного оформлення продукції відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність законодавству постанови про накладення штрафних санкцій від 15.04.2014 №000053, то не може бути визнане законним і рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30.05.2014 №000058, яке носить похідний характер.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про накладення штрафних санкцій від 15.04.2014 №000053, рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30.05.2014 №000058.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.