Справа № 826/15286/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
25 листопада 2014 року 08:05
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Саніна Б.В.,
суддів Кобилянський К.М., Скочок Т.О.,
при секретарі судового засідання
Дмитрієвій В.В. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «БГ Банк»
до Державної виконавчої
третя особа 1. Приватне акціонерне
товариство «Будівельна компанія
2. Публічне акціонерне
товариство «Райфайзен Банк Аваль»
про зобов'язання вчинити дії
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Публічне акціонерне
товариство «БГ Банк»
(надалі-позивач/ПАТ «БГ Банк», Банк) з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
(надалі-відповідач/Відділ примусового
виконання рішень ДВС України), в якому
просить суд:
1. Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу примусового
виконання рішень ДВС України від 24.03.2014
р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на відчуження
нерухомого майна, а саме - земельної
ділянки, наданої для обслуговування
індивідуальної котеджної житлової
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,3867 га, межі землекористування
якої від: А до Б - землі гр. ОСОБА_2, Б до В
- землі загального користування, В до Г -
землі гр. ОСОБА_3, Г до А - землі
загального користування, що належать
2. Зняти арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна, а саме земельної
ділянки, наданої для обслуговування
індивідуальної котеджної житлової
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,3867 га, межі землекористування
якої від: А до Б - землі гр. ОСОБА_2, Б до В
- землі загального користування, В до Г -
землі гр. ОСОБА_3, Г до А - землі
загального користування, що належать
ПрАТ «БК «Комфорт», накладений
постановою державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
ДВС України про арешт майна боржника та
заборону на його відчуження від 24.03.2014
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.10.2014 р. відкрито
провадження у справі та призначено до
судового розгляду, а також залучено в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Приватне акціонерне товариство
«Будівельна компанія «Комфортбуд»
(надалі-третя особа 1/ПрАТ «БК
Водночас, під час розгляду
адміністративної справи, в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
було залучено Публічне акціонерне
товариство «Райфайзен Банк Аваль»
(надалі-третя особа 2/ПАТ «Райфайзен
В той же час, в судовому засіданні судом
протокольною ухвалою було замінено
неналежного відповідача відділ
примусового виконання рішень ДВС
України, на належного Державну
виконавчу службу України (надалі-ДВС
В судове засідання з'явився
представник позивача, який позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить суд задовольнити їх з підстав
викладених в адміністративному позові,
зокрема зазначає, що дії відповідача
щодо накладення арешту на майно
боржника, яке передано позивачу в
іпотеку є протиправними.
В судове засідання з'явився
представник відповідача, який проти
позовних вимог заперечує в повному
обсязі, просить суд в їх задоволенні
відмовити з підстав викладених в
письмових запереченнях, зокрема
зазначає, що арешт на нерухоме майно
ПрАТ «БК «Комфортбуд» було накладено
правомірно та з дотриманням норм
чинного законодавства.
В судове засідання з'явився
представник третьої особи 1, який
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить суд задовольнити їх з
підстав викладених в письмових
поясненнях, зокрема зазначає, про
відсутність у відповідача правових
підстав для накладення арешту на майно
боржника, яке передано в іпотеку
В судове засідання третя особа 2 не
з'явилась, про дату, час та місце
судового розгляду справи була належним
чином повідомлена, заяв щодо
перенесення розгляду справи або
слухання справи за її відсутності до
суду не подавала, про причини неявки
суду не повідомляла.
Зважаючи на неявку в судове засідання
третьої особи 2 та приймаючи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі-КАС України), суд дійшов
висновку про можливість перейти до
розгляду справи у порядку письмового
провадження за наявними в матеріалах
справи доказами.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
письмові заперечення відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.
Згідно вимог ст.1 Закону №606, виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 1 ст.17 Закону №606 передбачено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

09.10.2013 р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Гречухом О.Я. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №40102669, на підставі
виконавчого листа №1319/11118/2012 виданого
09.09.2013 р. Сихівським районним судом м.
Львова про стягнення зокрема з ПАТ «БК
«Комфортбуд» на користь ПАТ «Райфайзен
Банк Аваль» заборгованість у розмірі 5
687 979,330 доларів США, що еквівалентно 45 629
039,10 грн.

Для забезпечення реального виконання
рішення, відповідно до положень ст.52
Закону №606 (в редакції чинній на момент
накладення арешту), застосовується
стягнення на майно боржника, яке
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України ВП №40102669
від 24.03.2014 р. було накладено арешт на все
майно, що належить ПАТ «БК «Комфортбуд»
у межах суми звернення стягнення 45 629
039,10 грн. та оголошено заборону на
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику.

Так, при здійсненні перевірки стану
іпотек, позивачу стало відомо про
винесену відповідачем постанову ВП
№40102669 від 24.03.2014 р. про арешт всього
майна ПАТ «БК «Комфортбуд» та
оголошення заборони на відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику.

Не погоджуючись із накладенням
відповідачем арешту на все майно ПАТ
«БК «Комфортбуд», яке в тому числі
перебуває в іпотеці позивача, останній
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» (надалі - Закон №898) (в редакції
чинній на момент укладання договору
іпотеки) іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст.3 Закону №898 визначено, що
іпотека виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. До іпотеки,яка
виникає на підставі закону або рішення
суду, застосовуються правила щодо
іпотеки, яка виникає на підставі
договору, якщо інше не встановлено
законом.

В той же час, згідно з ч.6 та ч.7 ст.3
Закону №898 у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

При цьому, поняття пріоритету та вищого
пріоритету розтлумачено в ст.1 Закону
№898, а саме: пріоритет - переважне право
однієї особи відносно права іншої
особи на те ж саме нерухоме майно; вищий
пріоритет - пріоритет, встановлений
раніше будь-якого іншого пріоритету
стосовно одного и того ж нерухомого
майна.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.37 Закону
№898 іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотеко держателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Крім того, положеннями ст.572 Цивільного
кодексу України передбачено, що в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів справи,
29.04.2010 р. між ВАТ «БГ Банк»
(правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк»
та ТОВ «Комфортбуд-1» було укладено
Генеральний кредитний договір
№ЗРД/383186 зі змінами та доповненнями
(надалі-Генеральний кредитний договір
№ЗРД/383186), відповідно до якого Банк на
підставі цього договору відкриває
Позичальнику кредитну лінію та
встановлює її ліміт, строк дії,
мінімальний розмір процентів, в межах
якої, лише після розгляду (згідно
внутрішніх процедур Банку) та
прийняття позитивного рішення щодо
задоволення кожної окремої кредитної
заявки Позичальника, здійснюватиме
оплатне обслуговування Позичальника
шляхом укладання сторонами окремих
договорів, а саме: кредитних договорів,
договорів про відкриття кредитної
лінії, договорів про надання
овердрафту, договорів про надання
банківських гарантій, договорів по
операціям з акредитивами, цінними
паперами, документарних операціях з
метою обслуговування цієї кредитної
лінії.

Водночас, 29.04.2010 р. між ВАТ «БГ Банк» та
ТОВ «БК «Комфортбуд-1»
(правонаступником якого є ПАТ «БК
«Комфортбуд») на виконання та в межах
Генерального кредитного договору
№ЗРД/383186 було укладено Кредитний
договір №1510/ЗРД/383186л, відповідно до
якого Банк на умовах передбачених цим
договором та угодою, зобов'язується
відкрити Позичальнику відновлювальну
відкличну кредитну лінію в
національній валюті України з
загальним лімітом в сумі - 5 000 000, 00 грн.,
в межах якої надати Позичальнику в
користування грошові кошти для
поповнення обігових коштів зі сплатою
30% річних за користування сумою
Кредиту, а Позичальник зобов'язується
використати Кредит на цілі зазначені в
цьому договорі, своєчасно та у повному
обсязі здійснити повернення Кредиту,
сплачувати Банку відсотки, неустойку
(штрафи та пені) у розмірах, строки та
порядку, що визначені цим договором та
угодою.

В той же час, 29.04.2010 р. між позивачем та
ВАТ «БК «Комфортбуд», було укладено
Договір іпотеки, посвідченого
приватним нотаріусом Пустомитівського
районного нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за №449
(надалі-Договір іпотеки №449),
відповідно до якого позивачу було
передано в Іпотеку нерухоме майно, а
саме: земельну ділянку надану для
індивідуальної котеджної житлової
забудови площею 0,3867 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, в якості
забезпечення виконання в повному
обсязі зобов'язань ТОВ «БК
«Комфортбуд» за Генеральним кредитним
договором №ЗРД/383186 та Кредитним
договором №1510/ЗРД/383186л. Крім того, як
вбачається з матеріалів справи
приватним нотаріусом Пустомитівського
районного нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_5 накладено
заборону відчуження земельної ділянки
площею 0,3867 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий
№:01:006:0716.

Судом з'ясовано, що на момент вчинення
виконавчих дій щодо арешту спірного
нерухомого майна, право іпотеки на
майно на визначених законом підставах
та в установленому порядку не
припинене, договір про іпотеку
недійсним не визнано.

Як вбачається із змісту Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №22486587 від 03.06.2014 р.,
запис про обтяження №5724332 (вчинене
приватним нотаріусом Пустомитівського
районного нотаріального округу
Львівської області ОСОБА_5 ) було
внесено до реєстру 29.04.2010 р., тобто до
винесення відповідачем постанови про
арешт майна.

Враховуючи викладене, зважаючи на
черговість реєстрації зазначених вище
обтяжень, а також беручи до уваги, що
положеннями Закону №898 щодо вказаних
видів обтяжень не встановлено
особливого пріоритету, суд дійшов
висновку, що позивач, як обтяжувач,
володіє переважним пріоритетом на
отримання задоволення своїх прав чи
вимог щодо одного й того ж нерухомого
майна.

Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.52 Закону
№606 (редакції чинній на момент
накладення арешту), звернення
стягнення на майно боржника полягає
в його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.57 Закону №606
передбачено, що арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Водночас, в ч.4 ст.57 Закону №606
визначено, що копії постанови
державного виконавця про арешт коштів
чи майна боржника надсилаються не
пізніше наступного робочого дня після
її винесення боржнику та банкам чи
іншим фінансовим установам або
органам, зазначеним у частині другій
цієї статті, та органам, що ведуть
Державний реєстр обтяжень рухомого
майна. Постанова державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника може
бути оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, в ч.4 ст.54 Закону №606
передбачено, що про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Жодних доказів направлення на адресу
позивача копії постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП №40102669, до
матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, накладення
арешту на майно, що перебуває в іпотеці
у позивача, обмежує забезпечене
іпотекою право позивача на задоволення
своїх вимог за договорами іпотеки, у
зв'язку з чим, вимоги позивача про
зобов'язання відповідача зняти арешт з
майна третьої особи, яке передано в
іпотеку позивачу підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частинами 1 та 2 ст.11 КАС України,
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.
Крім того, відповідно до ст. 94 КАС
України, судовий збір підлягає
відшкодуванню позивачу.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «БГ Банк» до
Державної виконавчої служби України -
задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову Державної виконавчої служби
України від 24.03.2014 р. про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
відчуження нерухомого майна, в тому
числі земельної ділянки, наданої для
обслуговування індивідуальної
котеджної житлової забудови,
кадастровий №:01:006:0716,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,3867 га, межі землекористування
якої від: А до Б - землі гр. ОСОБА_2, Б до В
- землі загального користування, В до Г -
землі гр. ОСОБА_3, Г до А - землі
загального користування, що належать
Приватному акціонерному товариству
«Будівельна компанія «Комфорт».

3. Зобов'язати Державну виконавчу
службу зняти арешт та заборону
відчуження з нерухомого майна, а саме
земельної ділянки, наданої для
обслуговування індивідуальної
котеджної житлової забудови,
кадастровий №:01:006:0716,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,3867 га, межі землекористування
якої від: А до Б - землі гр. ОСОБА_2, Б до В
- землі загального користування, В до Г -
землі гр. ОСОБА_3, Г до А - землі
загального користування, що належать
Приватному акціонерному товариству
«Будівельна компанія «Комфорт»,
накладений постановою Державної
виконавчої служби України про арешт
майна боржника та заборону на його
відчуження від 24.03.2014 р.

4. Присудити Публічному
акціонерному товариству «БГ Банк»
понесені судові витрати в розмірі 73
(сімдесят три) грн. 80 коп. із видатків
Держаного бюджету України направлених
на асигнування діяльності Державної
виконавчої служби України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя
Б.В.
Санін

Судді

К.М. Кобилянський

Т.О. Скочок