Справа № 806/4842/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Житомир справа № 806/4842/14

категорія 6.2.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Романченко Є.Ю.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Брусилівської
районної державної адміністрації,
третя особа: Відділ Держземагентства
у Брусилівському районі Житомирської
області про визнання відмови
протиправною та скасування
розпорядження від 17.02.2014,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просив визнати відмову
в наданні йому дозволу Брусилівською
районною державною адміністрацією на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 70 га з земель запасу
та резерву Приворотської сільської
ради для ведення фермерського
господарства протиправною; скасувати
розпорядження голови Брусилівської
районної державної адміністрації від 17
лютого 2014 року. В обґрунтування
позовних вимог зазначав, що постановою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2012
року зобов'язано Брусилівську РДА
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою земельної ділянки.
Розпорядженням голови Брусилівської
РДА від 17.02.2014 року № 18 позивачу
відмовлено в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в розмірі
70 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Приворотської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області з послідуючою
передачею в оренду для ведення
фермерського господарства в зв'язку з
відсутністю у районної державної
адміністрації повноважень щодо
надання в користування земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення із земель державної
власності за межами населених пунктів.
На думку ОСОБА_1, така відмова
відповідача є протиправною, а
розпорядження підлягає скасуванню,
оскільки рішення Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10.07.2012, яке набрало законної сили, є
обов'язковим до виконання
Брусилівською районною державною
адміністрацією. Зміни внесені до
статті 122 Земельного кодексу України
відносно повноважень органів
виконавчої влади щодо передачі
земельних ділянок у власність або у
користування набрали законної сили 01
січня 2013 року, тобто після прийняття
судового рішення.

Позивач та його представник до суду не
прибули, про час та місце судового
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Надійшло клопотання
про розгляд справи за відсутності
позивача.

Представник відповідача до суду не
з'явилася, про час і місце судового
засідання була повідомлена належним
чином. Про причини неявки до суду не
повідомила. Подала заперечення проти
позовної заяви, в яких просила
відмовити позивачу в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі за безпідставністю та
необґрунтованістю позовних вимог. При
цьому зазначила, що із 01.01.2013 у
райдержадміністрацій як органів
виконавчої влади на місцях відсутні
повноваження щодо надання у власність
або в користування земельних ділянок
сільськогосподарського призначення за
межами населених пунктів, відтак
оскаржуване розпорядження є
правомірним.

Представник третьої особи до суду не
прибув, про час і місце судового
розгляду справи був повідомлений.
Надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності представника Відділу
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області.

Зважаючи на відсутність перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні
та приймаючи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд вважає за можливе розглянути
справу у письмовому провадженні,
відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, на
підставі наявних у ній доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року в справі № 806/21/14 позов ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправним та
скасовано розпорядження голови
Брусилівської районної державної
адміністрації від 18.11.2013 року № 370;
зобов'язано Брусилівську районну
державну адміністрацію повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою земельної ділянки із
земель запасу Приворотської сільської
ради для ведення фермерського
господарства.

Відповідно до приписів ст. 254 КАС
України, постанова суду від 27.01.2014
набрала законної сили.

17 лютого 2014 року, на виконання
постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року (справа № 806/21/14), відповідно до
ст.ст. 6, 21 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації", ст.ст. 17, 22, 31,
122, 123, 124 Земельного кодексу України,
Закону України "Про фермерське
господарство", Брусилівською районною
державною адміністрацією Житомирської
області прийнято розпорядження № 18
"Про відмову в наданні дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
гр. ОСОБА_1". Пунктом 1 цього
розпорядження позивачу відмовлено в
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в розмірі 70,0000 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на території
Приворотської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області з послідуючою передачею в
оренду для ведення фермерського
господарства в зв'язку із відсутністю у
районної державної адміністрації
повноважень щодо надання в
користування земельних ділянок
сільськогосподарського призначення із
земель державної власності за межами
населених пунктів.

У пункті 2 спірного розпорядження
рекомендовано гр. ОСОБА_1 звернутись із
заявою про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
у відділ Держземагенства у
Брусилівському районі Житомирської
області.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Організацію, повноваження та порядок
діяльності місцевих державних
адміністрацій визначає Закон України
від 09.04.1999 № 586-XIV "Про місцеві державні
адміністрації" (зі змінами та
доповненнями).

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації" від
09.04.1999 № 586-XIV (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон)
передбачено, що на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, щорічного
послання Президента України до
Верховної Ради України про внутрішнє і
зовнішнє становище України, актів
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, які
відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази.

Повноваження місцевих державних
адміністрацій в галузі використання та
охорони земель, природних ресурсів і
охорони довкілля визначені статтею 21
наведеного Закону.

Земельні відносини, згідно із ч. 1 ст. 3
Земельного кодексу України (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - ЗК України),
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно зі статтею 17 ЗК України, до
повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить: а) розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом; б) участь у
розробленні та забезпеченні виконання
загальнодержавних і регіональних
(республіканських) програм з питань
використання та охорони земель; в)
координація здійснення землеустрою та
державного контролю за використанням
та охороною земель; г) підготовка
висновків щодо надання або вилучення
(викупу) земельних ділянок; ґ) викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб у межах, визначених законом; д)
підготовка висновків щодо
встановлення та зміни меж сіл, селищ,
районів, районів у містах та міст; е)
здійснення контролю за використанням
коштів, що надходять у порядку
відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва,
пов'язаних із вилученням (викупом)
земельних ділянок; є) координація
діяльності державних органів
земельних ресурсів; ж) вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

До 01 січня 2013 року в силу приписів
статті 122 Земельного кодексу України
районні державні адміністрації на їх
території мали право передавати
земельні ділянки із земель державної
власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для,
зокрема, сільськогосподарського
використання.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу
України (у редакції до 01.01.2013)
передбачалося, що рада міністрів
Автономної Республіки Крим, районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проте, Законом України від 06.09.2012 № 5245-VI
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності", який набрав
чинності з 01.01.2013, статтю 122 Земельного
кодексу України викладено у новій
редакції, а до статті 118 Земельного
кодексу України внесено зміни.

Так, відповідно до частини 3 статті 122 ЗК
України (у редакції станом на 17.02.2014),
районні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: а) ведення водного
господарства; б) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; в) індивідуального дачного
будівництва.

Частиною 4 цієї статті ЗК України (у
редакції станом на 17.02.2014) визначено, що
Центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Згідно із частиною 6 статті 118 ЗК
України (у редакції станом на 17.02.2014),
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

У частині 7 цієї статті закріплено, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Аналізуючи наведені приписи правових
норм, суд приходить до висновку, що на
час прийняття спірного розпорядження
Брусилівська районна державна
адміністрація Житомирської області не
наділена повноваженнями на вирішення
питань стосовно надання дозволів на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва з
послідуючою передачею в оренду для
ведення фермерського господарства.

Відтак, відповідач позбавлений
можливості розглядати та виносити за
результатами розгляду заяви позивача
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою земельної ділянки
із земель запасу Приворотської
сільської ради для ведення
фермерського господарства будь - яких
розпоряджень, оскільки розгляд таких
заяв не віднесено до повноважень
райдержадміністрації.

Зважаючи на викладене, а також
враховуючи, що підставою відмови у
наданні дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку, розпорядження № 18 від
17.02.2014 є недоцільним та таким, що не
узгоджується із нормами чинного
законодавства.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доказів правомірності
прийняття розпорядження від 17.02.2014 № 18
суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону,
розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що розпорядження Брусилівської
районної державної адміністрації
Житомирської області № 18 від 17.02.2014 "Про
відмову в наданні дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
гр. ОСОБА_1" є протиправним, тому його
слід скасувати, а позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження голови Брусилівської
районної державної адміністрації від 17
лютого 2014 року № 18 "Про відмову в
наданні дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1".

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко