Справа № 2а/1770/5610/11
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/45845/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.02.2012 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2012 р.

у справі № 2а/1770/5610/2011

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рівне Сталь»

до Державної податкової інспекції у м.
Рівне

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рівне Сталь»
(далі-позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Рівне (далі-відповідач)
про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.02.2012 р.,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2012 р.,
позов задоволено повністю, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 21.10.2011 р.
№, присуджено на користь позивача
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 28,23 грн.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу на адресу суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Податковим органом 12.10.2011 р. відповідно
до вимог ст. 10 Закону України «Про
державну податку службу», пп. 20.1.4 п. 20.1
та п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України, була проведена камеральна
перевірка податкової декларації з
податку на прибуток позивача за 2-й
квартал 2011 року, про що складено акт від
12.10.2011 р. №Г.

Вказаною перевіркою було встановлено
порушення позивачем вимог абз. 2 п. 3
підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу України,
а саме - при складанні податкової
декларації з податку на прибуток за 2
квартал 2011 року позивачем безпідставно
включено до рядку 06.6 «від'ємне значення
об'єкта оподаткування попереднього
звітного (податкового) періоду»
загальну суму від'ємного значення 1
кварталу 2011 року у розмірі 178 225,00 грн., в
яку включено від'ємне значення об'єкта
оподаткування 2010 року у розмірі 168 065,00
грн., тоді як включенню підлягали, на
думку відповідача, виключно витрати, що
виникли саме у 1 кварталі 2011 року без
врахування раніше понесених збитків, у
зв'язку із чим позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму 168 065,00 грн.

На підставі викладеного відповідачем
було прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 21.10.2011 р.
№, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму 168 065,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги, виходили
з правомірності віднесення позивачем
від'ємного значення об'єкта
оподаткування за 2010 рік в декларації з
податку на прибуток за 2-й квартал 2011
року.

Так, відповідно до п. 3 підрозділу 4
розділу ХХ Перехідних положень ПК
України, п.150.1 ст. 150 Кодексу
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого: якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011 року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України
передбачає право платника податку на
прибуток відобразити у складі витрат
другого кварталу 2011 року суму
від'ємного значення, що є результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками першого кварталу 2011 року.

У той же час, розрахунок об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011 р.
здійснювався на підставі чинних до
01.04.2011 р. норм Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 6.1 статті 6 вказаного Закону
було визначено, що якщо об'єкт
оподаткування платника податку з числа
резидентів за результатами
податкового року має від'ємне значення
об'єкта оподаткування (з урахуванням
суми амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалася з урахуванням п. 22.4 ст.
22 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», якою було
визначено обмеження щодо врахування у
складі валових витрат у порядку статті
6 Закону сум від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 01.01.2010 р.

Водночас, як передбачено абзацом
другим п. 22.4 ст. 22 Закону, у 2011 році сума
від'ємного значення, яка відповідно до
абзацу першого цього пункту не була
врахована у складі валових витрат, та
від'ємне значення об'єкта
оподаткування, яке виникло у 2010 році,
підлягають включенню до складу валових
витрат у порядку, встановленому
статтею 6 цього Закону, без обмежень,
встановлених цим пунктом.

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону обмеження щодо
можливості врахування всієї суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися.

При цьому прямо передбачалося право
врахувати у складі валових витрат
першого кварталу 2011 року всю суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування, що виникло у 2010 році.

Таким чином, відповідно до зазначених
законодавчих норм до складу валових
витрат першого кварталу 2011 року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 01.01.2010 р.
так і суми, які виникли у попередніх
роках.

Отже, розрахунок об'єкта оподаткування
за перший квартал 2011 року повинен був
здійснюватися з урахуванням у складі
валових витрат цього податкового
періоду всіх сум від'ємного значення,
що утворилися станом на 01.01.2011 р.

Відтак, враховуючи, що результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками 1 кварталу 2011 року у
позивача було від'ємне значення на
рівні 168 065,00 грн., сума такого значення
підлягала включенню до складу витрат 2
кварталу 2011 року.

Такими чином, доводи податкового
органу про необхідність зменшення
позивачу суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток на суму 168 065,00 грн. правомірно
відхилені судовими інстанціями.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.02.2012 р. та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2012 р. у
справі №2а/1770/5610/2011 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.