Справа № 2а/1570/3497/2011
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2а/1570/3497/2011

Категорія: 5.4 Головуючий в 1 інстанції:
Танцюра К.О. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача -
Перейми Дениса Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державного підприємства
"Іллічівський морський торгівельний
порт" на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року по справі за адміністративним
позовом Державного підприємства
"Іллічівський морський торгівельний
порт" до Державної інспекції України з
контролю за цінами, за участю третьої
особи без самостійних вимог на стороні
позивача - Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" про скасування рішення та
визнання нечинним припису,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2011 року Державне підприємство
"Іллічівський морський торгівельний
порт" (далі ДП) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області (далі Інспекція), за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні позивача - Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" про скасування рішення
№114 від 14 квітня 2011 року та визнання
нечинним припису №117 від 11 квітня 2011
року.

В обґрунтування позовних вимог ДП, на
ряду з іншим, зазначалось, що він не мав
підстав для застосування каботажних
ставок при стягуванні причального
збору з бункерувальних суден за
наявності експортних вантажних
документів та факту причалювання до
суден закордонного плавання, на які
здійснювались перевантаження палива.
Також позивач стверджує, що знижок за
використання суднами підрулювального
пристрою та знижок для суден, які
працюють на лініях закордонного
плавання у період оголошення льодової
кампанії не передбачено, у зв'язку з чим
позивач вважає, що ним не було порушено
п.п.38, 39 Наказу Міністерства транспорту
України №214 від 27 червня 1996 року "Про
затвердження Зборів і плат за послуги,
що надаються суднам у морських портах
України".

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково. Суд скасував рішення
Інспекції №114 від 14 квітня 2011 року "Про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін" в
частині вилучення у ДП в доход
державного бюджету отриманої виручки у
сумі 1 173 720,54 грн. та застосування штрафу
у сумі 2347441,08 грн. Суд також скасував
припис Інспекції №117 від 11 квітня 2011
року в частині вимог про сплату до
бюджету додатково отриманої виручки у
сумі 1 173 720,54 грн., штрафу у сумі 2 347 441, 08
грн.. У задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ДП
подало апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає зміні в частині відмови
в задоволенні позовних вимог з
задоволенням позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Інспекцією було проведено планову
перевірку ДП за період з 01 квітня 2010
року по 31 березня 2011 року, за
результатами якої складено акт №000170
від 08 квітня 2011 року.

Зазначеною перевіркою було
встановлено порушення ДП: п.24 Положення
про портові збори, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів Україн
№1544 від 12 жовтня 2000 року, а саме:
необґрунтоване завищення ставки
причального збору для суден у
каботажному плаванні; п.п. 38, 39 Наказу
Міністерства транспорту України №214
від 27 червня 1996 року "Про затвердження
зборів і плат за послуги, що надаються
суднам у морських портах України", а
саме: ненадання знижки у розмірі 25 та 20 %
для суден, які використовують
підрулюючий пристрій та для суден у
лінійному плаванні у період об'явлення
портом льодової кампанії; додатку №1 до
Методики обрахування плати за спільне
використання технологічних мереж,
затвердженої Постановою НКРЕ України
від 12 червня 2008 року №691, а саме:
необґрунтоване врахування деяких
статей витрат при розрахунку кошторису
витрат на спільне утримання
технологічних мереж; п.24, ст. 5 Рішення
Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України від 28
квітня 2009 року №1491 "Про затвердження
Граничних тарифів на загальнодоступні
телекомунікаційні послуги", а саме:
необґрунтоване завищення абонентської
плати за користування телефонними
лініями для юридичних осіб; п. 21
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2006 року №959 "Про
затвердження порядку формування
тарифів на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення", а
саме: завищення граничного рівня
рентабельності при формуванні тарифів
на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення.

У зв'язку із цим 11 квітня 2011 року
Інспекцією було видано припис №117 про
усунення порушень державної
дисципліни цін, відповідно до якого
позивача було зобов'язано в місячний
термін усунути виявлені порушення
шляхом приведення цін (тарифів) у
відповідність до вимог законодавства;
додатково отриману виручку у сумі
1191161,85 грн. зі штрафом у подвійному
розмірі сплатити до державного
бюджету.

14 квітня 2011 року заступником
начальника Інспекції Кузнєцовою О.В. на
підставі матеріалів перевірки
відповідно до ст.14 Закону України "Про
ціни і ціноутворення" від 03 грудня 1990
року, який діяв на той час, було
прийнято рішення №114 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, яким було
вирішено вилучити у ДП в доход
державного бюджету 1191161, 85 грн. та
стягнути штраф у сумі 2382323,70 грн..

Винесення вказаних Припису та Рішення
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
і стало підставою для звернення ДП з
позовом до суду.

Вирішуючи справу та частково
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з часткової
обґрунтованості позовних вимог, а
також враховував, що ДП правомірно не
застосовувалися знижки для суден, які
використовують підрулюючий пристрій,
за умови надання їм послуг в обставинах
льодової кампанії.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме прохальної
частини апеляційної скарги вбачається,
що постанова суду першої інстанції
оскаржується ДП лише в частині
позовних вимог, які задоволені не були,
а саме щодо необґрунтованого завищення
ставки причального збору для суден у
каботажному плаванні та
необґрунтованого завищення
абонентської плати за користування
телефонними апаратами для юридичних
осіб.

Відповідно до ст.84 Кодексу торгового
мореплавства України (далі Кодекс) у
морському порту справляються такі
цільові портові збори: корабельний,
причальний, якірний, канальний,
маяковий, вантажний, адміністративний
та санітарний. Інші види зборів можуть
встановлюватися законодавчими актами
України. Розмір портових зборів
установлюється Кабінетом Міністрів
України. Використання портових зборів
допускається виключно за їх цільовим
призначенням.

Постановою КМУ від 12 жовтня 2000 року №1544
та наказом Міністерства транспорту
України від 27 червня 1996 року №214 було
затверджено Положення про портові
збори, яким були встановлені граничні
розміри портових зборів, зборів та плат
за послуги, що надаються портами, тобто
встановлені державні фіксовані тарифи
на послуги портів.

Згідно до п.24 Положення про портові
збори встановлені наступні ставки
причального збору: для суден у
закордонному плаванні - 0,0114 дол. США;
для суден у каботажному плаванні - 0,00114
дол. США (куб. метрів за
суднозаходження).

До каботажних перевезень відносяться
перевезення між портами України, які
здійснюються суднами, що плавають під
Державним прапором України, а також
суднами, що плавають під іноземним
прапором за умови одержання на це
дозволу центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
транспорту (ст.131 Кодексу).

Отже, враховуючи зазначені норми
чинного законодавства та приймаючи до
уваги, що вказані судна перебували у
каботажному плаванні (у межах
акваторії порту), колегія суддів
приходить до висновку, що ДП при
стягненні плати з суден, які заходили в
порт для виконання бункерувальних
операцій, завищував ставку передбачену
для суден у каботажному плаванні, тому
позовні вимоги в частині скасування
економічних санкцій за вказане
порушення задоволенню не підлягають, а
сума отриманої виручки у розмірі 13063,21
грн. повинна бути стягнена.

Посилання ДП на ті обставини, що судна
вказані в акті Інспекції здійснювали
перевезення між українським портом та
іноземним судном, причалювання до
якого згідно ст.129 Митного кодексу
України прирівнюється до заходів до
портів інших держав, а також на паливо,
яке було завантажено на вказані
бункерувальні судна оформлювалися
експортні вантажні документи, колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
вказані обставини не спростовують
висновку суду щодо знаходження
відповідних суден у каботажному
плаванні.

Стосовно порушення ДП п.24, ст.5 Рішення
Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України від 28
квітня 2009 року №1491 "Про затвердження
Граничних тарифів на загальнодоступні
телекомунікаційні послуги" (далі
Рішення), а саме у 2010 році з бюджетних
установ необґрунтовано стягувалась
завищена щомісячна абонентська плата,
колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 Рішення передбачено, що ці
Граничні тарифи застосовуються
операторами телекомунікацій, що
надають телекомунікаційні послуги і
розташовані на території України.

З аналізу п.5 Рішення вбачається, що для
бюджетних підприємств, установ,
організацій тарифи встановлені у
розмірі 33,81 грн. та 22,52 грн.. Разом з тим,
як було встановлено перевіркою та
фактично підтверджено ДП, зокрема, в
адміністративному позові, до таких
бюджетних установ, як Південна митниця,
Головне управління юстиції в Одеській
області та ін. застосовувалася
щомісячна абонентська плата у розмірі
37,34 грн. та 26,05 грн..

Посилання ДП на ту обставину, що тарифи,
встановлені для бюджетних підприємств,
установ, організацій, застосовуються
на підставі довідки фінансових органів
про повне фінансування підприємств,
установ, організацій за рахунок
бюджетних коштів, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки, як самим
позивачем, так і матеріалами справи
підтверджено, що абоненти, які
отримували телекомунікаційні послуги
є бюджетними установами, які
фінансуються за рахунок державного
бюджету.

А тому, з урахуванням наведеного та
уточненого розрахунку необґрунтовано
отриманої виручки, колегія суддів
приходить до висновку, що Інспекцією
було правомірно вилучено виручку та
застосовано штрафні санкції, за
виключенням здійсненого ДП
перерахунку у розмірі 342,33 грн. та штраф
у сумі 684,18 грн..

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми Законів України та
відповідають чинному законодавству.

Доводи ДП викладені у апеляційній
скарзі за змістом ідентичні наданим до
адміністративного позову
запереченням, зазначених висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Іллічівський морський
торгівельний порт" - залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 14
березня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: О.А. Шевчук Л.Є. Зуєва