Справа № 696/1170/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 696/1170/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Романова Н.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської області
на постанову Кам'янського районного
суду Черкаської області від 20 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської області
про визнання незаконним правового акта
індивідуальної дії та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Кам'янського районного суду Черкаської
області із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської
області, в якому просив визнати
незаконними рішення Комісії по
призначенню пенсій при УПФУ в
Кам'янському районі Черкаської області
№ 14 від 03.10.2012 р. та № 2 від 19.06.2013 p., якими
позивачу відмовлено у призначенні
пенсії за віком згідно статті 55 Закону
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язати відповідача призначити
позивачу пенсію за віком із зниженням
пенсійного віку на 8 років, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який працював у зоні відчуження не
менше 14 календарних днів.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції позивач уточнив свої вимоги
та просив суд визнати незаконним
рішення Комісії по призначенню пенсій
при Управлінні Пенсійного фонду
України в Кам'янському районі
Черкаської області № 2 від 19.06.2013 p., яким
позивачу відмовлено у призначенні
пенсії за віком згідно статті 55 Закону
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язати відповідача призначити
позивачу пенсію за віком із зниженням
пенсійного віку на 8 років, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який працював у зоні відчуження не
менше 14 календарних днів.

Постановою Кам'янського районного суду
Черкаської області від 20 грудня 2013 року
даний позов задоволено.

Визнано незаконним рішення Комісії по
призначенню пенсій при Управлінні
Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської області
№ 2 від 19.06.2013 p., яким ОСОБА_2 відмовлено
у призначенні пенсії за віком згідно
статті 55 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Кам'янському районі
Черкаської області призначити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1,
пенсію за віком зі зниженням
пенсійного віку на 8 років, як учаснику
ліквідації аварії га Чорнобильській
АЕС, який працював у 1987 р. у зоні
відчуження не менше 14 календарних днів.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до наказу начальника
Будівельного управління № 4 тресту
«Укрсхіднафтогазбуд» Куц С.В. від 04.09.1987
р. № 97-К-37, позивач разом з іншими
працівниками був відряджений в смт.
Поліське, Київської області на період з
06.09.1987р. по 26.09.1987р. (ОСОБА_4 був
відряджений з 01.09.1987р. по 16.09.1987 p.).
Упродовж вказаного часу позивач
виконував роботи по будівництву
газопроводу «Іванково-Поліське», який
проходив через 30 кілометрову зону
відчуження с. Бобер, Поліського району,
Київської області.

Згідно витягу з протоколу засідання
Комісії із спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи №
247 від 23.06.1998 року, позивачу було
підтверджено статус учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2А
категорії (а.с. 7).

Рішенням Комісії по призначенню пенсій
при Управлінні Пенсійного фонду
України в Кам'янському районі
Черкаської області № 14 від 03.10.2012 р.
позивачу було відмовлено в призначенні
пенсії за віком зі зниженням
пенсійного віку у зв'язку з відсутністю
первинних документів, які
підтверджують період його роботи у
зоні відчуження в 1987 році не менше 14
днів.

12 червня 2013 року позивач повторно
звернувся до відповідача із заявою про
призначення йому пенсії із зниженням
пенсійного віку згідно статті 55 Закону
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи». Одночасно
із заявою позивач додав копію довідки
від 10.03.1989 р. № С/36, виданої виконавчим
комітетом Поліської районної ради
Київської області.

Проте рішенням Комісії по призначенню
пенсій при Управлінні Пенсійного фонду
України в Кам'янському районі
Черкаської області №2 від 19 червня 2013
року позивачу повторно було відмовлено
в призначенні пенсії за віком із
зниженням пенсійного віку у зв'язку з
відсутністю документів, які
підтверджують період роботи позивача в
зоні відчуження у 1987 році не менше 14
днів.

Позивач заперечує правомірність
рішення рішення Комісії по призначенню
пенсій при Управлінні Пенсійного фонду
України в Кам'янському районі
Черкаської області № 2 від 19.06.2013 p., у
зв'язку з чим просить суд скасувати
його з підстав невідповідності нормам
чинного законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що зібраними
доказами у справі підтверджено участь
позивача у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в період з
06.09.1987р. по 26.09.1987р., що відповідно дає
йому право на призначення державної
пенсії зі зниженням пенсійного віку на
8 років згідно положень статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення, визначені та
закріплені в Законі України від 28.02.1991
№ 796-XII «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (із змінами
і доповненнями).

Згідно із статтею 9 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є: 1)
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків; 2) потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Положенням статті 10 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що учасниками ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у будь-яких
роботах, пов'язаних з усуненням самої
аварії, її наслідків у зоні відчуження
у 1986-1987 роках незалежно від кількості
робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів, у тому числі
проведенні евакуації людей і майна з
цієї зони, а також тимчасово направлені
або відряджені у зазначені строки для
виконання робіт у зоні відчуження,
включаючи військовослужбовців,
працівники державних, громадських,
інших підприємств, установ і
організацій незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій, зокрема учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987
році у зоні відчуження не менше 14
календарних днів на 8 років, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали з 1
липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні
відчуження від 1 до 5 календарних днів, у
1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у
1988 році - не менше 30 календарних днів, на
діючих пунктах санітарної обробки
населення і дезактивації техніки або
їх будівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році на 5 років.

Згідно підпункту г) пункту 7 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 N 22-1 (у чинній на
момент виникнення спору редакції), до
заяви про призначення пенсії за віком
додаються такі документи: документи,
які засвідчують особливий статус
особи, зокрема, посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та довідка про
період (періоди) участі в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, форма якої затверджена постановою
Державного Комітету СРСР по праці та
соціальних питаннях від 09.03.88 N 122;
посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (при
призначенні пенсії із використанням
норм статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Згідно із статтею 15 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", підставами
для визначення статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами. Видача довідок про період
роботи (служби) по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, а також
на територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Так на підтвердження факту перебування
позивача в зоні відчуження в с. Бобер,
Поліського району, Київської області
та на підтвердження його участі у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
період з 06.09.1987р. по 26.09.1987р., свідчать
наявні в справі докази, а саме:

- довідка директора Будівельного
управління - 4 ПАТ «Укргазбуд»
В'язовського А.Н. від 11.07.2012 р. № 11/42, в
якій міститься інформація про те, що
позивач дійсно працював в Будівельному
управлінні № 4 тресту
«Укрсхіднафтогазбуд»; в період з 06.09.1987
р. по 26.09.1987 р. позивач був відряджений в
смт. Поліське, Київської області на
будівництво газопроводу «Іванково
-Поліське», який проходив через 30
кілометрову зону відчуження с. Бобер,
Поліського району, Київської області;
посвідчення про відрядження
відмічались в смт. Поліське, Київської
області у зв'язку з тим, що в 1986 р.
мешканців села Бобер було відселено;

- довідка директора Будівельного
управління № 4 за № 112, в якій містяться
дані про те, що ОСОБА_2 приймав участь у
роботах по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС в межах зони відчуження
«строительство газопровода Иванково -
Бобер - Полесское» з 06.09.1987р. по 26.09.1987p. -
20 днів із середнім заробітком 301 карб. 45
коп., з доплатою за роботу в зоні
відчуження с. Бобер - 602 карб. 90 коп.
(наказ № 97-К-37 від 04.09.1987 p.; наказ № 19 від
14.06.1993 p.);

- наказ начальника Будівельного
управління № 4 АФ «Укргазбу» Мельник
С.М. від 14.06.1993 р. № 19 «про виплату
підвищеної зарплати учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
зоні відчуження в 1986 - 1987 pp.», в якому
міститься вказівка здійснити доплату
до трьохкратного розміру заробітної
плати по фактично відпрацьованому часу
в першій зоні відчуження район с. Бобер
1987 р. згідно списку .... № 5 ОСОБА_8 -
машиніст трубоукладчик, № 14 ОСОБА_9 -
водій, № 17 ОСОБА_4 -
електрозварювальник, № 26 ОСОБА_2 -
машиніст трубоукладчик;

- довідка керівника Будівельного
управління - 4 м.Дніпропетровськ
Вязовського А.П. та головного
бухгалтера Карпенко Н.П. від 16.05.2012 року
№ 6, в якій містяться дані про одержання
позивачем заробітної плати в сумі 431
крб. 83 коп. за 19 днів - 190 годин за період
його роботи в зоні особливого контролю
з доплатою 284 крб. 01 коп., кратність 1, з
премією за роботу в зоні відчуження - 147
крб. 82 коп. за роботу останнього в
населеному пункті с. Бобер, Поліського
району, Київської області в період з
06.09.1987 р. по 26.09.1987 р. згідно наказу № 97
К-37 від 04.09.1987 р. на посаді машиніста
трубоукладчика Будівельного
управління № 4 «Укрсхіднафтогазбуд»;

- довідка Будівельного управління - 4
ПАТ «Укргазбуд» м. Дніпропетровськ від
13.09.2012 р. № 09/56, в якій містяться дані про
те, що Будівельне управління - 4 ПАТ
«Укргазбуд» м. Дніпропетровськ у 1987 р.
будувало газопровід «Іванково -
Поліське» довжиною 49,56 км., з частковим
проходженням через зону особливого
контролю с. Бобер, робітники
відряджалися в смт. Поліське, але
фактично працювали на польових умовах
на будівництві газопроводу; у 1998 році
здійснювалась перереєстрація
посвідчень учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС; у зв'язку із виникненням
спірних питань, щодо учасників ЧАЕС
списки робітників Будівельного
управління були передані в Комісію із
спірних питань про призначення статусу
осіб, які приймали участь у ліквідації
аварії на ЧАЕС, якою в подальшому було
підтверджено перебування позивача в с.
Бобер, Поліського району, Київської
області в період з 06.09.1987р. по 26.09.1987р.;
ОСОБА_2 надавались додаткові відпустки,
заробітна плата не зберігалась, а
нараховувалась по основному місцю
роботи, тобто в Будівельному
управлінні-4 тресту
«Укрсхіднафтогазбуд» - в даному
випадку ОСОБА_2 не був відряджений на
інше підприємство; заробітна плата не
підлягає кратності, оскільки с. Бобер,
Поліського району, Київської області є
зоною особливого контролю, де
кратність не нараховується, а
відрядження не зберігається більше 5
років;

- пояснення свідка ОСОБА_8 (має
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 р.
категорії II, серії НОМЕР_1 від 15.04.1994 р.)
від 21.11.2013 р., який пояснив, що працював
разом із ОСОБА_2 в зоні відчуження з
15.09.1987р. по 26.09.1987р. в с. Бобер, Поліського
району, Київської області на
будівництві газопроводу; свідка ОСОБА_4
(має посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 р.
категорії II, серії НОМЕР_2 від 28.09.1998р),
який пояснив, що ОСОБА_2 приймав участь
у будівництві газопроводу «Іванкове -
Поліське», що проходив через зону
відчуження с. Бобер, в якості машиніста
трубоукладчика; свідка ОСОБА_9 (має
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії І серії НОМЕР_3 від 12.01.2011 р. та
є пільговим пенсіонером, пенсія якого
призначена по віку (ЧАЕС) II категорія,
посвідчення Бабушкінського ВСЗН м.
Дніпропетровськ НОМЕР_4 від 18.01.2001 р.),
який також підтвердив, що працював із
ОСОБА_2 у вересні 1987 р. на будівництві
газопроводу «Іванково - Поліське», що
проходив через зону відчуження с.
Бобер, де позивач працював на посаді
машиніста трубоукладчика та виконував
різні види робіт від ізоляції
трубопроводу, установки грузів на
трубу, конки і чистки траншеї
газопроводу, до її засипки.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
аналізуючи норми чинного
законодавства та оцінюючи зібрані по
справі докази, приходить до висновку,
що відповідачем не було надано доказів
зловживань з боку позивача чи подання
ним недостовірних відомостей при
зверненні із заявами про призначення
пенсії за віком згідно статті 55 Закону
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
вважає, що останній має право на
пільгову пенсію із зменшенням
пенсійного віку на вісім років.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 06 серпня 2013 року по справі
№ К/800/23352/13.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської області
- залишити без задоволення.

Постанову Кам'янського районного суду
Черкаської області від 20 грудня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й.
Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.