Справа № 286/4929/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"26" листопада 2014 р.
Справа № 286/4929/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
на постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від "29"
серпня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_4
до Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про зобов'язання вчинити дії
,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 29 серпня 2014
року позов задоволено повністю.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
провести донарахування та виплату
ОСОБА_4 та його неповнолітнім дітям:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
відповідності до ст.37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 40%
мінімальної заробітної плати
встановленої законом про Державний
бюджет України на відповідний рік,
щомісячно на кожного.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач
відноситься до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, проживає на території зони
гарантованого добровільного
відселення, в спірний період отримував
допомогу в зв'язку із обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва, передбачену
ст.37 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", проте у менших розмірах,
ніж визначено цим Законом.

Позивач виховує неповнолітніх дітей:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження дітей.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку, що дії відповідача по
нарахуванню і виплаті позивачу доплати
до пенсії, передбаченої ст.37 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", починаючи
з 01.01.2014 року, є не правомірними.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновок, виходячи з
наступного.

Так, основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Вказані норми в спірний період не було
скасовано чи змінено. Крім того,
Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Водночас, розрахунок доплати до пенсії
позивачу здійснено, виходячи із
розмірів, визначених постановами
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи" від 26.07.1996 року, з
подальшими змінами. Зазначеними
постановами, всупереч приписів ст.37
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
встановлено фіксовані розміри виплат,
які значно менші від передбачених в
законі.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
доплат до пенсії застосуванню
підлягають саме стаття 37 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанови Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року та №1210 від 23.11.2011
року, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Оскільки відповідач здійснював
відповідні виплати позивачу в
порушення приписів Закону, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що про обов'язок
відповідача донарахувати позивачу
недоплачені суми.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
залишити без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "29" серпня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
вул. Леніна, 17,м.Овруч,Овруцький район,
Житомирська область,11101

- ,