Справа № 332/4808/14-а (2а/332/68/14)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 рокусправа № 332/4808/14-а
(2а/332/68/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Сафронової С.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя

на постанову Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинення
певних дій,-

ВСТАНОВИВ :

25 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду першої інстанції з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Запоріжжя, в
якому просив визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Запоріжжя, щодо
відмови в здійсненні перерахунку та
виплати пенсії ОСОБА_1, як інваліду 2
групи державної та додаткової пенсії,
всупереч вимогам ст. 50 та ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 січня 2014 року.
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Запоріжжя призначити пенсію та
провести перерахунок виплат ОСОБА_1
державної пенсії та додаткової пенсії,
як інваліду 2 групи, у відповідності з
вимогами, встановленими ст. 50 ч. 4 ст. 54,
ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 січня 2014 року з
розрахунку державної пенсії у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком для
непрацездатних громадян та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю з розрахунку 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком
дорівнюючої прожитковому мінімуму,
встановленому відповідно до Закону
України «Про прожитковий мінімум», з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. Зобов'язати
відповідача негайно виконати
постанову суду в межах сум стягнення за
один місяць.

Постановою Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірним дії Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплати
ОСОБА_1 як інваліду 2 групи державної та
додаткової пенсії, як особі, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 державної пенсії (по
інвалідності) відповідно до ст. ст. 49,54,67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 25 березня 2014
року по 02 серпня 2014 року включно, з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Запоріжжя
здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії відповідно до ст. ст.
49,50,53,67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 25 березня 2014
року по 02 серпня 2014 року включно, з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції зробив висновок, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС. Внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням робіт із
ліквідації наслідків аварії, його
визнано інвалідом ІІ групи.
Положеннями статті 14 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" його
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, які є інвалідами ІІ
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, позивач має право на
призначення пенсії в розмірі, не
нижчому 8 мінімальних пенсій за віком,
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають частина перша
статті 50 та частина четверта статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не постанова Кабінету Міністрів
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Незважаючи на положення частини
третьої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Безпідставними визнано посилання
відповідача на відсутність коштів щодо
забезпечення виплати зазначених
пенсій у таких розмірах, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50 та 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Між тим, Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014
року №1622-VII, яким Прикінцеві положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» доповнено п. 6-7, якими
передбачено, що норми і положення ст.
ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Проте, з огляду на набрання чинності
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року
№1622-VII, а саме 03 серпня 2014 року, то
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення позовних
вимог за період з 01 січня 2014 року по 02
серпня 2014 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції повно встановлено обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні .

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 200, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя - залишити без
задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова