Справа № 2-9200/10
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 93277/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді:
Хобор Р.Б.

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 14.10.2010
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О
В И В :

31.08.2010 р. позивач ОСОБА_1 звернулася суд
з позовом до головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області, позовні
вимоги уточнив у такій редакції:
стягнути з відповідача на користь
позивача 3725,32 грн. заборгованості по
надбавці до пенсії, отриманої у період
з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по
31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 01.07.2010р., право на
яке надано ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Рішенням Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 14.10.2010 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
відповідача. Стягнуто з головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області на користь
ОСОБА_1 недоплачену суму підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року в розмірі 710,93 грн., з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 715,26
грн., з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в
розмірі 1240,20 грн., з 01.01. 2010 року по 30.06.2010
року в розмірі 962,10 грн. В решті позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
судом першої інстанції при винесенні
рішення порушено норми матеріального
права, а тому просить скасувати рішення
суду першої інстанції та винести нове,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ч. 1 до ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те,
що позивач є дитиною війни, а відтак має
право на встановлене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії.

18 лютого 2010 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 1691-VI
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
юрисдикції справ, пов'язаних із
соціальними виплатами», який набрав
чинності 10 березня 2010 року.

Цим Законом було встановлено, що справи
щодо спорів з приводу призначення,
обчислення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та інших
соціальних виплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг, речового
майна, пайків або грошової компенсації
замість них суди розглядають у порядку
цивільного судочинства, а п. 3 ч. 1 ст. 18
КАС України виключено.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України № 19-рп/2010 від 09.09.2010 року у
справі щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами,
норми Закону № 1691-VI від 18.02.2010 року та
ЦПК України, відповідно до яких справи,
пов'язані із соціальними виплатами, що
підлягають розгляду адміністративними
судами, було передано місцевим
загальним судам для розгляду в порядку
цивільного судочинства (пункти 1, 2
резолютивної частини зазначеного
Рішення), визнано такими, що не
відповідають Конституції України, а
отже справу слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відтак, суд апеляційної інстанції
зазначає, що при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із вищевказаним позовом, відсутність
поважних причин для поновлення строку,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що позовні вимоги про
зобов'язання провести нарахування та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року по 27.02.2010 року
необхідно залишити без розгляду.

Що стосується позовних вимог за 2010 рік,
то суд апеляційної інстанції вважає
підставними заявлені в цій частині
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача нарахувати і виплатити
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком до липня 2010
року, оскільки дія норм ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» на 2010 рік не була зупинена чи
обмежена іншими нормативними актами.
Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні були здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, позивач у своєму позові
просить стягнути із відповідача
визначену суму недоплаченої суми
разової щорічної допомоги як дитині
війни, однак суд апеляційної інстанції
вважає, що вирішуючи таку позовну
вимогу, судом фактично буде проведено
нарахування недоплаченої суми
щомісячного підвищення до пенсій як
дитині війни, що стане підміною функцій
відповідача, оскільки виключними
повноваженнями щодо нарахування
спірного підвищення наділені органи
Пенсійного фонду.

Разом з тим слід зазначити, що
звернення особи за захистом порушеного
права у сфері публічно-правових
відносин з зазначенням способу, який,
на думку суду, не призводить до захисту
права, не може бути підставою для
відмови в позові, тобто в захисті права,
що порушується. Суд, встановивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
задоволення позову щодо зобов'язання
головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
провести нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
за період з 28.02.2010 року по 01.07.2010 року
відповідно до заявленого в цій частині
періоду позовних вимог.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі головного управління Пенсійного
фонду України в Івано-Франківській
області, обов'язок щодо нарахування і
виплати спірної допомоги правильно
покладено на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачали виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком особам, на яких поширюється
дія Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», були чинними на
час спірних правовідносин, а позивач
належить до вказаної групи осіб і мав
право на її отримання, органи державної
влади не могли свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання про порушення судом першої
інстанції норм матеріально та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Відтак, оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з прийняттям постанови,
якою позовні вимоги задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198,
п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
задовольнити частково, рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 14.10.2010
року у справі № 2-9200/2010 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовну
заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
період з 28.02.2010 року по 01.07.2010 року
включно з врахуванням ч. 1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог з
09.07.2007 року по 27.02.2010 року включно
залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя
Хобор Р.Б.

Судді :
Попко Я.С.

Сеник Р.П.