Справа № 667/5508/14-а
Суддя: Черниш О. Л.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 667/5508/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого судді - Черниш О.Л.

при секретарі - Верескун Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Заверюхи
Костянтина Олександровича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до УМВС
України в Херсонській області про
визнання протиправним, скасування
наказу УМВС України в Херсонській
області та поновлення на службі в
органах внутрішніх справ, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним
адміністративним позовом до
відповідача, яким просить поновити
строк звернення до суду за захистом
порушених трудових прав; визнати
протиправним та скасувати наказ УМВС
України в Херсонській області №65 о/с
від 21.03.2003 р.; поновити позивача на
службі в органах внутрішніх справ на
посаді експерта групи автотехнічної
експертизи та комплексного
дослідження транспортних засобів
відділу інженерно - технічної,
економічної експертизи та
упровадження криміналістичної техніки
НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській
області; стягнути з відповідача
грошові кошти за час вимушеного
прогулу; стягнути з відповідача
соціальні виплати в твердій грошовій
сумі, які були передбачені Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ; зарахувати у вислугу
років період перебування у вимушеному
прогулі; допустити постанову до
негайного виконання.

На обґрунтування своїх вимог, позивач
зазначив, що з 12.10.1993 року по 21.03.2003 року
позивач проходив службу в органа
внутрішніх справ України - УМВС України
в Херсонській області.

Наказом УМВС України в Херсонській
області від 21.03.2003 року №65 о/с позивача
було звільнено з ОВС України в запас на
підставі п. «ж» ст. 64 (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішні справ, затвердженого
Постановою КМУ УРСР від 29 липня 1991 року
№114. Підставою для видачі наказу став
рапорт позивача про звільнення за
власним бажанням від 27.12.2002 року.

Позивач зазначив, що рапорт про
звільнення від 27.12.2002 року був
написаний та поданий під психологічним
та моральним тиском з боку
безпосереднього керівництва НДЕКЦ при
УМВС України в Херсонській області, яке
безпідставно звинуватило його у
некомпетентному проведенні експертних
досліджень наданих для огляду
автомобілів Безпосереднє керівництво
стало примушувати позивача до
звільнення зі служби за власним
бажанням. Відносно позивача
почастішали перевірки та погрози про
притягнення до кримінальної
відповідальності.,

В подальшому, 20.02.2003 року позивачем був
написаний та поданий рапорт про
відкликання рапорту про звільнення за
власним бажанням. Разом з тим, 21.03.2003
року наказом УМВС України в
Херсонській області №65 о/с позивача
було звільнено з ОВС за власним
бажанням.

Виклавши зміст п. 24, п. 64, п.68 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, постанову Верховного
суду України від 29.05.2012 року по справі
№21-122а12, позивач зазначив, що
відповідач безпідставно та в порушення
норм зазначеного законодавства,
звільнив його на підставі рапорту про
звільнення за власним бажанням від
27.12.2002 року та не врахував того, що
рапортом від 20.02.2003 року позивачем був
відкликаний рапорт від 27.12.2002 року.

Ухвалою суду від 10.07.2014 року закрито
провадження за вказаним
адміністративним позовом в частині
стягнення з відповідача грошових
коштів за час вимушеного прогулу та
соціальних виплат в твердій грошовій
сумі, які були передбачені Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Позивач в судовому засіданні, із
урахуванням відмови від частини
позовних вимог, адміністративний позов
підтримав. Просив суд його
задовольнити.

Представник відповідача просив
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі у зв'язку з
необґрунтованістю позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що з 12.10.1993 року по
21.03.2003 року позивач проходив службу в
органах внутрішніх справ України - УМВС
України в Херсонській області.

Наказом УМВС України в Херсонській
області від 21.03.2003 року №65 о/с позивач
був звільнений в запас за п. 64 «ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішні справ. Підставою для
звільнення позивача став його рапорт
про звільнення за власним бажанням від
27.12.2002 року.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про міліцію»
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
УРСР, від 29.07.1991 року № 114 (далі -
Положення).

Відповідно до п. 10 Положення особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Перелік підстав для звільнення зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу визначено пунктом 64 Положення.
Однією з таких підстав є звільнення за
власним бажанням - при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків (п. «ж»
п. 64 Положення).

Таким чином, при звільненні особи за
власним бажанням, відповідач повинен
був дослідити обставини, зазначені у
вищезазначеному рапорті, з'ясувати
дійсність волевиявлення позивача та
встановити конкретні обставини, що
могли б послужити причиною для
звільнення.

Згідно матеріалів особової справи
позивача перед прийняттям наказу УМВС
України в Херсонській області від
21.03.2003 року №65 о/с відповідач підстави
написання позивачем рапорту про
звільнення не досліджував, поважність
причин, що перешкоджають виконанню ним
своїх посадових обов'язків, не
з'ясовував, і зазначена обставина у
судовому засіданні не була
спростована.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка позивач підтвердив
обставини, викладені у позовній заяві,
що його звільнення фактично не було
звільненням за власним бажанням, а
відбулося під психологічним тиском.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 показали, що
знали позивача по спільній роботі, його
звільнення фактично не було
звільненням за власним бажанням,
оскільки було викликано
безпідставними претензіями до нього
безпосереднього керівництва.

За викладених обставин, суд приходить
до висновку, що доводи позивача про
звільнення його з причин застосування
до нього психологічного тиску з боку
безпосереднього керівництва НДЕКЦ при
УМВС України в Херсонській області є
обґрунтованими, а тому звільнення
позивача з УМВС України за власним
бажанням не відповідало його дійсному
волевиявленню, і відповідно є
протиправним.

Крім того, судом встановлено, що при
звільненні позивача з УСВС України
допущенні і інші порушення діючого
законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 68 Положення особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніше як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

У постанові від 29.05.2012 року по справі
№21-122а12 Верховний Суд України зазначив
про те, що за змістом пункту 68 Положення
до закінчення трьохмісячного строку
попередження згадані особи (рядового і
начальницького складу) мають право
відкликати поданий рапорт, якщо
сторони не домовилися про звільнення у
більш короткий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Із системного та цільового тлумачення
вищенаведених норм вбачається, що
звільнення особи рядового і
начальницького складу зі служби в
органах внутрішніх справ за власним
бажанням можливе не раніше, як за три
місяці з дати подання рапорту
безпосередньому керівнику.

Із досліджених судом матеріалів справи
вбачається, що зазначена вимога при
звільненні позивача зі служби
відповідачем не була дотримана,
оскільки рапорт про звільнення за
власним бажанням позивач подав 27.12.2002
року, а наказом УМВС України в
Херсонської області від 21.03.2003 його
звільнено з ОВС.

Крім того, судом встановлено, що у
своєму рапорті позивачем не
конкретизовано дату, з якої він бажає
звільнитися. Отже, наведені обставини
свідчать про те, що між позивачем та
відповідачем не було досягнуто
домовленості про звільнення позивача
до закінчення тримісячного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач, в порушення норм чинного
законодавства, звільнив позивача з ОВС
України до закінчення трьохмісячного
строку, чим позбавив позивача права на
відкликання поданого рапорту.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні представником
відповідача, в обґрунтування правової
позиції щодо невизнання позовних
вимог, не надано доказів правомірності
дій по виданню наказу УМВС України в
Херсонської області від 21.03.2003 року №65
о/с.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах про
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень слід перевіряти чи
прийняті такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, з виконанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку спірному наказу УМВС
України в Херсонської області від
21.03.2003 року №65 о/с в частині звільнення
позивача з ОВС України, суд виходить із
визначених ст. 2 КАС України критеріїв
оцінки рішення суб'єкта владних
повноважень, та вважає, що наказ
прийнятий з порушенням встановлених
законодавством підстав для його
прийняття, необґрунтовано, без
урахування всіх обставин, що мають
значення для його прийняття,
передчасно та упереджено.

Також, суд приходить до висновку, що
вимога позивача щодо зарахування у
вислугу років період перебування у
вимушеному прогулі з 22.03.2003 року по час
поновлення на роботі є обґрунтованою,
оскільки правовідносини між позивачем
та відповідачем щодо проходження
публічної служби протиправно були
припинені суб'єктом владних
повноважень - УМВС України в
Херсонській області 21.03.2003 року. Таким
чином, позивачу необхідно зарахувати у
вислугу років для призначення пенсії
період служби з 22.03.2003 року по час
поновлення на роботі.

Відповідно до п. 24 Положення у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді.

Суду надані докази, що позивач
неодноразово звертався до керівництва
УМВС України в Херсонській області із
заявами про скасування наказу про його
звільнення та поновлення на службі,
але подані ним заяви не розглядалися,
викладені в них факти не перевірялися,
про результати розгляду заяв позивачу
не повідомлялося, і тільки у 2014році
було надано відповідь про відмову у
задоволенні вимог, атому суд вважає
можливим поновити позивачу строк
звернення до суду за захистом
порушених трудових прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 2,71,100,158-163,167,256 КАС України,
-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до
суду із адміністративним позовом
ОСОБА_1 до УМВС України в Херсонській
області про поновлення процесуальних
строків на звернення до суду за
захистом порушених прав, визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на службі в органах
внутрішніх справ, зарахування до
вислуги років періоду вимушеного
прогулу.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УМВС
України в Херсонській області про
поновлення строку на звернення до суду
за захистом порушених прав, визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на службі в органах
внутрішніх справ, зарахування до
вислуги років періоду перебування у
вимушеному відгулі, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ УМВС України в Херсонській
області №65 о/с від 21.03.2003 року в частині
звільнення з органів внутрішніх справ
України ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах
внутрішніх справ на посаді експерта
групи автотехнічної експертизи та
комплексного дослідження транспортних
засобів відділу інженерно - технічної,
економічної експертизи та
упровадження криміналістичної техніки
НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській
області.

Зарахувати до вислуги років період
перебування ОСОБА_1 у вимушеному
прогулі, а саме у період з 22.03.2003 року по
10.07.2014 року, включно.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді підлягає негайному
виконанню.

Постанова протягом десяти днів з дня її
проголошення може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі апеляційної скарги через
Комсомольський районний суд м. Херсона
з одночасною подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Суддя
Черниш О.Л.