Справа № 309/3231/14-а 2-а/309/117/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.

№ 876/8836/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді
Хустського районного суду
Закарпатської області від 1 вересня 2014
року про повернення позовної заяви у
справі за позовом ОСОБА_1 до головного
спеціаліста екологічного контролю
Державної екологічної інспекції в
Закарпатській області Фозекош
Адальберта Федоровича про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

встановив:

11.08.2014 ОСОБА_1 звернув в суд із
адміністративним позовом до головного
спеціаліста екологічного контролю
Державної екологічної інспекції в
Закарпатській області Фозекош А.Ф. у
якому просив скасувати постанову про
накладення адміністративного
стягнення від 12.07.2012 № 006219.

Ухвалою судді Хустського районного
суду Закарпатської області від 01.09.2014
позовну заяву повернуто.

Із цією ухвалою не погодився позивач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята без урахування
усіх обставин справи, а тому просить її
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог,
апелянт посилається на те, що суддя
першої інстанції повертаючи позовну
заяву з підстав невиконання ухвали про
залишення позовної заяви без руху, не
врахував клопотання позивача, у якому
він вказує на неможливість подання
належної якості копій додатків до
позовної заяви для відповідача,
оскільки останнім не вручено йому
другий примірник цих матеріалів. У
зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 у своєму
клопотанні просив витребувати у
відповідача оригінали
адміністративної справи. Однак, це
клопотання суддею першої інстанції не
було враховано та йому не надана
належна правова оцінка.

Враховуючи те, що усі особи, які беруть
участь в справі в судове засідання не
прибули, хоча були належними чином
повідомленні про його дату, час та
місце, що підтверджується наявними у
справі розписками, у відповідності до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний
розгляд справи здійснюється у порядку
письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
таку належить задовольнити.

Суддя першої інстанції, постановляючи
оскаржувану ухвалу, виходив з того, що
позивач не виконав ухвали про
залишення позовної заяви без руху та не
усунув її недоліки, а тому відповідно
до ст. 108 КАС України, позовна заява
підлягає поверненню позивачу.

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується за такими висновками
судді першої інстанції, з огляду на
таке.

Статтею 106 КАС України визначено вимоги
до позовної заяви, згідно частини 3
якої, до позовної заяви додаються її
копії та копії всіх документів, що
приєднуються до неї, відповідно до
кількості відповідачів і третіх осіб,
крім випадків подання
адміністративного позову суб'єктом
владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України,
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків. Копія ухвали про залишення
позовної заяви без руху невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

Згідно п. 1 ч. 3 вказаної статті, позовна
заява повертається позивачеві, якщо
позивач не усунув недоліки позовної
заяви, яку залишено без руху.

Отже, з аналізу наведеної норми можна
дійти висновку, що суддя постановляючи
ухвалу про залишення позовної заяви
без руху, зокрема, повинен вказати
недоліки позовної заяви, а також спосіб
їх усунення.

Однак, як вбачається із ухвали від
11.08.2014 (а.с. 9), суддя першої інстанції в
ухвалі про залишення позовної заяви
без руху встановивши, що позовна заява
не відповідає вимогам ч. 3 ст. 106 КАС
України (не долучено копій додатків до
позовної заяви для відповідача, а
долучені до позовної заяви матеріали
не належної якості), не визначив спосіб
усунення цих недоліків.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
зазначає, що положення статті 106 КАС
України не передбачає вимог щодо
якості документів, які долучаються до
позовної заяви, а отже це не можна
вважатися недоліком позовної заяви.
Поняття «належна якість документа» є
оціночним судженням, а тому не може
бути перешкодою в доступі громадянам
до правосуддя.

Крім того, поставляючи ухвалу про
повернення позовної заяви, суддя
першої інстанції не врахував того, що
відповідно до ч. 3 ст. 49 КАС України
особи, які беруть участь у справі, мають
право заявляти клопотання, яке
виходячи з положень п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС
України може бути викладене, як
безпосередньо у позовній заяві, а також
окремим документом.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач на виконання ухвали про
залишення позовної заяви без руху та у
межах строку визначеного цією ухвалою,
подано до суду першої інстанції
клопотання від 22.08.2014 про витребування
у відповідача матеріалів справи про
адміністративне правопорушення,
оскільки він позбавлений можливості
надати належної якості додатки до
позовної заяви (копій акта перевірки,
протоколу про адміністративне
правопорушення, постанови про
накладення адміністративного
стягнення). Неможливість подання таких,
позивач обґрунтував тим, що під час їх
складення, відповідачем йому не було
вручено другий примірник цих
документів. Копії вказаних документів
він зміг отримати тільки під час
ознайомлення з матеріалами справи про
адміністративне правопорушення, проте
такі вийшли поганої якості.

Таким чином, позивач обґрунтував
неможливість виконання ухвали про
залишення позовної заяви без руху, у
зв'язку з чим заявив клопотання про
витребування цих доказів судом у
відповідача.

Однак, суддя першої інстанції на це
клопотання уваги не звернув, не вирішив
та не надав йому належної правової
оцінки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
частиною 2 статті 8 КАС України
визначено обов'язок суду застосовувати
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у своєму
Рішенні від 18.02.2011 (справа Машта проти
України) звернув увагу на те, що право
на суд, одним з аспектів якого є право
на доступ до суду, не є абсолютним, воно
за своїм змістом може підлягати
обмеженням, особливо щодо умов
прийнятності скарги на рішення. Однак
такі обмеження не можуть обмежувати
реалізацію цього права у такий спосіб
або до такої міри, щоб саму суть права
було порушено. Ці обмеження повинні
переслідувати легітимну мету, та має
бути розумний ступінь пропорційності
між використаними засобами та
поставленими цілями.

Отже з цього можна зробити висновок, що
право на доступ до правосуддя може бути
обмеженим, зокрема, щодо умов
прийнятності позовної заяви. Проте,
суддя на підставі закону обмежуючи
право особи на доступ до суду, повинен
врахувати розумний ступінь
пропорційності між використаними
засобами та поставленими цілями.

Положення ст. 106 КАС України, які
передбачають долучення до позовної
заяви копії всіх документів, що
приєднуються до неї, у контексті
розглядуваної справи, спрямовані на
дотримання права відповідача на
ознайомлення з доданими до позовної
заяви документами.

Однак суддя першої інстанції не
врахував того, що усі додатки, які
позивачем додані до позовної заяви
складені самим відповідачем та є у його
розпорядженні, а тому він не обмежений
можливістю ознайомитись з ними. Таким
чином, суддя першої інстанції
повернувши позовну заяву позивача, не
врахував розумний ступінь
пропорційності між використаними
засобами (обмеження доступу до
правосуддя позивача) та поставленими
цілями (отримання копій додатків до
позовної заяви відповідачем, які у
оригіналі перебувають у його
безпосередньому розпорядженні).

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що оскаржувана ухвала суддею першої
інстанції прийнята з не повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та як наслідок, з порушенням
норм процесуального права, що призвело
до помилкового повернення позовної
заяви.

Згідно ч. 1 ст. 199 та ч. 1 ст. 204 КАС України,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та порушення
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення питання, є
підставами для скасування ухвали, яка
перешкоджає розгляду справи, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що оскаржену ухвалу, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, слід скасувати, а справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу судді Хустського районного суду
Закарпатської області від 1 вересня 2014
року про повернення позовної заяви у
справі № 309/3231/14-а (2-а/309/117/14) - скасувати
і направити справу до суду першої
інстанції для проводження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін