Справа № 805/15043/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/14191/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 25.12.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Шахтарську
Донецької області про визнання дій
протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області звернулось до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Шахтарську
Донецької області про стягнення
заборгованості у сумі 25698,43 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25.12.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2014 року, позовні вимоги
задоволено частково. Постановлено
стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Шахтарську
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м.Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області витрати по виплаті
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника ОСОБА_2 у розмірі 295,16 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції у
частині відмови у позові, позивач подав
до Вищого адміністративного суду
України касаційну скаргу у якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення у частині відмови у позові.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Позивачем сплачені
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника
(витрати на поховання), який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вказані виплати увійшли до актів
щомісячних звірок витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника (витрати
на поховання), який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пенсійним органом до відповідача
направлено акти щомісячної звірки
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з січня 2013 по
серпень 2013 року в сумі 15648,88 грн.
Відповідач відмовився підписати
зазначені в акті витрати на загальну
суму 15648,88 грн.

Статтями 21, 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Фонд також
зобов'язаний організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Частиною 2 п. 5 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
року зареєстрована постанова
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, якою затверджено «Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (далі по тексту -
Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; сума витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України на основний
розмір пенсії по інвалідності та на
виплату і доставку пенсії по
інвалідності, а також пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання підлягають відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

При цьому, вказані витрати повинні бути
документально підтверджені та
пов'язані з виплатою пенсії саме
особам, які постраждали від нещасного
випадку на виробництві або знаходились
на утриманні померлого.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право. Право на одержання
страхових виплат у разі смерті
потерпілого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Статтею 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» передбачено, що
виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, а вразі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
особи, зазначені у ст. 33 Закону. Ці
пенсії призначаються та виплачуються
згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення» органами Пенсійного
Фонду України, які відшкодовуються за
рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві.

Відповідно до п.1 ст. 21 Закону Фонд
зобов'язаний у встановленому порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, в тому числі по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання, при
настанні страхового випадку.

Як встановлено, в Управлінні
Пенсійного фонду України в
м.Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області знаходяться на
обліку особи, які отримують пенсію у
зв'язку з втратою годувальника: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29,

Відносно ОСОБА_3 відсутні докази про
встановлення причинно-наслідкового
зв'язку смерті годувальника з
одержаним трудовим каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я чи з професійним
захворюванням, якими мають бути
висновки (довідки) МСЕК.

Крім того, судами попередніх інстанцій
було встановлено, що:

- ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті
чоловіка в 1990 році виповнилось 51 рік;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час смерті
чоловіка в 1995 році виповнилось 51 рік;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті
чоловіка в 2006 році виповнилось 51 рік;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, на час смерті
чоловіка в 1964 році виповнилось 31 рік;

- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, на час смерті
чоловіка в 1993 році виповнилось 36 років;

- ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, на час смерті
чоловіка в 1993 році виповнилось 52 роки;

- ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, на час смерті
чоловіка в 1983 році виповнилось 31 рік;

- ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8, на час смерті
чоловіка в 1978 році виповнилось 38 років.

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, на час смерті
чоловіка в 1969 році виповнилось 33 роки.

- ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті
годувальника в 1997 роціі виповнилось 42
роки;

- ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_10, на час смерті
чоловіка в 1992 році виповнилось 39 років;

- ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_11, на час смерті
годувальника в 2013 році виповнилось 47
років;

- ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_7, на час смерті
годувальника в 1998 році виповнилось 46
років;

- ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті
годувальника в 1997 році виповнилось 42
роки.

Зазначені особи на час смерті
годувальників інвалідами не
визнавались, тобто права на страхові
виплати у відповідності до ст. ст. 37, 38
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у разі смерті
потерпілого не мали.

Закон прямо зазначає умови
отримання пенсії по втраті
годувальника ( в тому числі досягнення
віку непрацездатності) на час настання
страхового випадку, тобто на час смерті
потерпілого.

Крім того, постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
09.07.2013 року у справі № 805/3702/13-а
встановлено, що ОСОБА_13, якій на момент
смерті чоловіка виповнилось 56 років,
працювала, тому витрати на виплату їй
основного розміру пенсії також не
підлягають відшкодуванню.

Відносно ОСОБА_15, відсутні докази щодо
родинних відносіин з померлим
ОСОБА_30

Стосовно ОСОБА_14, якій виповнилось 33
років на час втрати годувальника та яка
не має права на отримання допомоги по
втраті годувальника, хоча пенсія
повинна була призначена ОСОБА_31 - сину
загиблого. Докази щодо призначення
ОСОБА_14 допомоги у зв'язку з втратою
годувальника на неповнолітнього сина
загиблого - ОСОБА_31 відсутні.

Стосовно ОСОБА_21 та ОСОБА_22 суди
попередніх інстанцій обґрунтовано
виходили з такого.

Відповідно до п. 2 Інструкції № 606 для
розгляду причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, в яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України «Про
охорону праці».

Документація на померлого для розгляду
причинного зв'язку смерті з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом надається до МСЕК
лікувально-профілактичним закладом, в
якому при житті був під наглядом
хворий.

Висновок про наявність або відсутність
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом оформляється
довідкою у трьох примірниках, що
використовується МСЕК за формою, що
затверджується Міністерством охорони
здоров'я України та видається: перший -
установі, що надавала направлення до
МСЕК, другий - відповідному відділенню
виконавчої дирекції Фонду, третій -
заявнику. Підставою є акт визначення
причинного зв'язку смерті з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом. Форма акта
затверджується Інструкцією
Міністерства охорони здоров'я України
від 15.12.2005 року № 720 «Про затвердження
форм медичної облікової документації
щодо причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, що
використовуються в медико-соціальних
експертних комісіях».

Проте, в матеріалах пенсійних справ
ОСОБА_21 і ОСОБА_22 відсутні висновки
МСЕК про причино-наслідковий зв'язок
між смертю потерпілих та їх
професійним захворюванням.

Щодо пенсій по втраті годувальника
особам ОСОБА_32, ОСОБА_32, ОСОБА_33, то
відсутні докази на підтвердження того,
що зазначені особи є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - та не
закінчили навчання.

Стосовно допомоги на поховання:

- ОСОБА_34 (годувальник), ОСОБА_35
(годувальник), ОСОБА_36 (годувальник),
смерть яких не пов'язана із страховими
випадками державного соціального
страхування;

- ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 -
особи, які отримували пенсію по втраті
годувальника.

Щодо пенсії по інвалідності ОСОБА_29,
судами було встановлено наступне.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 30.06.2011року, прийнятою за
результатами касаційного перегляду
адміністративної справи № 2а-19173/10/0570 та
ухвалою Донецького апеляційного суду
від 14.03.2012 року по адміністративній
справі 2а/0570/17547/2011 встановлені
обставини отримання ОСОБА_29 каліцтва
та відсутність правових підстав для
відшкодування за рахунок відповідача
здійснених УПФУ витрат відносно
ОСОБА_29.

Відповідно до ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовими
рішеннями, що набрали законної сили у
справах між тими ж самими сторонами, з
того ж самого предмету, дослідженню у
даній справі не підлягають.

За таких обставин, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій про
задоволення позову є законними та
обґрунтованими.

Касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені як підстави для зміни,
скасування судового рішення, залишення
позовної заяви без розгляду або
закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області залишити без
задоволення, постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
25.12.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: