Справа № 803/2194/14
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Справа № 803/2194/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання
Ткачук І.І.,

з участю представника позивача
Бачинського Я.Л,

представника відповідача Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екзітос" до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Екзітос" (далі - ТзОВ
"Екзітос", позивач)

звернулося з адміністративним позовом
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач),
в якому просить:

- визнати протиправною відмову
Луцької ОДПІ укласти договір про
визнання електронних документів з ТзОВ
"Екзітос";

- зобов'язати Луцьку ОДПІ укласти
новий договір про визнання електронних
документів з ТзОВ "Екзітос" та включити
його як платника податків до системи
подання податкових документів в
електронному вигляді;

- визнати протиправною відмову
Луцької ОДПІ у прийнятті звітних
податкових декларацій з податку на
додану вартість ТзОВ "Екзітос" за
червень, липень, серпень, вересень 2014
року, поданих поштовим відправленням;

- зобов'язати Луцьку ОДПІ
прийняти звітні податкові декларації з
податку на додану вартість ТзОВ
"Екзітос" за червень, липень, серпень,
вересень 2014 року, поданих поштовим
відправленням;

- визнати протиправною відмову
Луцької ОДПІ у прийнятті реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних ТзОВ "Екзітос" за червень,
липень, серпень, вересень 2014 року;

- зобов'язати Луцьку ОДПІ
прийняти реєстри виданих та отриманих
податкових накладних ТзОВ "Екзітос" за
червень, липень, серпень, вересень 2014
року без нарахування штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Луцька ОДПІ з 11 липня 2014 року відмовила
ТзОВ "Екзітос" у прийнятті податкової
звітності в електронній формі. Як
згодом з'ясував позивач, причиною
відмови є відсутність ТзОВ "Екзітос" за
місцем знаходження.

Позивач зазначає, що 15 серпня 2014 року
ТзОВ "Екзітос" отримало лист-відповідь
від Головного управління Міндоходів у
Волинській області №5025/10/03-20-18-01-04 від
13.08.2014 року, в якому платника податків
було повідомлено, що на підставі
довідки про невстановлення його
фактичного місцезнаходження з ним 10
липня 2014 року розірвано договір про
визнання електронних документів від
20.07.2011 року. Проте позивач повідомляє,
що протягом останніх трьох місяців
підтверджував відомості про юридичну
особу, про що свідчить витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Також
відсутність ТзОВ "Екзітос" за
місцезнаходженням позивач спростовує
отриманням кореспонденції від Луцької
ОДПІ.

Позивач 22 вересня 2014 року звернувся до
Луцької ОДПІ із заявою про укладення
нового договору про визнання
електронних документів, однак 24 жовтня
2014 року отримав відповідь від 22 жовтня
2014 року №16078/10/03-18-18-01, якою йому було
відмовлено в укладенні договору у
зв'язку з відсутністю підтвердженої
інформації щодо місцезнаходження ТзОВ
"Екзітос". Вважає, що виконав всі вимоги
Інструкції з підготовки і подання
податкових документів в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, а відтак відповідач не мав
права відмовляти в укладенні нового
договору про визнання електронних
документів.

Оскільки податкову звітність
відповідач в електронному вигляді не
приймав, позивач змушений був подати її
поштовим зв'язком. Так, на адресу
Луцької ОДПІ поштовими відправленнями
подавав податкові декларації з податку
на додану вартість та реєстри виданих
та отриманих податкових накладних за
червень, липень, серпень, вересень 2014
року, проте отримував відповіді від
відповідача, в яких йому було відмолено
у прийнятті зазначених податкових
звітностей у зв'язку з порушенням
пунктів 48.2, 48.3, 48.4 ст. 48 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), а
саме незазначення обов'язкового
реквізиту - найменування контролюючого
органу, до якого подається звітність.

Позивач не погоджується з твердженнями
відповідача про відсутність
обов'язкового реквізиту (найменування
контролюючого органу) у поданих
звітних деклараціях, адже усі без
винятку звітні декларації заповнені у
відповідності до пунктів 48.2, 48.3, 48.4 ст. 48
ПК України. Так, в кожній з поданих
декларацій в графі «Декларація
подається до контролюючого органу в»
зазначено «м. Луцьк» при можливості
зазначити або «місто» або «район», а
тому під час подання всіх декларацій
ТзОВ "Екзітос" в даній графі зазначало,
що декларація подається в м. Луцьк, а
графа в бланку декларації
«Найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність» взагалі
відсутня. У зв'язку з цим відмови
контролюючого органу щодо прийняття
звітних податкових декларацій від ТзОВ
"Екзітос" позивач вважає
безпідставними та незаконними.

На підставі вищенаведеного позивач
просить адміністративний позов
задовольнити.

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову представник
відповідача адміністративний позов не
визнав та просить відмовити в його
задоволенні з наступних підстав.

Позивачу було відмовлено в укладенні
нового договору про визнання
електронних документів у зв'язку з тим,
що він не підтвердив відомостей про
юридичну особу, а саме про своє
місцезнаходження.

Також Луцька ОДПІ відмовила ТзОВ
"Екзітос" у прийнятті податкових
декларацій з податку на додану
вартість з додатками та реєстрами
виданих та отриманих податкових
накладних за червень, липень, серпень,
вересень 2014 року тому, що платник
податків допустив порушення вимог
пункту 48.3 ст. 48 ПК України, не
зазначивши найменування контролюючого
органу, до якого подає звітність.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, просить позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав з підстав, викладених у
письмових запереченнях проти позову,
просить у його задоволенні відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити частково з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ "Екзітос"
зареєстроване 15.04.2011 року як юридична
особа, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.55-57), перебуває на
податковому обліку в Луцькій ОДПІ.

20 липня 2011 року між ТзОВ "Екзітос" та
Луцькою ОДПІ укладено договір про
визнання електронних документів.

10 липня 2014 року оперативним
управлінням Головного управління
Міндоходів у Волинській області надана
довідка про невстановлення фактичного
місцезнаходження платника податків
ТзОВ "Екзітос". На підставі зазначеної
довідки 10 липня 2014 року Луцькою ОДПІ в
односторонньому порядку розірвано
договір про визнання електронних
документів від 20 липня 2011 року,
укладений між позивачем та
відповідачем.

Головне управління Міндоходів у
Волинській області в листі-відповіді
№5025/10/03-20-18-01-04 від 13.08.2014 року (а.с.48) на
запит позивача в прокуратуру міста
Луцька від 30.07.2014 року №76р-14 щодо
неприйняття Луцькою ОДПІ звітності
ТзОВ "Екзітос" в електронному вигляді
повідомило позивача, що він був
проінформований про розірвання
договору від 20 липня 2011 року про
визнання електронних документів
листом від 10.07.2014 року №9448/10/03-18-18-01.

Крім того, в листі №5025/10/03-20-18-01-04 від
13.08.2014 року зазначено, що на підставі
запитів на відпрацювання ризикового
платника податків від 22.07.2014 року та від
30.07.2014 року оперативним управлінням
Луцької ОДПІ здійснювались повторні
заходи по встановленню фактичного
місцезнаходження платника, за
результатами яких були надані довідки
про не встановлення фактичного
місцезнаходження платника податків
від 22.07.2014 року та 30.07.2014 року.

ТзОВ "Екзітос" 22 вересня 2014 року
звернулося до Луцької ОДПІ із заявою
про укладення нового договору про
визнання електронних документів (а.с.49),
в якій позивач повідомив контролюючий
орган про те, що 15 вересня 2014 року
змінив юридичну адресу: з м. Луцьк, вул.
Ковельська, 2/421 на м. Луцьк, вул.
Дубнівська, 36, каб. 8. Однак відповідач
листом від 22.10.2014 року №16078/10/03-18-18-01
(а.с.52) відмовив позивачу в укладенні
нового договору про визнання
електронних документів у зв'язку із
відсутністю підтвердженої інформації
щодо місцезнаходження ТзОВ "Екзітос".

Відповідно до п.45.2 ст.45 Податкового
кодексу України, податковою адресою
юридичної особи (відокремленого
підрозділу юридичної особи) є
місцезнаходження такої юридичної
особи, відомості про що містяться у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, податковою адресою
ТзОВ "Екзітос" є: 43010, Волинська область,
місто Луцьк, вул. Дубнівська, будинок 36,
кабінет 8. Зазначене підтверджується
копією витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.55-57). Крім того, з
даного витягу слідує, що позивач 24.06.2014
року, 08.07.2014 року, 21.07.2014 року, 29.07.2014 року,
07.08.2014 року, 29.08.2014 року та 17.09.2014 року
підтверджував відомості про юридичну
особу.

З вищенаведеного слідує, що відповідач
зробив поспішний висновок про
відсутністю підтвердженої інформації
щодо місцезнаходження ТзОВ "Екзітос".

Наказом Державної податкової служби
від 10.04.2008 року №233 затверджено
Інструкцію з підготовки і подання
податкових документів в електронною
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 16.04.2008
року №320/15011 (далі - Інструкція).

Пунктом 1 розділу II Інструкції
передбачено, що платник податків
здійснює формування та подання
податкових документів в електронному
вигляді відповідно до законодавства із
застосуванням спеціалізованого
програмного забезпечення формування
податкових документів, засобу КЗІ,
керуючись цією Інструкцією та
договором. Примірний договір про
визнання електронних документів
затверджено вказаною Інструкцією.

Фактично, встановлене законом право
позивача на подання податкових
документів в електронному вигляді
безпосередньо залежить від дотримання
умови укладення відповідного договору,
а саме договору про визнання
електронних документів.

Виходячи із норм чинного
законодавства, право позивача на
подання податкових документів в
електронному вигляді відповідає
обов'язок ДПІ укласти вказаний договір
на вимогу платника податків.

Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції
встановлено, що для подання податкових
документів до органів ДПС в
електронному вигляді платник податків
повинен мати: спеціалізоване програмне
забезпечення для формувань податкових
документів в електронному вигляді у
затвердженому форматі (стандарті);
доступ до мережі Інтернет та
можливість відправлення/приймань
електронних повідомлень по
електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний
за форматами даних із засобами КЗІ, що
використовуються в органах ДПС); чинні
посилені сертифікати відкритих ключів,
сформованих акредитованим центром
сертифікації ключів для платника
податків та уповноважених посадових
осіб платника податків, підписи яких є
обов'язковими для податкової звітності
у паперовій формі.

Зокрема, п. 5 розділу 3 Інструкції
передбачено чіткий алгоритм дій
платника податків при поданні
документів електронної звітності, а
саме платник податків:

1) отримує в будь-якому включеному до
системи подання податкових документів
в електронному вигляді акредитованому
центрі сертифікації ключів посилені
сертифікати відкритих ключів
посадових осіб юридичної особи, що
мають право підпису (керівника,
бухгалтера), та печатку юридичної
особи. Платник податків фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності
може обмежитись одним ключем ЕЦП.
Особисті ключі знаходяться на ключових
(електронних) носіях, що зберігаються в
таємниці;

2) отримує в органі ДПС за місцем
реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи
регіональної ДПА текст примірного
договору про визнання електронних
документів (додаток 1), безкоштовне
спеціалізоване програмне забезпечення
формування та подання до органів ДПС
податкових документів в електронному
вигляді;

3) ознайомившись з редакцією договору,
заповнює необхідні реквізити, у тому
числі вписує свою електронну адресу,
підписує та скріплює печаткою два
примірники договору (для фізичної
особи суб'єкта підприємницької
діяльності за наявності печатки);

4) надає до органу ДПС за місцем
реєстрації підписані та скріплені
печаткою два примірники договору та
посилені сертифікати відкритих ключів
на електронному носії;

5) після підписання договору в органі
ДПС за місцем реєстрації отримує один
примірник договору. При цьому ставить
підпис у журналі обліку договорів про
визнання електронних документів
(додаток 2) для засвідчення того, що
платнику податків було повернуто його
примірник договору.

Натомість, орган ДПС, де зареєстрований
платник податків, відповідно до п. 6
Інструкції, на його запит:

1) видає два примірники договору;

2) записує на електронний носій
платника податків безкоштовне
спеціалізоване програмне забезпечення
формування та подання до органів ДПС
податкових документів в електронному
вигляді;

3) приймає від платника податків
підписані та скріплені печаткою (для
фізичної особи суб'єкта
підприємницької діяльності за
наявності печатки) два примірники
договору та електронний носій з
посиленими сертифікатами відкритих
ключів;

4) звіряє реквізити, вказані у договорі,
з реєстраційними даними платника
податків в органах ДПС. У разі
невідповідності реквізитів повертає
платнику податків його електронний
носій та надані примірники договору;

5) після підписання договору вносить
відповідний запис до журналу обліку
договорів про визнання електронних
документів з платниками податків та
видає платнику податків один примірник
договору.

Отже, відмова відповідача укласти
договір про визнання електронних
документів у зв'язку з "відсутністю
підтвердженої інформації щодо
місцезнаходження підприємства"
суперечить нормам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, адже відповідно до даних
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
юридичною адресою ТзОВ "Екзітос" є: 43010,
Волинська область, місто Луцьк, вул.
Дубнівська, будинок 36, кабінет 8, яка
підтверджена позивачем.

Відмова відповідача укласти з
позивачем договір про визнання
електронних документів позбавила
позивача можливості скористатись
своїм правом на подання податкової
декларації засобами електронного
зв'язку в електронній формі, тому суд
визнає зазначену відмову протиправною.

Відповідно до абзацу 10 частини 2 статті
162 Кодексу адміністративного
судочинства України суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Виходячи із норм чинного законодавства
про те, що право позивача на подання
податкових документів в електронному
вигляді відповідає обов'язок ДПІ
укласти вказаний договір на вимогу
платника податків, тому суд приходить
до висновку, що для відновлення
порушеного права позивача слід
зобов'язати відповідача укласти з
позивачем договір про визнання
електронних документів та включити
ТзОВ "Екзітос" як платника податків до
системи подання податкових документів
в електронному вигляді.

У зв'язку з розірванням та відмовою
відповідача в укладенні договору про
визнання електронних документів
позивач був змушений подавати
податкову звітність поштовим зв'язком.
Так, податкові декларації з податку на
додану вартість за червень, липень,
серпень, вересень 2014 року з додатками
та реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних позивач подав
Луцькій ОДПІ поштовими відправленнями
відповідно 21 липня 2014 року, 19 серпня 2014
року, 22 вересня 2014 року та 17 жовтня 2014
року (а.с.9-47). Проте контролюючий орган
відмовив йому у прийнятті зазначених
звітних документів, про що свідчать
листи-відповіді Луцької ОДПІ
№10635/10/03-18-18-02 від 29.07.2014 року,
№12520/10/03-18-18-01 від 28.08.2014 року,
№15443/10/03-18-18-01 від 13.10.2014 року та
№16033/10/03-18-18-01 від 22.10.2014 року (а.с.50, 51,
53-54). Підставами для відмови у прийнятті
податкової звітності відповідач
зазначив порушення ТзОВ "Екзітос"
пунктів 48.2, 48.3, 48.4 ст.48 ПК України, а саме
незазначення обов'язкового реквізиту -
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність.

Згідно пунктів 48.1, 48.2, 48.3, 48.4, 48.7 ст. 48
ПК України податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу
та чинному на час її подання. Форма
податкової декларації повинна містити
необхідні обов'язкові реквізити і
відповідати нормам та змісту
відповідних податку та збору.
Податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий,
звітний новий);

звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер;

реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серію та номер
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган
і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання)
платника податків;

найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення
- залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків;

підписи платника податку - фізичної
особи та/або посадових осіб платника
податку, визначених цим Кодексом,
засвідчені печаткою платника податку
(за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає
сутності податку або збору та є
необхідним для його адміністрування,
форма податкової декларації додатково
може містити такі обов'язкові
реквізити:

відмітка про звітування за спеціальним
режимом;

код виду економічної діяльності (КВЕД);

код органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ;

індивідуальний податковий номер
згідно з даними реєстру платників
податку на додану вартість за звітний
(податковий) період.

Податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією

Пунктами 49.8 та 49.9 ст. 49 ПК України
закріплено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають. За умови дотримання
платником податків вимог цієї статті
посадова особа контролюючого органу, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом. За умови дотримання вимог,
встановлених статтями 48 і 49 цього
Кодексу податкова декларація, надана
платником, також вважається прийнятою.

Відповідно до пунктів 49.10, 49.11 ст. 49 ПК
України відмова посадової особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється. У разі подання
платником податків до контролюючого
органу податкової декларації,
заповненої з порушенням вимог пунктів
48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу,
такий контролюючий орган зобов'язаний
надати такому платнику податків
письмове повідомлення про відмову у
прийнятті його податкової декларації
із зазначенням причин такої відмови.

Як зазначалося раніше, підставами для
відмов позивачу у прийнятті податкових
декларації з податку на додану
вартість за червень, липень, серпень,
вересень 2014 року з додатками та
реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних є незазначення
ним обов'язкового реквізиту -
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність. Приймаючи
до уваги викладене, судом досліджені
вищезазначені податкові декларації. В
кожній з поданих декларацій в графі
«Декларація подається до
контролюючого органу в» позивачем
зазначено «м. Луцьк».

Суд зазначає, що особливості подання
платниками податків податкових
декларацій з податку на додану
вартість передбачені наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 13.11.2013 року №678 "Про затвердження
форм та Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість". Зазначеним наказом
визначена форма (бланк) декларації з
податку на додану вартість. Так, в графі
«Декларація подається до
контролюючого органу в» в дужках
передбачена можливість зазначити або
«місто» або «район», а тому під час
подання вищезгаданих декларацій
позивач в даній графі зазначив, що
декларація подається в м. Луцьк.
Оскільки графа в бланку декларації
«Найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність» взагалі
відсутня, суд приходить до висновку, що
позивач виконав вимоги податкового
законодавства щодо заповнення
обов'язкових реквізитів в поданих
відповідачу деклараціях з податку на
додану вартість за червень, липень,
серпень, вересень 2014 року, а тому Луцька
ОДПІ протиправно відмовила у їх
прийнятті разом з додатками та
реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Жодних доказів на підтвердження
правомірності відмови у прийнятті
податкової звітності відповідачем
суду не надано.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
дійшов висновку, що відповідач
неправомірно відмовив позивачу у
прийнятті вищезазначеної податкової
звітності.

Вирішуючи питання щодо зобов'язання
відповідача прийняти звітні податкові
декларації позивача з податку на
додану вартість за червень, липень,
серпень, вересень 2014 року з додатками
та реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних без нарахування
штрафних санкцій, поданих поштовим
відправленням, суд дійшов висновку, що
дані позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49
Податкового кодексу України у разі
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови контролюючим
органом (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Отже, вимоги даної норми не
передбачають додаткового зобов'язання
контролюючого органу прийняти
податкові декларації, у разі якщо судом
встановлено факт неправомірної
відмови контролюючим органом
(посадовою особою) у прийнятті
податкової звітності.

Відповідно до частин першої та третьої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській укласти
договір про визнання електронних
документів з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Екзітос".

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Волинській
укласти договір про визнання
електронних документів з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Екзітос"
та включити Товариство з обмеженою
відповідальністю "Екзітос" як платника
податків до системи подання податкових
документів в електронному вигляді.

Визнати протиправною відмову Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській у прийнятті
звітних податкових декларацій з
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю "Екзітос"
за червень 2014 року, липень 2014 року,
серпень 2014 року, вересень 2014 року з
додатками та реєстрами виданих та
отриманих податкових накладних,
отриманих Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Волинській
відповідно 24 липня 2014 року, 21 серпня 2014
року, 6 жовтня 2014 року та 20 жовтня 2014
року.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екзітос" судові
витрати в сумі 109,62 грн. (сто дев'ять
гривень 62 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 30 листопада
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук