Справа № 819/1042/13а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року

Справа № 876/10258/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від апелянта -
ОСОБА_1;

від третьої особи -
ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
28.05.2013р. в адміністративній справі за
позовом Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській обл. до Тернопільської
міської ради, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, про
скасування рішення міської ради в
частині передачі у спільну приватну
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.04.2013р. позивач Державна інспекція
сільського господарства в
Тернопільській обл. звернулася до суду
з адміністративним позовом, в якому
просила скасувати п.20 рішення 14 сесії
5-го скликання Тернопільської міської
ради від 03.12.2007р. «Про передачу в
спільну приватну власність та надання
в оренду земельних ділянок громадянам»
в частині надання 2255,0 кв.м для ведення
особистого селянського господарства
громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_5; визнати
недійсним та скасувати державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 119442 від 11.04.2008р.; стягнути з
Виконавчого комітету Тернопільської
міської ради сплачену суму судового
збору (а.с.3-5).

Протокольними ухвалами суду від
23.04.2013р., 13.05.2013р., 28.05.2013р. залучено до
участі в справі у якості третіх осіб
без самостійних вимог на предмет спору
відповідно ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.18-19) та
ОСОБА_7 (а.с.53-55), ОСОБА_3 (а.с.121-123).

Ухвалою суду від 13.05.2013р. залишено без
розгляду позовні вимоги щодо визнання
недійсним та скасування державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 119442 від 11.04.2008р.
через відкликання таких позивачем
(а.с.41, 42-43).

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 28.05.2013р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено за безпідставністю
(а.с.140-150).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржила третя особа
ОСОБА_3, яка покликаючись на порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати рішення суду та
прийняти нову постанову, якою фактично
заявлений позов задоволити (а.с.167-168).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що надання земельної ділянки
третім особам ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відбулося з порушенням вимог ст.116
Земельного кодексу України, оскільки
спірна ділянка не перебувала у
користуванні протягом строку,
передбаченого ст.119 вказаного Кодексу.
Також в основу прийнятого судового
рішення покладені дії та акти
інспекторів Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській обл.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта на підтримання
поданої скарги, заперечення
представника третьої особи,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
03.12.2007р. відповідачем Тернопільською
міською радою прийнято рішення № 5/14/61
«Про передачу в спільну приватну
власність та надання в оренду
земельних ділянок громадянам», яким
передано ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у приватну
спільну власність земельну ділянку
загальною площею 3255,0 кв.м по АДРЕСА_1 в
м.Тернополі (з яких 1000,0 кв.м для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та 2255,0 кв.м для ведення
особистого селянського господарства
(а.с.7).

Право власності на спірну ділянку
засвідчується виданими державними
актами на право власності на земельну
ділянку (а.с.8, 9, 58, 59).

Згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 29.08.2012р.
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 продали, а ОСОБА_7
придбала земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,1000 га по
АДРЕСА_1 в м.Тернополі (а.с.44-47).

Також на умовах нотаріально
посвідченого договору дарування
земельної ділянки від 29.08.2012р. ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 подарували, а ОСОБА_11 прийняв у
дар земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
загальною площею 0,2255 га по АДРЕСА_1 в
м.Тернополі (а.с.49-51).

01.11.2012р. позивач Державна
інспекція сільського господарства в
Тернопільській обл. звернулася до
голови Тернопільської міської ради з
клопотанням № 000047 про приведення у
відповідність із земельним
законодавством прийнятих рішень з
питань регулювання земельних відносин,
у якому просила переглянути рішення
міської ради № 5/14/61 від 03.12.2012р.,
оскільки ним необґрунтовано збільшено
площу для будівництва та
обслуговування господарських будівель
та житлового будинку громадянам ОСОБА_6
та ОСОБА_5 з 0,2049 га до 0,3255 га; ділянка
площею 0,1206 га передана із земель,
ненаданих в користування та
непереданих у власність; також
покликання у рішенні міської ради на
ст.116 Земельного кодексу України є
помилковим (а.с.11).

За результатами розгляду
вказаного клопотання відповідачем
Тернопільською міською радою
скеровано позивачу відповідь № 1919/08
від 14.11.2012р., в якій наголошено на тому,
що рішення про передачу земельної
ділянки приймалося на підставі набуття
громадянами права власності на
будинковолодіння до введення нової
редакції Земельного кодексу України
(до 01.01.2002р.) і технічної документації із
землеустрою, яка підтверджує фактичне
їхнє право користування земельною
ділянкою (а.с.12).

Приймаючи рішення по справі, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що відповідно до Законів України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», постанови
КМ України № 1300 від 12.12.2011р. «Про
утворення територіальних органів
Державної інспекції сільського
господарства», наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України № 770 від 23.12.2011р. «Про
затвердження Положення про державну
інспекцію сільського господарства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі» позивач
наділений повноваженнями щодо
звернення до органів прокуратури з
клопотанням про подання позову до суду
щодо відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також повернення самовільно чи
тимчасово зайнятих земельних ділянок,
строк користування якими закінчився.

Також під час судового розгляду
не було представлено доказів складання
позивачем акта перевірки, в якому
зафіксоване допущене відповідачем
порушення вимог закону під час
прийняття рішення № 5/14/61 від 03.12.2007р.;
наданий акт перевірки № 000194 від 03.08.2012р.
не згадує спірне рішення міської ради
(а.с.85).

Натомість такий акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства складений відповідачем
лише 12.07.2013р. (а.с.202-203) і на його підставі
скеровано нове клопотання № 2654 від
07.08.2013р. про приведення у відповідність
із земельним законодавством прийнятих
рішень з питань регулювання земельних
відносин (а.с.201).

Окрім цього, рішення
Тернопільської міської ради № 5/14/61 від
03.12.2007р. «Про передачу в спільну
приватну власність та надання в оренду
земельних ділянок громадянам» є
ненормативним правовим актом
одноразового застосування та
вичерпало свою дію фактом його
виконання, через що не може бути
скасовано самою міською радою.

На цих обставинах ґрунтувалася
відповідь Тернопільської міської ради
на клопотання позивача про приведення
у відповідність із земельним
законодавством прийнятих рішень з
питань регулювання земельних відносин.

Також у наданій відповіді
обґрунтована правомірність передачі
громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 площі
спірної земельної ділянки, оскільки
такі фактично користувалися цією
площею землі.

В частині доводів апеляційної
скарги колегія суддів враховує, що
передача земельної ділянки громадянам
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здійснена на підставі
п.«в» ст.116 Земельного кодексу України,
яка передбачає можливість одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації.

Твердження апелянта про
безпідставне збільшення розміру
спірної ділянки не грунтується на
фактичних обставинах справи, оскільки
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 користувалися
ділянкою площею 0,50 га, що стверджується
витягом з по господарської книги
Кутковецької сільської ради за 1955-1957
роки (а.с.33-35, 36-39), листом виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
депутатів трудящих від 15.02.1974р. (а.с.127).

Наявною технічною документацією із
землеустрою підтверджується фактичне
використання ОСОБА_6 та ОСОБА_5
земельної ділянки, через що у
розглядуваному випадку порушень вимог
ст.116 Земельного кодексу України
колегія суддів не убачає (а.с.86-113).

Окрім цього, у матеріалах справи
наявний Акт визначення та погодження
на місцевості зовнішніх меж земельної
ділянки від 20.03.2001р., яким погоджені
межі землекористування по АДРЕСА_1
(а.с.98); також під час судового розгляду
справи не здобуто доказів фактичного
користування спірною ділянкою
апелянтом.

Спірне питання щодо погодження
меж було предметом розгляду
узгоджувальної комісії Тернопільської
міської ради по вирішенню земельних
спорів від 26.09.2007р., яка рекомендувала
межі земельних ділянок між
будинковолодіння по АДРЕСА_1 та 26
залишити так, як вони встановлені по
обмірах бюро технічної інвентаризації
(а.с.99).

Колегія суддів відхиляє решту
доводів апелянта, які наведені у
поданій ним апеляційній скарзі,
оскільки такі на правильність
висновків суду не впливають, а відтак
останні не можуть покладатися в основу
скасування чи зміни оскарженого
судового рішення.

Із урахуванням вищенаведеного та
обставин справи в їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконливого висновку про те, що
заявлений позов не підлягає до
задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
суду колегія суддів не вбачає і вважає,
що апеляційну скаргу на неї слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 28.05.2013р. в
адміністративній справі № 819/1042/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька