Справа № 813/2875/14
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Справа № 6392/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Софтех" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014р. по
справі № 813/2875/14 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Софтех" до
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О
В И В :

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Софтех" звернулося
до суду з позовом до державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області у якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення
№/1932, №/1934, №/1936 від
08.02.2014 року та №/3417 від 11.03.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
факт надання послуг оформлений
відповідними актами виконаних робіт,
які містять всі необхідні реквізити.
Орендовані приміщення
використовувались позивачем для
виконання статутних завдань. До
перевірки відповідачу було надано
договори оренди/суборенди, акти
виконаних робіт, податкові накладні,
документи на оплату тощо, які в своїй
сукупності підтверджують реальність
здійснення господарських операцій з
ТОВ "Торговий дім "Софі" та їх фактичне
використання у господарській
діяльності позивача. На думку позивача
відповідач без достатніх підстав
прийшов до висновків про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства в частині формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при визначені об'єкта
оподаткування по операціях із вказаним
контрагентом.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014р. в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що документи, надані
позивачем, не містять всіх обов'язкових
реквізитів, містять відмінні відомості
щодо одних і тих же господарських
операцій (номенклатура товарів/робіт в
податкових накладних та номенклатура а
актах), відтак в сукупності не
підтверджують реальність здійснення
позивачем господарських операцій.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю "Софтех",
яке просить оскаржувану постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю.

Як на доводи апеляційної скарги
покликається на те, що при проведенні
перевірки, ТзОВ «Софтех» мало належним
чином оформлені податкові накладні, на
підтвердження суми податкового
кредиту, сформованого по операціях з
ТзОВ «Торговий дім «Софі». Позивачем
були надані первинні бухгалтерські
документи на підтвердження факту
здійснення господарських операцій з
ТзОВ «Торговий дім «Софі», а також
факту пов»язаності таких операцій з
господарською діяльністю позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а оскаржувану постанову суду
першої інстанції скасувати з наступних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те,
що 25.01.2014 року відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань господарських відносин із ТОВ
"Торговий Дім "Софі" та їх подальший
вплив на правильність формування
доходів та витрат, податкових
зобов'язань та податкового кредиту по
декларації з податку на додану
вартість за період з 01.10.2012 року по
30.09.2013 року; з питань правомірності
формування податкового зобов'язання та
податкового кредиту по декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року з питань господарських відносин з
ТОВ "Торговий дім "Софі" та їх подальший
вплив на правильність формування
доходів та витрат, податкових
зобов'язань та податкового кредиту по
декларації з податку на додану
вартість за період з 01.10.2011 року по
31.10.2011 року. За результатами проведеної
перевірки складено акт №29/161/22-10/36312131.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем:

- вимог п.198.3., п.198.6. ст. 198 ПК України,
завищено податковий кредит за жовтень
2011 року на суму 304379 грн., за рахунок
податкових накладних за березень 2011
року на суму 85542,5 грн. та квітень 2011 року
на суму 218836,5 грн., що призвело до
заниження податку на додану вартість
за жовтень 2011 року на суму 304379 грн.;

- вимог п. 198.6., ст. 198 ПК України, завищено
податковий кредит за жовтень 2012 року по
контрагенту-постачальнику ТОВ
"Торговий дім "Софі" на суму 200448,40 грн.,
яка складається із податкових
накладних за жовтень 2011 року на суму
25448,40 грн. та за листопад 2011 року на суму
175000,00 грн., включених до складу
податкового кредиту згідно
уточнюючого розрахунку, поданого ТОВ
"Софтех" до ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова 18.06.2013 року №, що
призвело до заниження податку на
додану вартість за жовтень 2012 року на
суму 200448,00 грн.;

- вимог п. 198.3., п.198.6. ст. 198 ПК України,
завищено податковий кредит за листопад
2012 року по контрагенту-постачальнику
ТОВ "Торговий дім "Софі" на суму 175000,00
грн., яка складається із попередньо
вказаних податкових накладних за
грудень 2011 року на суму 175000,00 грн.,
включених до складу податкового
кредиту згідно уточнюючого розрахунку,
поданого ТОВ "Софтех" до ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова 26.03.2013
року №, що призвело до заниження
податку на додану вартість за листопад
2012 року на суму 175000,00 грн.;

- вимог п. 198.3., п.198.6. ст. 198 ПК України,
завищено податковий кредит за грудень
2012 року по контрагенту-постачальнику
ТОВ "Торговий дім "Софі" на суму 175000,00
грн., яка складається із податкових
накладних за січень 2012 року на суму
170000,00 грн. та за квітень 2012 року на суму
5000,00 грн., включених до складу
податкового кредиту згідно
уточнюючого розрахунку, поданого ТОВ
"Софтех" до ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова від 26.03.2013 року №,
що призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту на
суму 20872,00 грн. та заниження податку на
додану вартість за грудень 2012 року на
суму 154128,00 грн.;

- вимоги п. 198.3. ст. 198 ПК України,
завищено податковий кредит за січень
2013 року по контрагенту-постачальнику
ТОВ "Торговий дім "Софі" на суму 170000,00
грн., яка складається із податкових
накладних за лютий 2012 року на суму 170000,00
грн., включених до складу податкового
кредиту згідно податкової декларації з
ПДВ за січень 2013 року, поданої ТОВ
"Софтех" до ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова 20.02.2013 року № та
заниження податку на додану вартість
за січень 2013 року на суму 170000 грн.;

- вимог п. 198.3. ст.198 ПК України, завищено
податковий кредит за лютий 2013 року по
контрагенту-постачальнику ТОВ
"Торговий дім "Софі" на суму 40648,75 грн.,
яка складається із податкових
накладних за березень 2012 року на суму
34347,75 грн., та за квітень 2012 на суму 6301,00
грн., що відображені у складі основної
декларації з податку на додану
вартість, що призвело до заниження
податку на додану вартість за лютий 2013
року на суму 40648,75 грн.;

- вимог п. 198.3. ст. 198 ПК України, завищено
податковий кредит за березень 2013 року
по контрагенту-постачальнику ТОВ
"Торговий дім "Софі" на суму 281984,00 грн.,
яка складається із податкових
накладних за квітень 2012 року на суму
148699,00 грн. та травень 2012 року на суму 133285
грн., включених до складу податкового
кредиту, згідно податкової декларації
з ПДВ за березень 2013 року, поданої ТОВ
"Софтех" до ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова 22.04.2013 року №, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання за березень 2013 року на
суму 281984,00 грн.;

- вимог п. 198.3. ст.198 ПК України, завищено
податковий кредит за квітень 2013 року по
контрагенту-постачальнику ТОВ
"Торговий дім "Софі" на суму 126715,00 грн.,
яка складається із податкових
накладних за травень 2012 року на суму
26715,00 грн., та за червень 2012 на суму 100000,00
грн., що відображені у складі основної
декларації з податку на додану
вартість, що призвело до заниження
податку на додану вартість за квітень
2013 року на суму 126715,00 грн.;

- вимог п. 198.3. ст. 198 ПК України, завищено
податковий кредит за травень 2013 року по
контрагенту-постачальнику ТОВ
"Торговий дім "Софі" на суму 200000,00 грн.,
яка складається із податкових
накладних за липень 2012 року на суму
100000,00 грн. та серпень 2012 року на суму
100000,00 грн., включених до складу
податкового кредиту згідно податкової
декларації з ПДВ за травень 2013 року
поданої ТОВ "Софтех" до ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова
20.06.2013р. №, що призвело до
заниження податку на додану вартість
за травень 2013 року на суму 200000,00 грн.;

- вимог п. 198.3. ст.198 ПК України, завищено
податковий кредит за червень 2013 року на
суму 177754,70 грн. за рахунок податкових
накладних на суму 67621,40 грн., виписаних
за липень 2012 року з попередньою датою
їх отримання - 30.08.2012 року, та податкових
накладних на суму 110133,30 грн., виписаних
за серпень 2012 року з попередньою датою
їх отримання - 30.09.2012 року, що призвело
до заниження податку на додану
вартість за червень 2013 року на суму
177754,70 грн.;

08.02.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/1932, яким згідно з п. 54.3. ст. 54, п.
123.1. ст. 123 ПК України на підставі акта
перевірки № 29/161/22-10/36312131 від 25.01.2014 року
встановлено порушення п. 138.2 ст. 138, п.п.
139.1.9. п. 139.1 ст. 139 ПК України, у зв'язку із
чим позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 192150,00 грн., в тому числі,
основний платіж - 128100,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 64050,00 грн.

08.02.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/1934, яким згідно з п. 54.3. ст. 54, п.
123.1. ст. 123 ПК України на підставі акта
перевірки № 29/161/22-10/36312131 від 25.01.2014 року
встановлено порушення п. 198.3., п. 198.6. ст.
198 ПК України, у зв'язку із чим позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 3195059,00 грн., в тому
числі, основний платіж - 2130039,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 1065020,00 грн.

08.02.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/1936, яким згідно з п. 121.1. ст. 121 ПК
України на підставі акта перевірки
№29/161/22-10/36312131 від 25.01.2014 року
встановлено порушення п. 85.2 ст. 85 ПК
України, у зв'язку із чим позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за адміністративні штрафи та інші
санкції на суму 510,00 грн., в тому числі,
основний платіж - 0,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 510,00 грн.

11.03.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/3417, яким згідно з п.п. 54.3.2. п. 54.3.
ст. 54, п. 123.1. ст. 123 ПК України на підставі
акта перевірки за №29/161/22-10/36313131 від
25.01.2014 року та рішення ГУ Міндоходів у
Львівській області про результати
розгляду скарги за №5103/410/13-01-10-08-05/288 від
28.02.2014 року встановлено порушення п.
198.3., п. 198.6. ст. 198 ПК України, у зв'язку із
чим позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 135,00
грн., в тому числі, основний платіж - 90,00
грн., штрафні (фінансові) санкції - 45,00
грн.

Отже, колегією суддів встановлено, що
державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Львова
податкові повідомлення рішення
прийнято внаслідок взаєморозрахунків
товариства з обмеженою
відповідальністю "Софтех" та ТОВ
«Торговий дім «Софі» за період, що
перевірявся.

Колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для скасування
податкових повідомлень-рішень, який
знайшов своє підтвердження у
матеріалах справи та в ході судового
розгляду справи апеляційним судом
виходячи з наступного.

Відповідно до п.138.2. ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1. ст.14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

У відповідності до п. 198.1. ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 201.6. ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п. 201.7. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що при
проведенні перевірки, ТзОВ «Софтех»
мало належним чином оформлені
податкові накладні, на підтвердження
суми податкового кредиту, сформованого
по операціях з ТзОВ «Торговий дім
«Софі». Також, під час проведення
перевірки позивачем були надані
первинні бухгалтерські документи на
підтвердження факту здійснення
господарських операцій між ТзОВ
«Софтех» та ТзОВ «Торговий дім «Софі»,
а також підтвердження факту
пов'язаності таких операцій з
господарською діяльністю позивача.

Відповідно до п.50.1. ст.50 Податкового
кодексу України у разі, якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації, він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу
України строк давності для подання
уточнюючого розрахунку становить 1095
днів.

Колегією суддів встановлено, що
уточнюючі розрахунки до податкових
декларацій з ПДВ подавались позивачем
у відповідності до встановлених вимог
Податкового законодавства в межах
встановленого законодавством строку
давності.

Відтак, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства в частині формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, по операціях з ТзОВ
«Торговий дім «Софі». Відтак податкові
повідомлення-рішення від 08.02.2014 року
№/1932, №/1934 та від 11.03.2014 року
№/3417 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Колегією суддів встановлено, що в ході
проведення перевірки позивач надав
відповідачу документи, в тому числі на
підтвердження реальності отримання
послуг від ТзОВ «Торговий дім «Софі» та
використання таких послуг у межах
господарської діяльності позивача.

Зокрема, в ході перевірки позивачем
були надані договір оренди № 15/11-1-С від
15.11.2011 року, акт приймання передачі від
02.01.2012 року до договору оренди № 15/11-1С,
документи щодо підтвердження факту
надання послуг автонавантажувача та
послуг суборенди, перелік контрагентів
- суборендарів та замовників послуг
навантажувача.

Тобто позивачем в ході перевірки
надавались документи (договори
оренди/суборенди, акти виконаних робіт,
податкові накладні тощо), які в своїй
сукупності підтверджують реальність
здійснення господарських операцій та
їх фактичне використання у
господарській діяльності позивача.

Крім того, позивачем додатково
подавались відповідачу договір про
логістичне обслуговування № 081125 від
25.08.2011 року, перелік контрагентів -
орендарів, яким надаються послуги
суборенди тощо.

Таким чином, на думку колегії суддів,
позивачем не було порушено вимог п.85.2
ст. 85 Податкового кодексу України, а
відтак податкове повідомлення рішення
№/1936 від 08.02.2014 року є
протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про те, що надання податковому
органу всіх належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання бюджетного
відшкодування є підставою для його
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних яких установлена
судом.

Колегією суддів встановлено, що усі
господарські операції з ТзОВ «Торговий
дім «Софі» підтверджуються первинними
документами бухгалтерського обліку.

У відповідності до вимог ст.71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи докази у справі в їх
сукупності, дослідивши усі обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої
інстанції не повністю з»ясував
обставини, що мають значення для
справи, прийняв рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до ст.202 КАС
України є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Софтех"
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014р. по
справі №813/2875/14 - скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
№/1932, №/1934, №/1936 від
08.02.2014 року та №/3417 від 11.03.2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник