Справа № 819/2424/14-а
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2424/14-a

21 листопада 2014
р.м.ТернопільТернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Жук А.В.

при секретарі судового засідання
Порплиці Т.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
Чорнописької В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу

за адміністративною позовною заявою
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Збаразької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Збаразької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 26.06.2014 на загальну суму 520000,50
гривень, з яких: 346667,00 грн. - основний
платіж та 173333,50 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, надавши
суду пояснення аналогічні позову,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила, з
підстав викладених в письмовому
запереченні, просила в позові
відмовити.

Представник відповідача пояснила, що
працівниками державної податкової
служби проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ФОП
ОСОБА_3 з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2014р. по
28.02.2014 року, за результатами якої
складено акт перевірки від 16.06.2014
№185/17/НОМЕР_1 та встановлено порушення
заниження податку на додану вартість
на суму 346667,00 у лютому 2014 року, що є
порушенням п.198.3 п.198.6 ст.198, п.201.1 п.201.6
п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

На підставі наказу Збаразької ОДПІ №329
від 02.06.2014 та направлень на право
проведення перевірки від 02.06.2014 року
№000100 посадовими особами Збаразької
ОДПІ в період з 01.01.2014р. по 28.02.2014 року
була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, про що складено
акт від16.06.2014 року №185/17/НОМЕР_1.

Як вбачається з акту, в ході перевірки
було, зокрема, встановлено заниження
повноти декларування податку на додану
вартість на суму 346667,00 грн. за лютий 2014
р., що є порушенням п.198.3 п.198.6 ст.198, п.201.1
п.201.6 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України.

За наслідками перевірки Збаразькою
ОДПІ винесено податкове повідомлення -
рішення форми «Р» № від 26.06.2014,
яким на підставі п. 54.3 ст. 54 та п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем - податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 520000,50 грн., з
них 346667,00грн. - основний платіж та 173333,50
грн. - штрафні санкції (а.с.42).

Не погоджуючись із винесеним
податковим повідомленням - рішенням
№ від 26.06.2014 ФОП ОСОБА_3 звернувся
14 липня 2014 року до Головного управління
Міндоходів в Тернопільській області із
скаргою, згідно якої просив
переглянути та скасувати повністю
податкове повідомлення - рішення
Збаразької ОДПІ ГУ Міндоходів в
Тернопільській області № від
26.06.2014.

28 липня 2014 року розглядаючи скаргу ФОП
ОСОБА_3 Головне управління Міндоходів в
Тернопільській області з'ясувало, що до
розгляду скарги не додано копії
документів, що стосуються справи та
вирішило продовжити строк розгляду
скарги по 12.09.2014 року (включно).

Рішенням "Про результати розгляду
скарги" №10389/6/19-00-10-02-06/282 від 09.09.2014
податкове повідомлення - рішення
№ від 26.06.2014 залишено без змін, а
скаргу без задоволення.

22 вересня 2014 року ФОП ОСОБА_3 звернувся
зі скаргою на вказане податкове
повідомлення - рішення до Голови
Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби
України "Про результати розгляду
повторної скарги" №1981/9/99-99-10-01-03-14 від
01.10.2014 оскаржуване податкове
повідомлення - рішення залишено без
змін, а скарга - без задоволення.

Не погодившись із оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
№ від 26.06.2014 ФОП ОСОБА_3 оскаржило
його до суду.

Судом встановлено, що між
постачальником - ТОВ «Васат Трейд» та
покупцем - ФОП ОСОБА_3 було укладено
Договір поставки №18-02/2014 від 03.02.2014 року
(а.с.104-107), згідно якого, постачальник
зобов'язується поставити у встановлені
терміни Покупцеві сою, що відповідає
вимогам ДСТУ 4964:2008, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього обумовлену грошову
суму.

ФОП ОСОБА_3 до складу податкового
кредиту включено податкові накладні: -
№1 від 05.02.2014 року, отримана від ТОВ
«Васат Трейд» соя - на загальну суму
305000,00 грн., в т.ч. ПДВ 50833,33 грн. (а.с.116-117); -
№2 від 07.02.2014 року, отримана від ТОВ
«Васат Трейд» соя - на загальну суму
310000,00 грн., в т.ч. ПДВ 51666,67 грн. (а.с.122-123); -
№3 від 13.02.2014 року, отримана від ТОВ
«Васат Трейд» соя - на загальну суму
200000,04 грн., в т.ч. ПДВ 3333,34 грн. (а.с.128-129); -
№4 від 14.02.2014 року, отримана від ТОВ
«Васат Трейд» соя - на загальну суму
153000,73 грн., в т.ч. ПДВ 25500,12 грн. (а.с.133-134); -
№5 від 18.02.2014 року, отримана від ТОВ
«Васат Трейд» соя - на загальну суму
237000,40 грн., в т.ч. ПДВ 39500,07 грн. (а.с.138-139); -
№6 від 20.02.2014 року, отримана від ТОВ
«Васат Трейд» соя - на загальну суму
355000,24 грн., в т.ч. ПДВ 59166,71 грн. (а.с.143-144).

На підставі вказаних податкових
накладних ФОП ОСОБА_3 відобразив суми
податку на додану вартість в розмірі
346667,00 грн. у складі податкового кредиту
з ПДВ у деклараціях з податку на додану
вартість за лютий 2014 року.

Також, для проведення вказаної
перевірки ФОП ОСОБА_3 надано
товарно-транспортні накладні: №44-46 від
05.02.2014р., №47-49 від 07.02.2014р., №57-60 від
13.02.2014р., №61-62 від 18.02.2014р., №63-65 від
20.02.2014р., №95-96, 99 від 25.02.2014р., №97 від
26.02.2014р., які підтверджують надходження
товару в зазначеній в них кількості.

В Акті перевірки зазначено, що ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів в м.
Києві було проведено зустрічну звірку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Васат Трейд» щодо
документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків ОСОБА_3 за період лютий 2014 року
( Акт №221/26-52-22-05/38735692 від 08.05.2014 р.), якою
встановлено, що за період з 01.01.2014 по
31.03.2014 ТОВ «Васат Трейд» звітність по
податку на додану вартість не подано,
податкова звітність за період з 01.10.2013
по 31.03.2014. подана з нульовими
показниками, за період з 01.01.2014 по 31.03.2014
ТОВ «Васат Трейд» звітність по ПДВ не
подає (а.с.30).

Також в Акті перевірки зазначено, що
перевіркою встановлено відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької діяльності,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, оборотних
коштів, виробничих активів складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг).

З отриманої інформації, на думку
податкового органу, вбачається, що
фінансово-господарська діяльність ТОВ
«Васат Трейд» здійснювалась поза
межами правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної праводієздатності ТОВ
«Васат Трейд», фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ «Васат Трейд»
та контрагентами-покупцями є
фіктивними правочинами, та такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами.

Таким чином, Збаразька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Тернопільській області
дійшла висновку, що ТОВ «Васат Трейд»
створене та здійснювало
фінансово-господарську діяльність з
метою прикриття незаконної діяльності
підприємств реального сектору
економіки, створюючи незаконний
податковий кредит своїм контрагентам
та створюючи умови для недоотримання
коштів Державним бюджетом.

Як вбачається з Акту перевірки - за
результатами перевірки контролюючим
органом зроблено висновок, окрім
іншого, про порушення суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_3
пп.14.1.181. п.14.1. ст.14, п.п.198.3., 198.6. ст.198,
п.п.201.1., 201.6., 201.10 ст.201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-IV із
змінами та доповненнями, викладених у
п.2.1.2. акту перевірки, СГД-ФО ОСОБА_3
занижено податок на додану вартість на
суму 571899,00 грн. у грудні 2013 року ( а.с.39).

Відтак, на підставі вищезазначеного
акту перевірки Збаразькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області було винесено
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення № від 26.06.2014 року.

Крім цього, слід зазначити, що 19 березня
2014 року ФОП ОСОБА_3, відповідно до вимог
п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України,
подав до Збаразької ОДПІ ГУ Міндоходів
в Тернопільській області, разом із
податковою декларацією з податку на
додану вартість за лютий 2014 року
(а.с.156-157), Додаток 8 до податкової
декларації з податку на додану
вартість - «Заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)»
(а.с.158-159). До вказаної заяви ФОП ОСОБА_3
долучив копії відповідних
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням товарів та, що
підтверджують факт отримання таких
товарів, а саме: договір поставки та
копії банківських виписок.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1 і 2 статті 228 Цивільного
кодексу України встановлено, що
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Згідно п.200.1. ст.200 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Підпунктами 14.1.156. та 14.1.181 пункту 14.1.
статті 14 ПК України визначено, що
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п.198.3., ч.1. п.198.6 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг (у разі здійснення
контрольованих операцій - не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктами 201.4. та 201.8 ст.201 ПК України
встановлено, що податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Згідно ч.ч.1.-2., 11. п.201.10. ст.201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Податковим Кодексом України
передбачено єдину підставу для
оформлення податкового кредиту,
наявність у платника податку - покупця
належним чином оформленої податкової
накладної, за умови її відповідності
вимогам чинного законодавства та
виписки особою, що має на це право. При
цьому суд вважає, що всі первинні
документи, які підтверджували факт
здійснення господарських операцій
(купівлі-продажу сої) між ФОП ОСОБА_3 та
ТОВ «Васат Трейд» відповідали нормам
чинного законодавства.

Статтею 8 КАС України передбачено, що
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав
людини у справах Інтерсплав проти
України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес АД"
проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03),
"Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010
рік, заява №6689/03) визначено, що платника
податку не може бути позбавлено права
на бюджетне відшкодування ПДВ за
відсутності доказів того, що його було
залучено до протиправної діяльності,
пов'язаної з незаконним отриманням
бюджетного відшкодування; при цьому
платник ПДВ не повинен нести
відповідальність за зловживання,
вчинені його постачальниками, якщо
платник ПДВ не знав про такі
зловживання і не міг про них знати.

Відповідно до ст. 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер, а
тому суд приходить до висновку, що
позивач не може нести відповідальність
за можливі протиправні дії інших осіб,
в тому числі свого контрагента - ТОВ
"Васат Трейд".

Також суд звертає увагу, що поняття
добросовісний платник податків", яке
вживається у сфері податкових
правовідносин, не передбачає
виникнення у платника податків
додаткового обов'язку з контролю за
дотриманням його постачальниками
правил оподаткування, а сам платник не
наділений повноваженнями податкового
контролю для виконання функцій,
покладених на податкові органи, а тому
не може володіти інформацією відносно
виконання контрагентами податкових
зобов'язань, а посилання контролюючого
органу на неможливість проведення
зустрічної звірки такого
постачальника з питань їх
взаємовідносин з контрагентами, не
може вважатися беззастережним та
беззаперечним доказом в підтвердження
доводів податкового органу про
фіктивність спірних господарських
операцій, та не є імперативною ознакою
протиправності діяльності такого
контрагента.

При цьому слід зазначити, що податкове
законодавство не ставить в залежність
податковий облік певного платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати контрагентом податку до
бюджету, від перебування постачальника
за юридичною адресою, а також від його
господарських та виробничих
можливостей.

Крім того, суд звертає увагу, що, як
слідує із долученої до матеріалів
справи відповідачем світлокопії акту
ДПІ у Деснянському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Васат Трейд" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 09.07.2013 по 31.03.2014"
№221/26-52-22-05/38735692 від 08.05.2014, відповідно до
протоколу №2 загальних зборів
учасників ТОВ "Васат Трейд" від 22.01.2014,
зокрема, змінено місцезнаходження
товариства з адреси м. Київ,
Деснянський район, вул. Шолом Алейхема,
13/138 на м. Київ, Святошинський район, вул.
Екскаваторна, 37а/1. Підприємство
знаходиться в стані переходу до ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві.

Як вбачається з вказаного акту та
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням,
зустрічна звірка проводилась за новим
місцезнаходженням ТОВ "Васат Трейд" - м.
Київ, Святошинський район, вул.
Екскаваторна, 37-а/1, хоча на час
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ "Васат Трейд",
місцезнаходженням останнього було - м.
Київ, вул. Шолом Алейхема, 13/138. За цієюж
адресою підприємством подавалась
звітність в січні 2014 року.

За наведених обставин, суд критично
оцінює висновки Збаразької ОДПІ щодо
нікчемності та фіктивності
господарських операцій між ФОП ОСОБА_3
та ТОВ "Васат Трейд" зроблені в акті
перевірки від16.06.2014 року №185/17/НОМЕР_1,
на підставі якого винесено спірне
податкове повідомлення-рішення,
оскільки контролюючим органом не
надано жодних документальних
підтверджень відсутності фактичного
виконання ТОВ "Васат Трейд" та ФОП
ОСОБА_3 господарських операцій, а
твердження контролюючого органу про
нікчемність таких господарських
операцій ґрунтується виключно на
припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до переконання, що за наслідками
виконаного договору між ФОП ОСОБА_3 та
ТОВ «Васат Трейд», позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит, а висновки відповідача щодо
фіктивності вищезазначених
господарських операцій є
безпідставними. Таким чином, ФОП ОСОБА_3
підставно сформовано податковий
кредит відповідно до
взаєморозрахунків з ТОВ «Васат Трейд».

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем - Збаразькою
ОДПІ не надано достатніх та
беззаперечних доказів, щодо виявлення
в ході проведення перевірки з боку ФОП
ОСОБА_3 порушень податкового
законодавства, а висновки викладені в
акті перевірки від 16.06.2014 року
№185/17/НОМЕР_1 ґрунтуються виключно на
припущеннях контролюючого органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

При розгляді справи, суд перевіряє
відповідність оскаржуваного рішення
принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС
України.

Проаналізувавши наявні матеріали та
обставини справи, подані сторонами
докази, суд прийшов до внутрішнього
переконання про безпідставні,
необґрунтованість та протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, в зв'язку з чим
позов підлягає до задоволення, а
податкове повідомлення - рішення
Збаразької об'єднаної державної
податкової інспекції рішення №
від 26.06.2014 підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"Р" № від 26 червня 2014 року винесене
Збаразькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області.

3. Повернути з державного бюджету
України фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) суму судового збору в розмірі
487,20 гривень (чотириста вісімдесят сім
гривень 20 копійок) сплаченого
відповідно до платіжного доручення №627
від 13 жовтня 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В повному обсязі постанова складена та
підписана 25.11.2014

Головуючий суддя
Жук А.В.

копія вірна:

Суддя
Жук А.В.