Справа № 823/3308/14
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
справа № 823/3308/14

м. Черкаси

12 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.

за участю позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - особисто,

представника відповідача Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Топора А.І. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
зобов'язання зняти арешт з коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в
якому просить зобов'язати Центральний
відділ державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції зняти арешт з грошових коштів,
що містяться на рахунках: НОМЕР_4,
НОМЕР_5, код фінансової установи 383170,
РНОКПП , відкритих фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 у філії АБ
"Південний" у м. Кіровоград, накладений
постановами головного державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Тимощука В.В. від 03.08.2012, від
06.09.2012.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю,
обґрунтовуючи їх тим, що постановами
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції від 03.08.2012, від 06.09.2012 накладено
арешт на кошти боржника ОСОБА_1 на
рахунках: НОМЕР_4, НОМЕР_5 в філії АБ
«Південний» м. Кіровоград.

Позивач зазначає, що вказані рахунки
були відкриті позивачу як фізичній
особі-підприємцю, а не як фізичній
особі.

Зі змісту положень ст. 52, ч. 2 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
вбачається, що арешт накладається
державним виконавцем лише на кошти, що
належать виключно боржнику.

Оскільки фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 не являється боржником по
зведеному виконавчому провадженні №148
від 30.03.2011, накладення арешту на кошти
перешкоджають законній господарській
діяльності позивача. Крім того,
арештовані рахунки відкриті для сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, відтак
звернення стягнення на кошти за іншими
вимогами не допускається.

Представник відповідача проти
заявленого адміністративного позову
заперечує, мотивуючи тим, що чинне
законодавство України не виділяє
такого суб'єкта права власності як
фізична особа-підприємець. Підприємцем
є фізична особа, яка є громадянином
України, іноземним громадянином,
особою без громадянства, що здійснює
підприємницьку діяльність.

Представник відповідача пояснив, що
між державною виконавчою службою та
Державною податковою службою діє
електронний документообіг, який надає
можливість отримати інформацію про
номери рахунків боржників в
банківських та інших установах.

На запит Центрального відділу
державної виконавчої служби №32518 від
27.07.2012, державною податковою інспекцію
надано відповідь №82672 від 30.07.2012 про
номери рахунків ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер ,
відкритих у банках та інших фінансових
установах. Лист-відповідь Державної
податкової служби від 30.07.2012 не містить
інформацію про цільове призначення
рахунку та про статус суб'єкта
підприємницької діяльності.

Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у
Центральному відділі державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції
перебувало зведене виконавче
провадження №33621794 з примусового
виконання:

- виконавчого листа №2-6360/10, виданого
23.02.2011р. Соснівським районним судом м.
Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ АБ «Південний»
заборгованості за кредитним договором
№06/37 від 09.04.2008р., що укладений між ТОВ
«Скарлет-Логістик» та АБ «Південний» у
сумі 505833,33 грн., судових витрат у сумі
1820,00 грн., а всього 507653, 33 грн.;

- виконавчого листа №2-6317-2010, виданого
23.03.2011 Соснівським районним судом м.
Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ АБ «Південний»
заборгованості за договором поруки
204499,62 грн.;

- виконавчого листа №2-2778-2010, виданого
26.10.2010 Соснівським районним судом м.
Черкаси про стягнення солідарно з
відповідачів судового збору за подачу
позову до суду в розмірі 1700,00 грн. та
витрат за інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
120,00 грн.;

- виконавчого листа №2-2778-2010, виданого
26.10.2010 Соснівським районним судом
м.Черкаси про стягнення солідарно з ТОВ
«Скарлет-дистриб'ют», ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ТОВ «Скарлет-логістик» на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» в особі
Черкаського ГРУ Приватбанку
заборгованості по кредитному договору
№42/08 від 14 березня 2008р. в розмірі 1023976,11
грн., в тому числі прострочена
заборгованість по кредиту - 402938,00 грн.,
прострочена заборгованість по
відсоткам - 330786, 12 грн., заборгованість
по сплаті пені - 197975, 57 грн.,
заборгованість по сплаті штрафу - 92276, 40
грн.;

- виконавчого листа №2-497, виданого
10.10.2013 Соснівським районним судом
м.Черкаси про стягнення солідарно з
ОСОБА_1 на користь «ВіЕйБіБанк» боргу в
сумі 1709396,97 грн.;

- виконавчого листа №2-497, виданого
10.10.2013 Соснівським районним судом
м.Черкаси про стягнення солідарно з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк»
судових витрат в сумі 606,70 грн.

Постановою старшого державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Тимощука В.В. від 03.08.2012 при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження №148 від 30.03.2011,
накладено арешт на кошти в межах суми
783468,24 грн., що містяться на рахунках:
НОМЕР_2, НОМЕР_3, МФО 354347, РНОКПП , в
Черкаському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» м.
Черкаси; НОМЕР_4, НОМЕР_5, МФО 383170, РНОКПП
, в філії АБ «Південний» м.
Кіровоград, та належать боржнику
ОСОБА_1.

06.09.2012 головним державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції Тимощуком
В.В. при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження №148
від 30.03.2011, накладено арешт на кошти в
межах суми 712152,95 грн., що містяться на
рахунках: НОМЕР_2, НОМЕР_3, код
фінансової установи 354347, РНОКПП в
Черкаському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» м.
Черкаси; НОМЕР_4, НОМЕР_5, код фінансової
установи 383170, РНОКПП в філії АБ
«Південний» та належать боржнику
ОСОБА_1.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України "Про виконавче
провадження" №606-XIV від 21.04.1999р. (далі -
Закон №606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону 606-XIV,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (далі - державні виконавці).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону 606-XIV,
державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону 606-XIV,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону 606-XIV,
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах.

Частина 4 ст. 52 Закону 606-XIV визначає, що
на кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Відповідно до ст. 57 Закону 606-XIV, арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Під час судового розгляду справи
представник відповідача пояснив, що
між державною виконавчою службою та
Державною податковою службою діє
електронний документообіг, який надає
можливість отримати інформацію про
номери рахунків боржників в
банківських та інших установах.

З метою виявлення рахунків боржника у
банках та інших фінансових установах,
державним виконавцем Центрального
відділу державної виконавчої служби
зроблено запит №32518 від 27.07.2012 до
Державної податкової служби.

Дослідивши в судовому засіданні
відповідь Державної податкової служби
№82672 від 30.07.2012 про номери рахунків
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ),
суд встановив, що остання містить
інформацію про тип боржника (фізична
особа), РНОКПП ) та перелік
рахунків у фінансових установах.

При цьому, суд звернув увагу, що у
вказаному листі-відповіді податкового
органу відсутня інформація про цільове
призначення рахунку та про статус
суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно п. 5.6.2 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 15.12.1999
№ 74/5, копія постанови державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника не пізніше наступного після
її винесення дня надсилається боржнику
та відповідно до банків чи інших
фінансових установ або органів,
зазначених у частині другій цієї
статті. Постанова державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника може
бути оскаржена боржником у начальника
відповідного органу державної
виконавчої служби або в суді в 10-денний
строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
арешт на майно або кошти банку, що
знаходяться на його рахунках, арешт на
кошти та інші цінності юридичних або
фізичних осіб, що знаходяться в банку,
здійснюються виключно за постановою
державного виконавця чи рішенням суду
про стягнення коштів або про
накладення арешту в порядку,
встановленому законом. Зняття арешту з
майна та коштів здійснюється за
постановою державного виконавця або за
рішенням суду.

Згідно п. 10.1. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженою
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004р. №22 (далі -
Інструкція №22), обмеження прав клієнта
щодо розпоряджання грошовими коштами,
що знаходяться на його рахунку/ах,
відповідно до статті 1074 Цивільного
кодексу України не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком/ами за рішенням
суду або в інших випадках, установлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Виконання банком арешту коштів, що
зберігаються на рахунку клієнта,
здійснюється за постановою державного
виконавця чи рішенням суду (у тому
числі ухвалою, постановою, наказом,
виконавчим листом суду) про стягнення
коштів або про накладення арешту в
порядку, установленому законом.

Банк приймає до виконання постанову
державного виконавця та/або рішення
суду, які доставлені до банку
самостійно державним виконавцем,
слідчим, представником суду, органу
державної податкової служби або які
надійшли рекомендованим або цінним
листом, відправником якого є суд,
державний виконавець, слідчий, орган
державної податкової служби.

Згідно п. 10.2 Інструкції №22, арешт за
постановою державного виконавця або за
рішенням суду (далі - документ про арешт
коштів) накладається на кошти, що
обліковуються за рахунками, відкритими
клієнтами в банку, відповідно до
нормативно-правових актів
Національного банку, що регулюють
порядок відкриття та використання
рахунків.

Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки
(далі - рахунок) клієнта, уживає заходів
щодо забезпечення виконання документа
про арешт коштів після отримання
документа про арешт коштів (п. 10.4
Інструкції №22).

Під час дії документа про арешт коштів
банк протягом операційного дня
відповідно до статті 59 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
зупиняє видаткові операції за рахунком
клієнта та здійснює арешт усіх
надходжень на рахунок клієнта до
забезпечення суми коштів, що зазначена
в документі про арешт коштів, або до
отримання передбачених законодавством
документів про зняття арешту з коштів
(п. 10.6 Інструкції №22).

Під час судового розгляду справи
встановлено, що у 2012 році АБ
«Південний» прийнято до виконання
постанови державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби про арешт коштів
боржника - ОСОБА_1

Листом керуючого філії АБ «Південний»
в м. Кіровоград №0-17-18276 від 10.06.2014,
приватний підприємець ОСОБА_1
повідомляється про відкриття нових
поточних рахунків 0921 (UAH), 0921
(UAH) замість діючих поточних рахунків
31001 (UAH), НОМЕР_5 (UAH), які буде
закрито банком 20.06.2014.

З матеріалів адміністративного позову
вбачається, що позивач просить суд
зняти арешт з банківських рахунків
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в АБ
«Південний» НОМЕР_4, НОМЕР_5, у зв'язку з
тим, що вказані рахунки відкриті
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, а не
фізичній особі громадянину ОСОБА_1.

З огляду на те, що рахунки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_4, НОМЕР_5
у філії АБ "Південний" у м. Кіровоград
були закриті 20.06.2014, вимоги позивача в
частині зняття з них арешту є
безпідставними.

Вирішуючи спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд вважає за
необхідне також зазначити, що
підпунктом 3.8.1 пункту 3.8 розділу III
Класифікації організаційно-правових
форм господарювання ДК 002:2004,
затвердженої наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
28 травня 2004 р. N 97, визначено, що
підприємцем є фізична особа, яка є
громадянином України, іноземним
громадянином, особою без громадянства,
що здійснює підприємницьку діяльність.
Тобто, підприємцем є фізична особа -
громадянин.

Разом з тим, кожний громадянин має
право на підприємницьку діяльність,
яка не заборонена законом (стаття 42
Конституції України). Це право
закріплено і в статті 50 Цивільного
кодексу України. При цьому
зазначається, що фізична особа
здійснює своє право на підприємницьку
діяльність за умови її державної
реєстрації в порядку, встановленому
законом.

Тобто, громадянин, який бажає
реалізувати своє конституційне право
на підприємницьку діяльність, після
проходження відповідних реєстраційних
та інших передбачених законодавством
процедур за жодних умов не втрачає і не
змінює свого статусу фізичної особи,
якого він набув з моменту народження, а
лише набуває до нього нової ознаки -
«підприємець».

Статус фізичної особи-підприємця - це
юридичний статус, який засвідчує право
особи на заняття підприємницькою
діяльністю, а саме: самостійною,
ініціативною, систематичною, на
власний ризик господарською
діяльністю, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

При цьому, юридичний статус «фізична
особа-підприємець» сам по собі не
впливає і ніяким чином не обмежує
будь-які правомочності особи, які
випливають з її цивільної право- та
дієздатності.

Водночас, згідно з частиною першою
статті 128 Господарського кодексу
України громадянин визнається
суб'єктом господарювання у разі
здійснення ним підприємницької
діяльності за умови державної
реєстрації його як підприємця без
статусу юридичної особи відповідно до
статті 58 цього Кодексу. Саме у
господарських відносинах фізичні
особи-підприємці приймають участь перш
за все як підприємці, а не як фізичні
особи, та лише на підставі їх
реєстрації і внесення відомостей про
них до Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних
осіб-підприємців.

Суд зазначає, що суб'єктами права
власності є Український народ та інші
учасники цивільних відносин, визначені
статтею 2 Цивільного кодексу, тобто
фізичні та юридичні особи, держава
Україна, автономна Республіка Крим,
територіальні громади, іноземні
держави та інші суб'єкти публічного
права (статті 2 та 318 ЦК України).

Згідно ст. 325 Цивільного кодексу
України суб'єктами права приватної
власності є фізичні та юридичні особи.
Фізичні та юридичні особи можуть бути
власниками будь-якого майна, за
винятком окремих видів майна, які
відповідно до закону не можуть їм
належати.

При цьому, власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом (ч.1 ст. 320
Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Між тим, суб'єктами господарювання
визнаються, зокрема, громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці, та здійснюють господарську
діяльність, реалізуючі господарську
компетенцію (сукупність господарських
прав та обов'язків), мають відокремлене
майно і несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах цього
майна, крім випадків, передбачених
законодавством (ст. 55 Господарського
кодексу України).

У роз'ясненні Міністерства юстиції
України від 14.01.2011 року «Статус
фізичної особи-підприємця: проблеми
застосування законодавства» було
зазначено про те, що чинне
законодавство не виділяє такого
суб'єкта права власності як фізична
особа-підприємець та не містить норм
щодо права власності фізичної
особи-підприємця. Законодавство лише
встановлює, що фізична
особа-підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення. Отже, суб'єктом права
власності визнається саме фізична
особа, яка може бути власником
будь-якого майна, крім майна, що не може
перебувати у власності фізичної особи.
При цьому, правовий статус фізичної
особи-підприємця не впливає на
правовий режим майна, що перебуває у
його власності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений
21.11.2014.