Справа № 826/17078/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 листопада 2014 року №
826/17078/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Лемма"
до Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
незаконним розпорядження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Лемма» звернулось
до суду з позовом до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг про визнання незаконним
розпорядження від 28.08.2014 №2523.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що оскаржене
розпорядження прийнято з порушенням
Порядку накладення санкцій
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
порушення законодавства про фінансові
послуги, затвердженого розпорядженням
Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 та ст. 37
Закону України «Про страхування».

Відповідач - Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг -
заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи.

В судовому засідання за згодою
сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалено про вирішення справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг складено акт
про правопорушення законодавства про
фінансові послуги ПАТ «Страхова
компанія «Лемма» складено акт від
14.08.2014 №1014/13-15/13/3 (далі акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що
відповідачем встановлено порушення
позивачем ст. 31 Закону України «Про
страхування» у частині обов'язковості
відповідності кредитного рейтингу
банківської установи. В якій розміщені
кошти страхових резервів,
інвестиційному рівню за національною
шкалою, визначеною законодавством
України, п. 2.3 розділу ІІІ Положення про
обов'язкові критерії та нормативи
достатності, диверсифікованості та
якості активів, якими представлені
страхові резерви з видів страхування,
інших, ніж страхування життя,
затвердженого розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 08.10.2009
№741, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.11.2009 №1099/17115 у
частині відповідності кредитного
рейтингу банківської установи, в якій
розміщені активи Товариства, що
включаються до суми прийнятих активів
із метою дотримання нормативу
достатності активів, якими
представлені страхові резерви з видів
страхування, інших, ніж страхування
життя, інвестиційному рівню за
національною рейтинговою шкалою,
визначеною законодавством України,
складає 103001,00 тис грн.. а саме: АБ
"Експрес-Банк" у розмірі 48 000,00 тис. грн;
ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" у розмірі 1,00
тис. грн; ПАТ "ІнтерКредитБанк" у
розмірі 55 000,00 тис. грн.

Водночас, для представлення страхових
резервів з урахуванням вимог статті 31
Закону України „Про страхування",
пункту 2.3 розділу III Положення та з
урахуванням вимог пункту 2.2 розділу IV
Положення у частині включення до суми
прийнятних активів, що розраховується
з метою дотримання нормативу
достатності активів, якими
представлені страхові резерви з видів
страхування, інших, ніж страхування
життя, банківських вкладів (депозитів)
в кожному банку не більше 20 відсотків
страхових резервів, можуть включатися
банківські вклади (депозити) у розмірі
44 017,24 тис. грн.: АБ "Експрес-Банк" у
розмірі 22 008,12 тис. грн; ПАТ "БАНК КРЕДИТ
ДНІПРО" у розмірі 1,00 тис. грн; ПАТ
"ІнтерКредитБанк" у розмірі 22 008,12 тис.
грн.

З урахування викладеного відповідач
дійшов висновку, що зазначена
інформація свідчить про порушення
Товариством станом на 30.06.2014 вимог
пункту 2.2 розділу IV Положення у частині
включення до суми прийнятних активів,
що розраховується з метою дотримання
нормативу достатності активів, якими
представлені страхові резерви з видів
страхування, інших, ніж страхування
життя, банківських вкладів (депозитів)
в кожному банку не більше 20 відсотків
страхових резервів.

Крім того, в акті перевірки відповідач
вказує, що величина сформованих
страхових резервів на 30.06.2014 складає 110
040,6 тис. грн., з яких активами визначених
категорій, з урахуванням вимог статті 31
Закону України „Про страхування" та з
урахуванням вимог та обмежень,
встановлених у розділах III та IV
Положення, може бути представлено
коштів страхових резервів у розмірі 93
031,7 тис. грн., а саме:

- грошовими коштами на поточних
рахунках - 5 790,10 тис. грн.;

- банківськими вкладами - 44 017,24 тис.
грн;

- акціями-33 012,18 тис. грн,

- правами вимоги до перестраховиків -
10 212,2 тис. грн.

Таким чином, сформовані Товариством
страхові резерви на 30.06.2014,
представлені визначеними категоріями
активів не у повному обсязі (не
представлено визначеними категоріями
активів страхові резерви у обсязі 17 008,88
тис.грн.).

За результатом розгляду справи про
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, провадження якої
розпочато актом від 14.08.2014 №1014/13-15/13/3,
відповідачем винесено розпорядження
від 28.08.2014 №2523, яким тимчасово зупинено
дію ліцензій ПАТ «Страхова компанія
«Лемма» на провадження страхової
діяльності.

Позивачем не заперечується факт
порушення ст. 31 Закону України «Про
страхування», отже в силу норм ч. 3 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України факт порушення станом на 30.06.2014
позивачем згадуваної норми Закону
України «Про страхування» не потребує
доказування. Обґрунтовуючи позовні
вимоги позивач вказує, що відповідачем
допущено порушення Порядку накладення
санкцій Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, заходів
впливу за порушення законодавства про
фінансові послуги, затвердженого
розпорядженням Нацкомфінпослуг від
20.11.2012 №2319 та ст. 37 Закону України «Про
страхування», оскільки відповідач перш
ніж тимчасово зупинити дію ліцензії
позивача мав застосувати захід впливу
у вигляді усунення виявлених порушень
вимог законодавства про фінансові
послуги, а лише у разі їх невиконання
зупиняти чи обмежувати дію ліцензії до
усунення виявлення порушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, у межах своєї
компетенції відповідно до п. 10 ст. 28
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" у разі порушення
законодавства про фінансові послуги,
нормативно-правових актів
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, застосовує заходи
впливу та накладає адміністративні
стягнення.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
у разі порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, обирає та
застосовує заходи впливу на основі
аналізу даних та інформації стосовно
порушення, враховуючи наслідки
порушення та наслідки застосування
таких заходів.

Статтею 40 згадуваного Закону
визначено, що Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, може
застосовувати такі заходи впливу:
тимчасово зупиняти або анулювати
ліцензію на право здійснення
діяльності з надання фінансових
послуг.

Відносини у сфері страхування і
спрямований на створення ринку
страхових послуг, посилення страхового
захисту майнових інтересів
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб врегульовано Законом
України «Про страхування».

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
страхування» державний нагляд за
страховою діяльністю здійснюється з
метою дотримання вимог законодавства
України про страхування, ефективного
розвитку страхових послуг, запобігання
неплатоспроможності страховиків та
захисту інтересів страхувальників.

Державний нагляд за страховою
діяльністю на території України
здійснюється Уповноваженим органом та
його органами на місцях.

Порядок провадження у справах про
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг (далі - справи про
правопорушення), механізм прийняття
рішень Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг (далі -
Нацкомфінпослуг) про застосування
заходів впливу та їх оскарження
визначено Положенням про застосування
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
порушення законодавства про фінансові
послуги, затверджених розпорядженням
Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 18.12.2012 за №2112/22424 (далі -
Положення).

Відповідно до п. 1.4 Положення заходи
впливу застосовуються в порядку,
визначеному цим Положенням.

Згідно із п. 2.1 Положення
Нацкомфінпослуг може застосовувати
такі заходи впливу: 1) зобов'язати
порушника вжити заходів для усунення
порушення; 2) вимагати скликання
позачергових зборів учасників
фінансової установи; 3) накладати
штрафи в розмірах, передбачених
статтею 41 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг";4) тимчасово
зупиняти (обмежувати) або анулювати
(відкликати) ліцензію на право
здійснення діяльності з надання
фінансових послуг; 5) відсторонювати
керівництво від управління фінансовою
установою та призначати тимчасову
адміністрацію; 6) затверджувати план
відновлення фінансової стабільності
фінансової установи; 7) виключати
відповідно до законодавства учасників
ринків фінансових послуг (крім
споживачів фінансових послуг) з
Державного реєстру фінансових установ
або реєстру осіб, які не є фінансовими
установами, але мають право надавати
окремі фінансові послуги; 8)
установлювати для небанківських
фінансових груп підвищені економічні
нормативи, ліміти та обмеження щодо
здійснення окремих видів операцій; 9)
виносити рішення про заборону
недержавним пенсійним фондам -
суб'єктам другого рівня системи
пенсійного забезпечення укладати нові
пенсійні контракти з учасниками
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування у разі
порушення вимог, установлених для
таких недержавних пенсійних фондів
законом та ліцензійними умовами.

Повноваження Нацкомфінпослуг щодо
обмеження або відкликання ліцензії
страховика на право здійснення
діяльності з надання фінансових послуг
реалізуються відповідно до Закону
України "Про страхування".

Згідно із п. 2.5 Положення рішення про
тимчасове зупинення (обмеження) дії
ліцензії на право здійснення
діяльності з надання фінансових послуг
оформляється у вигляді письмового
розпорядження Нацкомфінпослуг, яким
особі забороняється укладати договори
зі споживачами фінансових послуг щодо
зазначеного в рішенні виду (видів)
фінансових послуг із можливістю
подальшого поновлення дії ліцензії.

Статтею 37 Закону України «Про
страхування» визначено, зокрема, що
уповноважений орган має право:
Уповноважений орган має право:

1) одержувати в установленому порядку
від страховиків звітність про страхову
діяльність, інформацію про їх
фінансове становище та необхідні
пояснення щодо звітних даних, а від
підприємств, установ (у тому числі
банків), організацій і фізичних осіб -
інформацію, необхідну для виконання
покладених на нього завдань;

2) проводити перевірку щодо
правильності застосування
страховиками законодавства України
про страхову діяльність і
достовірності їх звітності за
показниками, що характеризують
виконання договорів страхування, не
частіше одного разу на рік призначати
проведення за рахунок страховика
додаткової обов'язкової аудиторської
перевірки з визначенням аудитора;

3) відкликати ліцензію на провадження
страхової діяльності філією
страховика-нерезидента, якщо
страховика-нерезидента позбавлено
ліцензії на провадження страхової
діяльності або якщо його
ліквідовано/оголошено банкрутом у
країні, в якій його зареєстровано;

4) видавати приписи страховикам про
усунення виявлених порушень вимог
законодавства про страхову діяльність,
а у разі їх невиконання зупиняти чи
обмежувати дію ліцензій цих
страховиків до усунення виявлених
порушень або приймати рішення про
відкликання ліцензій та виключення з
державного реєстру страховиків
(перестраховиків).

З системного аналізу викладеного
вбачається, що ст. 37 Закону України «Про
страхування» наділяє відповідача
правом на обмеження чи зупинення дії
ліцензії страховика в разі невиконання
таким страховиком припису про усунення
виявлених порушень.

Проте, п. 7.2 Ліцензійних умов
провадження страхової діяльності,
затверджених розпорядженням Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 28.08.2003
№40, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 15.09.2003 за №805/8126 (далі -
Ліцензійні умови) визначено, що
підставами для тимчасового зупинення
(обмеження) дії ліцензії є, зокерма,
недотримання страховиком на будь-яку
дату вимог законодавства в частині
формування та/або розміщення страхових
резервів, інших гарантійних страхових
резервних фондів, а також обов'язкових
критеріїв і нормативів достатності
капіталу та платоспроможності,
ліквідності, прибутковості, якості
активів та ризиковості операцій, інших
показників і вимог, що обмежують ризики
за операціями з фінансовими активами.

Оскільки, позивачем допущено
порушення вимог законодавства в
частині формування та/або розміщення
страхових резервів, інших гарантійних
страхових резервних фондів, а також
обов'язкових критеріїв і нормативів
достатності капіталу та
платоспроможності, ліквідності,
прибутковості, якості активів та
ризиковості операцій, інших показників
і вимог, що обмежують ризики за
операціями з фінансовими активами, що
відповідно до п. 7.2 Ліцензійних вимог є
підставою саме для зупинення дії
ліцензії страховика, отже при
прийнятті розпорядження про тимчасову
дію ліцензії позивача без попереднього
винесення припису про усунення
порушень законодавства, відповідач
діяв відповідно до згадуваних норм
законодавства.

Відповідно до пп. 5 п. 3 Положення про
Нацкомфінпослуг основним завдання
відповідача є захист прав споживачів
фінансових послуг шляхом застосування
у межах своїх повноважень заходів
впливу з метою запобігання та
припинення порушень законодавства на
ринку фінансових послуг.

Не дотримання позивачем вимог до
страхових резервів у разі настання
страхового випадку ставить під загрозу
можливість страхового відшкодування
споживачам фінансових послуг.

Отже, оскаржене розпорядження прийнято
з метою визначеною Положенням про
Нацкомфінпослуг.

Суд зауважує, що тимчасове
зупинення дії ліцензії позивач
оскарженим розпорядженням не
позбавляє права позивача на усунення
порушень, які слугували підставою для
прийняття такого розпорядження, з
подальшим вирішенням питання щодо
прийняття рішення про відновлення дії
ліцензії.

Щодо посилання позивача, що
недоформування ним резервів відбулось
внаслідок протиправних дій
податкового органу та посилання на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 та
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 08.09.2014, суд зазначає, що
обов'язок щодо формування страховиком
резервів не залежить від інших
обставин здійснення страховиком
діяльності.

Щодо твердження позивача, що ним
03.09.2014 усунуто порушення законодавства,
про що повідомлено відповідача, суд
зазначає, що правомірність
дій/бездіяльності відповідача щодо
прийняття рішення про відновлення дії
ліцензії позивача не є предметом
вирішення даної справи.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, на думку суду відповідач виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятого
ним розпорядження, позивачем не надано
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його позовні вимоги, тому
позов ПАТ «Страхова компанія «Лемма»
задоволенню не підлягає.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
В.І. Келеберда