Справа № 344/10574/14-а
Суддя: Барашков В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/565/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді
Барашкова В.В.

секретаря Струк
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФ
в м. Івано-Франківську про визнання дій
неправомірними щодо відмови в
перерахунку призначеної пенсії з
врахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з наведеним
адміністративним, мотивуючи тим, що
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу». Вона
звернулась до управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську із
заявою про перерахунок пенсії як
державному службовцю відповідно до ст.
37 Закону України «Про державну службу».
Однак, відповідачем при перерахунку
пенсії не включено до складу її
заробітної плати матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на соціально-побутові потреби
внаслідок чого пенсія виплачується в
меншому розмірі, ніж повинна бути.
Листом від 11.07.2014 року відповідач
повідомив, що матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби не
враховуються в суму заробітної плати
для обчислення пенсії у відповідності
до Закону України «Про державну
службу», тому немає підстав у
перерахунку пенсії. Вважає, що виплати
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби повинні
враховуватися при обчисленні розміру
пенсії, оскільки на вказані виплати
нараховувався збір на обов`язкове
державне пенсійне страхування та
необхідність врахування цих виплат при
обчисленні пенсії державним
службовцям узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України. Тому
просила зобов`язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
пенсії з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на соціально-побутові потреби
в суму заробітку, з якого обчислювалась
пенсія.

В судове засідання позивачка не
з'явилася. Подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності,
просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмові заперечення на позов, просив в
задоволенні позову відмовити. Про час
та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові докази у справі,
судом встановлено, що
публічно-правовий спір між сторонами
виник з приводу того, що відповідач при
розрахунку пенсії до складу заробітної
плати позивачки не включив
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби.

Так, ОСОБА_1, являється пенсіонером та з
27.07.2009 року отримує пенсію державного
службовця відповідно до Закону України
«Про державну службу». Вказана
обставина сторонами не оспорюється,
тому з урахуванням положення ч. 3 ст. 72
КАС України не потребує доказування в
судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Однак, відповідачем при розрахунку
пенсії не включено до складу її
заробітної плати матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
матеріально-побутові потреби,
внаслідок чого пенсія виплачується в
меншому розмірі, ніж повинна бути.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про
державну службу», Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про
державну службу» передбачено виплату
державним службовцям допомоги на
оздоровлення в розмірі посадового
окладу при наданні щорічної відпустки.

У ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці»,
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
орган виплачує працівникові за
виконану роботу. Ст. 2 даного Закону
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить - основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

З копій довідок та наказів ДПІ в м.
Івано-Франківську (а.с. 6-8), вбачається,
що позивачці у вказані вище відповідно
до наказів місяці виплачувалась
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань. На суми проведено нарахування
та утримання страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових потреб
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплат праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України « Про збір
на обов`язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов`якове державне пенсійне
страхування. Стаття 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. За змістом
наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того
чи входять вони до структкри
заробітної плати.

Закон України «Про оплату праці» та
Закон України «Про державну службу» ж
загальними по відношенні до даних
правовідносин, в той час як перевагу
мають спеціальні норми Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

В своїй постанові від 20 лютого 2012 року
Верховний Суд України усуваючи
неоднакове застосування норм
матеріального права, вважає
неправильними висновки суду про те, що
оскільки матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, не
включається до складу заробітної плати
державного службовця, то вона не
враховується при обчисленні розміру
його пенсії.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України
визначено, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
відносинах, є обов`язковими для всіх
судів України.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську слід
задовольнити частково. Зобов`язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську провести ОСОБА_1,
перерахунок пенсії державного
службовця з 11 липня 2014 року, з
врахуванням сум виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
виплатити недоплачену суму пенсії з
урахуванням фактично отриманих ним сум
починаючи з 11 липня 2014 року.

Щодо вимоги позивачки про зобов'язання
відповідача надалі нараховувати
пенсію, то в задоволенні такої слід
відмовити, оскільки правовою підставою
для звернення до адміністративного
суду є захист порушених прав, свобод чи
інтересів. Право на позов у особи
виникає лише після порушення
відповідачем її права, тобто захисту
підлягає вже порушене право, а не те,
яке може бути порушене у майбутньому і
щодо якого не відомо, буде воно
порушене чи ні.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що
судом чітко визначено термін з якого
слід провести перерахунок та виплатити
пенсію, кінцевого терміну судом не
зазначено, та й не може бути зазначено,
оскільки пенсія носить безстроковий
характер, та згідно чинного
законодавства України не обмежується
будь-яким терміном чи періодом.

З самого визначення поняття пенсії
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на певний строк. У
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання пенсії, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

На підставі викладеного, відповідно до,
ст. ст. 33, 35, 37 Закону України «Про
державну службу», ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», ч. 1 ст. 1 ЗУ
«Про оплату праці», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. ст. 6-12, 72, 244-2
КАС України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов - задоволити частково.

Зобов»язати УПФ в м. Івано-Франківську
провести перерахунок розміру пенсії
ОСОБА_1, включивши в суму зарплати для
обчислення пенсії виплачену
матеріальну допомогу на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, повернути ОСОБА_1
заборгованість в частині
недорахованої суми пенсії з 11.07.2014 року
та при черговому перерахунку пенсії
враховувати суми матеріальної
допомоги.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, але якщо
апеляційна скарга не була подана в
строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Івано-Франківський міський суд
протягом 10 днів з дня її проголошення, а
у разі прийняття постанови в
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Барашков В.В.