Справа № К/9991/55685/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/55685/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Харківської міської ради до
ОСОБА_4, Харківського комунального
підприємства «Міськелектротранс» про
обмеження права на мирні зібрання, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 серпня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року Харківська міська рада
(далі міськрада) звернулась з позовом
до Харківського комунального
підприємства «Міськелектротранс» та
ОСОБА_4 про обмеження права на мирні
зібрання.

В обґрунтування позовних вимог
міськрада зазначала, що звернення
відповідачів про проведення заходів на
майдані Свободи в м. Харкові 10 серпня 2011
року у вигляді мітингу та безстрокової
акції протесту (далі - спірні заходи)
менш ніж за добу до дня такого
проведення унеможливлює забезпечити
захист громадського порядку, здоров'я
населення, прав та свобод громадян
тощо.

Тому, посилаючись на зазначені
обставини, положення Конституції
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» і
Тимчасового положення «Про порядок
розгляду питань щодо організації та
проведення зборів, мітингів, походів та
демонстрацій у м. Харкові»,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету міськради від 6 червня 2007 року
№ 543, та в інтересах національної
безпеки, позивач просив про
задоволення позову.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 серпня 2011
року позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та відмовити у
позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Суди правильно виходили з того, що
заплановані відповідачами спірні
заходи співпадають із запланованою
міськрадою підготовкою до проведення
святкових заходів, присвячених 68-ій
річниці визволення м. Харкова від
фашистських загарбників, Дню міста, Дню
Державного Прапора України та 20-ій
річниці Незалежності України, що
становить суспільний інтерес і
передбачає велику кількість
відвідування громадянами саме майдану
Свободи в м. Харкові, у тому числі
починаючи з 10 серпня 2011 року.

Тому задовольняючи позовні вимоги
суди, на підставі наявних у справі
даних встановили, що проведення
запланованих відповідачами спірних
заходів може створити реальну
небезпеку громадському порядку та
правам і свободам громадян. При цьому
суди правильно виходили з принципу
дотримання справедливого балансу між
забезпеченням прав і інтересів
мешканців територіальної громади
міста Харкова та прав і свобод
відповідачів на мирі зібрання.

Так, у відповідності до статті 11
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на свободу мирних зібрань і свободу
об'єднання з іншими особами, включаючи
право створювати профспілки та
вступати до них для захисту своїх
інтересів. Здійснення цих прав не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, що встановлені законом і
є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
або громадської безпеки, для
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я чи моралі або для
захисту прав і свобод інших осіб. Ця
стаття не перешкоджає запровадженню
законних обмежень на здійснення цих
прав особами, що входять до складу
збройних сил, поліції чи
адміністративних органів держави.

Згідно статті 39 Конституції України
громадяни мають право збиратися мирно,
без зброї і проводити збори, мітинги,
походи і демонстрації, про проведення
яких завчасно сповіщаються органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування. Обмеження щодо
реалізації цього права може
встановлюватися судом відповідно до
закону і лише в інтересах національної
безпеки та громадського порядку - з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення або захисту прав і свобод
інших людей.

Рішенням Конституційного Суду України
від 19 квітня 2001 року №
4-рп/2001 у справі за конституційним
поданням Міністерства внутрішніх
справ України щодо офіційного
тлумачення положення частини першої
статті 39 Конституції України про
завчасне сповіщення органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування про проведення зборів,
мітингів, походів і демонстрацій
(справа щодо завчасності сповіщення
про мирні зібрання) визначено, що
положення частини першої статті 39
Конституції України щодо завчасного
сповіщення органів виконавчої влади чи
органів місцевого самоврядування про
проведення зборів, мітингів, походів і
демонстрацій в аспекті
конституційного подання треба
розуміти так, що організатори таких
мирних зібрань мають сповістити
зазначені органи про проведення цих
заходів заздалегідь, тобто у прийнятні
строки, що передують даті їх
проведення. Ці строки не повинні
обмежувати передбачене статтею 39
Конституції України право громадян, а
мають служити його гарантією і
водночас надавати можливість
відповідним органам виконавчої влади
чи органам місцевого самоврядування
вжити заходів щодо безперешкодного
проведення громадянами зборів,
мітингів, походів і демонстрацій,
забезпечення громадського порядку,
прав і свобод інших людей.

Відповідно до пункту 2 Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 28 липня 1988 року
№ 9306-XI «Про порядок організації і
проведення зборів, мітингів, вуличних
походів і демонстрацій в СРСР» заява
про проведення зборів, мітингу,
вуличного походу або демонстрації
подається в письмовій формі не пізніш
як за десять днів до намічуваної дати
їх проведення. В заяві зазначаються
мета, форма, місце проведення заходу
або маршрути руху, час його початку і
закінчення, передбачувана кількість
учасників, прізвища, імена, по батькові
уповноважених (організаторів), місце їх
проживання і роботи (навчання), дата
подачі заяви.

Строк завчасного сповіщення має бути
достатнім і для того, щоб органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування могли визначитися,
наскільки проведення таких зібрань
відповідає закону, та в разі потреби,
згідно з частиною 2 статті 39
Конституції України, звернутися до
суду для вирішення спірних питань.

Суди правильно виходили з вимог
підпункту 3 пункту «б» статті 38 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», якими передбачено, що до
делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад щодо забезпечення законності,
правопорядку, охорони прав, свобод і
законних інтересів громадян, зокрема
належать вирішення відповідно до
закону питань про проведення зборів,
мітингів, маніфестацій і демонстрацій,
спортивних, видовищних та інших
масових заходів; здійснення контролю
за забезпеченням при їх проведенні
громадського порядку;

Відповідно до частини 1 статті 182
Кодексу адміністративного судочинства
України органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування
негайно після одержання повідомлення
про проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій тощо мають право
звернутися до окружного
адміністративного суду за своїм
місцезнаходженням із позовною заявою
про заборону таких заходів чи про інше
обмеження права на мирні зібрання (щодо
місця чи часу їх проведення тощо).

Частиною 5 статті 182 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд задовольняє вимоги
позивача в інтересах національної
безпеки та громадського порядку в разі,
якщо визнає, що проведення зборів,
мітингів, походів, демонстрацій чи
інших зібрань може створити реальну
небезпеку заворушень чи злочинів,
загрозу здоров'ю населення або правам і
свободам інших людей. У постанові суду
зазначається спосіб обмеження щодо
реалізації права на мирні зібрання.

Суди встановили, що заплановані
відповідачами мирні заходи
співпадають з масовими
загальноміськими святковими заходами
і передбачають велике скупчення
громадян на одній і тій самій
місцевості, що може становити загрозу
громадській безпеці, правопорядку
тощо.

При цьому, оскільки відповідачі
звернулися із заявою про вказані
заходи менше ніж за одну добу до їх
проведення, міськрада була позбавлена
можливості здійснити усі необхідні
заходи охорони громадської безпеки,
громадського порядку, боротьби зі
злочинністю в рамках даних зібрань.
Саме тому, з урахуванням вказаних
положень Закону та суспільної безпеки,
позов міськради є обґрунтованим.

Таким чином, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
щодо задоволення позовних вимог, їх
рішення відповідають дійсним
обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10 серпня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало