Справа № 813/6232/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2014 року
№ 813/6232/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_1, згідно
представника відповідача - Сахнія А.Я.,
відповідача - Сахнія А.Я.,
розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Львові адміністративну
справу за позовом приватного
підприємця ОСОБА_3 до Реєстраційної
служби Стрийського міського
управління юстиції Львівської області,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Стрийського міського управління
юстиції Львівської області Сахнія
Андрія Ярославовича, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4, про визнання протиправними дій,
скасування рішення та зобов'язання
приватний підприємець ОСОБА_3 (далі - ПП
ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з
позовом до Реєстраційної служби
Стрийського міського управління
юстиції Львівської області (РС
Стрийського МРУЮ Львівської області,
відповідач), державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Стрийського міського
управління юстиції Львівської області
Сахнія Андрія Ярославовича (далі -
державний реєстратор Сахній А.Я.,
відповідач), третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, третя особа), з
наступними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії державних
органів реєстрації прав власності на
нерухоме майно при виключенні з
державного реєстру реєстрації прав
власності на ім'я приватного
підприємця ОСОБА_3 нерухомого майна,
яке складається з приміщення № 1-6, 13-18,
21-25 загальною площею 344,4 м кв. в будівлі
А-2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
яке було зареєстровано згідно судового
рішення у справі № 4/1940-17/296;

- скасувати рішення від 27.08.2014 року №
15392888 та зобов'язати відповідача
здійснити державну реєстрацію права
власності за приватним підприємцем
ОСОБА_3 приміщень № 1-6, 13-18, 21-25 загальною
площею 344,4 м кв. в будівлі А-2, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі судових рішень у справі №
4/1940-17/296.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що не погоджується
із рішенням про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 15392888
від 27.08.2014 року у зв'язку із тим, що
існують не скасовані та не змінені
судові рішення про встановлення права
власності на ці приміщення за
позивачем - ОСОБА_3

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача та відповідач
Сахній А.Я. в судовому засіданні проти
позову заперечив з тих підстав, що при
зверненні позивача до реєстраційної
служби Стрийського міськрайонного
управління юстиції державним
реєстратором було встановлено, що
відповідно до п. 4, ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав,
документам, що їх посвідчують, оскільки
за даними Реєстру прав власності,
вищевказані нежитлові приміщення,
14.12.2011 року зареєстровані Стрийським
міжрайонним бюро технічної
інвентаризації за громадянкою ОСОБА_4.
Окрім того, дані нежитлові приміщення,
перебувають під арештом № 8730860,
накладеним згідно ухвали суду
Стрийського міськрайонного суду № 2-259
від 18.05.2009 року та під арештом № 8734895,
накладеним згідно ухвали Стрийського
міськрайонного суду № 4782 від 18.05.2009
року. За таких обставин вважав прийняте
ним рішення законним і обґрунтованим і
просив у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засіданні
не прибула. Через канцелярію суду
подала письмові заперечення вх. № 36294
від 22.10.2014 року, в яких зазначає, що
згідно рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області по справі № 2-259-09 від 10.07.2009
року, набула права власності на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, так як
за нею було визнано право переважної
купівлі частини приміщення та
зобов'язано сплатити його вартість
ОСОБА_3 в розмірі 449905,00 грн. Дані грошові
кошти відповідач отримав та рішення
суду про витребування майна з
незаконного чужого володіння виконав.
ОСОБА_4 зазначає, що на даний час
користується приміщеннями № 1-6, 13-18, 21-25
будівлі А-2, загальною площею 344,4 кв. м у
АДРЕСА_1. Відтак, просила відмовити в
позові у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, відповідача, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши дійсні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що у позові слід відмовити в
повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.08.2014 року, позивач звернувся до
Реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області із заявою
(реєстраційний номер 7907233) про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, для
проведення державної перереєстрації
права власності на нежитлові
приміщення № 1-6, 13-18, 21-25 загальною
площею 344,4 кв. м будівлі А-2, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1

Як вбачається із матеріалів справи, до
поданої заяви про державну реєстрацію
позивачем надано наступні документи:

- ухвалу Господарського суду
Львівської області від 25.10.2006 року
№4/1940;

- мирову угоду від 11.10.2006 року;

- акт передачі майна від 11.10.2006 року;

- витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 21.07.2006 року.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державний реєстратор з'ясовує чи
відповідають подані документи
відповідають вимогам та чи дають змогу
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

На підставі вивчення поданих
документів, державний реєстратор
прийняв рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 15392888 від 27 серпня 2014 року.

З рішення Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області Сахнія
Андрія Ярославовича про відмову у
державній реєстрації права власності
на нежитлові приміщення №15392888 від
27.08.2014 року вбачається, що у проведенні
державної реєстрації відмовлено у
зв'язку з тим, що згідно даних Реєстру
прав власності вищевказане нерухоме
майно зареєстроване за іншим суб'єктом.
Окрім того, дані нежитлові приміщення
перебувають під арештами: арешт № 8730860,
накладений згідно ухвали Стрийського
міськрайонного суду № 2-259 від 18.05.2009
року, та арешт № 8734895, накладений згідно
ухвали Стрийського міськрайонного
суду № 4782 від 18.05.2009 року.

Позивач з таким рішенням не погодився,
а тому звернувся з даним позовом до
суду.

Особливості реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, затв.
постановою Кабінету Міністрів України
№868 від 17.10.2013 року.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 4 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено обов'язковість державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 вищевказаного
Закону, державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державний реєстратор, крім іншого,
наділений повноваженнями
встановлювати відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;
приймати рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Вказана норма кореспондується з п. 15
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, згідно
якого під час розгляду заяви і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено зокрема,
у разі, якщо, подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Крім того, згідно п. 20 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень передбачено, що за
результатами розгляду заяви та
документів необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав, або рішення
про відмову у такій реєстрації.

З наведених вище норм вбачається, що
реєстраційний орган зобов'язаний
перевіряти відсутність підстав для
відмови в державній реєстрації прав та
їх обтяжень, встановлювати факт
відсутності підстав для зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та/або їх обтяжень, та при
наявності таких підстав приймає
рішення про зупинення державної
реєстрації прав або відмовляє в такій
реєстрації.

Статтею 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» передбачено, що
державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до п. 37 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, в переліку документів, які
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
при зверненні до державного
реєстратора позивачем подано ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 25.10.2006 року № 4/1940/296, згідно
якої позивачем підписано мирову угоду
з приватним підприємцем ОСОБА_5 (далі -
ПП ОСОБА_5).

Відповідно до даної мирової угоди,
позивач приймає пропозицію ОСОБА_5 про
погашення боргу майном і дає згоду в
погашення боргу прийняти у власність
майно, яке складається з приміщення №
1-6, 13-18, 21-25 будівлі А-2, загальною площею
344,4 кв. м у АДРЕСА_1, вартістю 449905,00
гривень. Передача майна між сторонами
відбувалася згідно акту, що є
невід'ємною частиною мирової угоди.

Водночас, як вже зазначалось вище,
державний реєстратор зобов'язаний
встановлювати відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами.

Розглянувши заяву та долучені
документи, державним реєстратором
Сахнієм А.Я. було встановлено, що
відповідно до п. 4, ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
подані документи не відповідають
вимогам або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав,
документам, що їх посвідчують, оскільки
за даними Реєстру прав власності
вищевказані нежитлові приміщення
14.12.2011 року зареєстровані Стрийським
міжрайонним бюро технічної
інвентаризації за громадянкою ОСОБА_4
на основі рішення суду № 2-259-09 від 10.07.2009
року.

Слід зазначити, що рішення судів, які
подавались позивачем державному
реєстратору Сахнію А.Я., були датовані
до 10.07.2009 року, тобто до дня прийняття
Стрийським міськрайонним судом
Львівської області рішення у справі за
позовом ОСОБА_4 до Стрийської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, третьої особи
Стрийської державної нотконтори,
Стрийського МБТІ, про визнання права
переважної частини купівлі частини
приміщення, переведення прав і
обов'язків покупця, витребування майна
з чужого незаконного володіння,
визнання права власності.

Зважаючи на встановлені під час
подання до державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень заяв і
документів суперечності між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами, державний реєстратор
не мав законних підстав для проведення
державної реєстрації прав, оскільки
майно на даний час є зареєстроване за
ОСОБА_4

Окрім цього, державним реєстратором
було враховано наявність обтяжень прав
на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону. Так, нежитлові
приміщення № 1-6, 13-18, 21-25 будівлі А-2,
загальною площею 344,4 кв. м у АДРЕСА_1,
перебувають під арештами № 8730860,
накладеними згідно ухвали Стрийського
міськрайонного суду № 2-259 від 18.05.2009
року та № 8734895, накладеними згідно
ухвали Стрийського міськрайонного
суду № 4782 від 18.05.2009 року, що, відповідно
до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», є підставою для
відмови у проведенні державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
обтяження - заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим майном,
яка встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

Відтак, згідно наведеного, можна
зробити висновок, про те, що в діях
державного реєстратора немає жодних
ознак протиправності, а рішення про
відмову у державній реєстрації права
власності на нежитлові приміщення
№15392888 від 27.08.2014 року є правомірним та
обґрунтованим.

Звідси, у задоволенні позовної вимоги
про скасування оспорюваного рішення
від 27.08.2014 року № 15392888 слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача здійснити державну
реєстрацію права власності за ПП
ОСОБА_3 приміщень № 1-6, 13-18, 21-25 загальною
площею 344,4 м кв. в будівлі А-2, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі судових рішень у справі №
4/1940-17/296, то відмова у задоволенні
вимоги про скасування рішення від
27.08.2014 року № 15392888 унеможливлює
задоволення і даної вимоги.

Крім того, суд не вправі виходити за
межі своїх повноважень та перебирати
на себе повноваження органів державної
влади.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України
критеріям, не може втручатись у їхні
повноваження, у даному випадку у
повноваження РС Стрийського МРУЮ у
Львівській області.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними дії державних органів
реєстрації прав власності на нерухоме
майно при виключенні з державного
реєстру реєстрації прав власності на
ім'я приватного підприємця ОСОБА_3
нерухомого майна, яке складається з
приміщення № 1-6, 13-18, 21-25 загальною
площею 344,4 м кв. в будівлі А-2, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке
було зареєстровано згідно судового
рішення у справі № 4/1940-17/296, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на наведене вище, а також
враховуючи той факт, що мало місце не
виключення ОСОБА_3 з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, а
реєстрація майна, що складається з
приміщення № 1-6, 13-18, 21-25 загальною
площею 344,4 м кв. в будівлі А-2, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі судового рішення від 10.07.2009
року у справі № 4/1940-17/296, на іншу особу,
у задоволенні даної позовної вимоги
слід відмовити.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд
дійшов висновку, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень,
представив суду належні і достатні
докази на спростування вищенаведених
обставин.

Натомість, позивачем не наведено
належних і допустимих доказів про
порушення її прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи все вищенаведене, суд
прийшов до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позову в повному
обсязі.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст. 94 КАС України, такі
належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 128,
158-163, КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 186,
254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
28.11.2014 року.

Суддя
Потабенко В.А.