Справа № 815/5778/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5778/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Дубовик Г.В.,

за участі:

за участю: представника позивача -
Пономарьова К.В., Новоселова Н.Б. (за
довіреностями);

представника відповідача
- Казани Н.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Одеській
області до державного підприємства
"Ренійський морський торговельний
порт" про зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Державної фінансової
інспекції в Одеській області до
державного підприємства "Ренійський
морський торговельний порт", в якому
позивач просить суд:

- зобов'язати Державне підприємство
"Ренійський морський торговельний
порт" виконати пункт 3 вимоги №850-16/224
від 13.02.2014 року, а саме:

- відобразити в обліку Порту
дебіторську заборгованість в розрізі
судових агентів, у загальній сумі 438 567,52
гривень, в тому числі за період з 01.03.2012
року по 31.12.2012 рік в сумі 185 266,87 гривень,
та з 01.01.2013 року по 13.06.2013 року 253 300,65
гривень (Додаток 6.4 до Акту ревізії від
11.01.2014 року №850-16/2);

- стягнути з судових агентів на рахунок
Порту недоотриманих коштів
корабельного збору у загальній сумі 438
567,52 гривень, в тому числі за період з
01.03.2012 по 31.12.2012 року в сумі 185 266,87
гривень, та з 01.01.2013 р. по 13.06.2013 року 253
300,65 гривень (Додаток 6.4 до Акту ревізії
від 11.01.2014 року №850-16/2);

- в разі пропуску строків позовної
давності стягнути з осіб
відповідальних за правильність та
повноту справляння корабельного збору
(зазначеного на сторінці 17 Акту ревізії
від 11.01.2014 року №850-16/2).

- зобов'язати Державне підприємство
"Ренійський морський торговельний
порт" виконати пункт 5 вимоги №850-16/224
від 13.02.2014 року, а саме: відкоригувати в
обліку вартість активів шляхом
зменшення їх вартості та зменшення сум
витрат по амортизаційним нарахуванням.

В обґрунтування позову зазначається,
що позивачем проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства - Ренійський
морський торговельний порт" за період з
01.01.2011 року по 30.09.2013 року, в ході якої
встановлено, що в порушення вимог п. 2
приміток до Загальної частини
"Положення про портові збори",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000 року № 1544,
до буксирів та барж що здійснювали
комерційні вантажні рейси не
застосовувались ставки визначені до
суден групи "А". Згідно перерахунку сум
недоотриманого корабельного збору по
відходу буксирів та барж, що
здійснювали комерційні вантажні рейси
встановлено що ДП "РМТП" недоотримало
корабельного збору по виходу, за період
з 01.09.2012 по 12.06.2013 року у загальній сумі
438 567,52 грн., в тому числі за період з
01.03.2012 по 31.12.2012 року в сумі 185 266,87 грн. та
з 01.01.2013 по 13.06.2013 - 253 300,65 грн.

Також, позивач в адміністративному
позові зазначив, що в порушення п. 6
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 7 «Основні засоби» внаслідок
обліку ДП "РМТП" 4 квартир, які
приватизовані фізичними особами,
станом на 30.09.2013 року завищено вартість
активів на загальну суму 417542,09 грн. та
завищено витрати на загальну суму 12601,50
грн. (амортизаційні нарахування), що
призвело до викривлення фінансової
звітності.

Позивач зазначає, що у зв'язку із
зазначеними порушеннями вимогою про
усунення порушень, виявлених ревізією,
№ 850-16/224 від 13.02.2014 року встановлено
строк для її виконання, однак
відповідачем виконана не була, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
із вказаним адміністративним позовом.

Відповідач надав заперечення до
адміністративного позову (а.с. 128-132), в
яких на спростування доводів позивача
щодо проведення індексації житлого
фонду (4-х котеджів), зазначив, що ДП
«РМТП» є підприємством державної форми
власності, органом управління якого є
Міністерство інфраструктури України.
Будь-які дії, пов'язані із
розпорядженням майном (списання,
продаж, передача, тощо) здійснюються
тільки на підставі погодження з
Мінінфраструктури України. Таким
чином, на момент перевірки, у ДП «РМТП»
відсутні будь-які розпорядчі документи
Мінінфраструктури України або інші
нормативні документи, що відповідають
вимогам діючого законодавства,
стосовно списання з балансу основних
засобів, для здійснення зняття з
балансу таких об'єктів основних
засобів. Та у відповідності до до п. 23
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 7 "Основні засоби" амортизація
нараховується на всі об'єкти основних
засобів, які обліковуються на балансі
підприємства та припиняється на термін
реконструкції, добудови, модернізації,
консервації. Отже, відповідач зазначає,
що у ДП» РМТП» немає законних підстав
для зняття 4-х котеджів з обліку, як
складову частину активів у
бухгалтерському балансі.

Стосовно пункту 3 вимоги № 850-16/224 від
13.02.2014 р. відповідач зазначив, що за
період з 01.09.2012 по 12.06.2013 року
корабельний сбір нараховувався
працівниками ДП «РМТП» у відповідності
до вимог «Положення про портові збори»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000 року №1544
(надалі «Положення про портові збори»)
і міжнародних зобов'язань України, які
виникають з Міжнародного документу,
Конвенції про режим судноплавства на
Дунаї (Із змінами, внесеними згідно з
Додатковим Протоколом від 26.03.98 )
ратифікований Законом України «Про
ратифікацію Додаткового протоколу від
26 березня 1998 року до Конвенції про
режим судноплавства на Дунаї від 18
серпня 1948 року» від 14 травня 1999 року, N
664-ХІУ.

Відтак, відповідач вважає, що законні
підстави для задоволення вимоги
позивача - відсутні.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обґрунтування, викладені в позовній
заяві і просили задовольнити позовні
вимоги.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечувала проти
задоволення позову посилаючись на
обґрунтування, що вказані в
запереченнях на адміністративний
позов.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи
та матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 2 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» від 26
січня 1993 року N 2939-XII головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за судовим
рішенням, ухваленим у кримінальному
провадженні.

Частиною 2 ст.2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено, що державний фінансовий
контроль забезпечується органом
державного фінансового контролю через
проведення державного фінансового
аудиту, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Як встановлено судом відповідно до
плану контрольно-ревізійної роботи на
ІУ квартал 2013 року, на підставі
направлень, виданих начальником
Ізмаїльської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 14.10.2013
№218,219,220,221 та від 11.11.2013 №248,249
ревізійною групою під керівництвом
заступника начальника Ізмаїльської
ОДФІ ОСОБА_5, у складі начальника
Імаїльської ОДФІ ОСОБА_6, завідувача
сектору Пономарьової К.В., головних
державних фінансових інспекторів
Кулішової Л.А., Бікова І.М., та
провідного державного фінансового
інспектора Ковалевської В.К. проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства -
Ренійський морський торговельний порт"
(далі - Порт, ДП "РМТП") за період з 01.01.2011
року по 30.09.2013 року, за результатами
якої складено акт від 11.01.2014 року № 850-16/2
(а.с. 9-75).

Розділом 6 вказаного акту ревізії (а.с.
25) встановлено, що в порушення вимог п. 2
приміток до Загальної частини
"Положення про портові збори",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000 року № 1544,
до буксирів та барж що здійснювали
комерційні вантажні рейси не
застосовувались ставки визначені до
суден групи "А". Згідно перерахунку сум
недоотриманого корабельного збору по
відходу буксирів та барж, що
здійснювали комерційні вантажні рейси
встановлено що ДП "РМТП" недоотримало
корабельного збору по виходу, за період
з 01.09.2012 по 12.06.2013 року у загальній сумі
438 567,52 грн., в тому числі за період з
01.03.2012 по 31.12.2012 року в сумі 185 266,87 грн. та
з 01.01.2013 по 13.06.2013 - 253 300,65 грн.

Також, згідно п. 10.2 акту ревізії в
порушення п. 6 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 № 92, внаслідок обліку на балансі
ДП "РМТП" 4 квартир, які приватизовані
фізичними особами, станом 30.09.2013 року
завищено вартість активів на загальну
суму 417 542,09 грн. та завищено витрати на
загальну суму 12 601,50 грн.(амортизаційні
рахування), що призвело до викривлення
фінансової звітності.

У зв'язку із встановленими порушеннями
Ізмаїльською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією винесено вимогу
від 13.02.2014 року № 850-16/224 «Про усунення
порушень законодавства, виявлених
ревізією ДП «РМТП» (а.с. 76-78), пунктом 3
якої передбачено: - відобразити в
обліку Порту дебіторську
заборгованість в розрізі судових
агентів, - провести претензійно-правову
роботу з судовими агентами щодо
стягнення на рахунок Порту
недоотриманих коштів корабельного
збору, - в разі пропуску строків
позовної давності стягнути з осіб
відповідальних за правильність та
повноту справляння корабельного збору
шкоду порядку та розмірі,
встановленого ст..ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Пункт 5 вимоги передбачає, що у зв'язку
із встановленим порушення п. 6
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 7 "Основні засоби", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 27.04.2000 № 92, внаслідок обліку на
балансі ДП "РМТП" 4 квартир, які
приватизовані фізичними особами,
станом 30.09.2013 року завищено вартість
активів на загальну суму 417 542,09 грн. та
завищено витрати на загальну суму 12 601,50
грн.(амортизаційні рахування), що
призвело до викривлення фінансової
звітності, відкоригувати в обліку
вартість активів шляхом зменшення їх
вартості та зменшення сум на
амортизаційним відрахуванням.

Відповідно до ч. 7 ст. 10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 10 ст. 10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» » органу державного
фінансового контролю надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Статтею 84 Кодексу торговельного
мореплавства України встановлено, що у
морському порту справляються такі
цільові портові збори: корабельний,
причальний, якірний, канальний,
маяковий, вантажний, адміністративний
та санітарний. Інші види зборів можуть
встановлюватися законодавчими актами
України. Розмір портових зборів
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою від 12 жовтня 2000 року № 1544
Кабінет Міністрів України затвердив
Положення про портові збори, яке
містить перелік та розмір зборів, що
стягуються у портах України.

Пунктом 1 вищенаведеного положення
передбачено, що портові збори
(корабельний, канальний, маяковий,
причальний, якірний, адміністративний
та санітарний) справляються у морських
портах із суден зазначених груп і
плавучих споруд, що плавають під
Державним прапором України та
іноземним прапором: вантажні судна, що
заходять у порти для виконання
вантажних операцій, та плавучі споруди
група А; пасажирські судна, включаючи
швидкісні судна на підводних крилах та
пороми, що заходять у порти для
виконання вантажопасажирських
операцій, криголами, які не належать
порту та не орендовані ним група Б;
ліхтери, буксири, буксири-штовхачі,
штовхачі, баржі (самохідні і
несамохідні), річкові самохідні судна,
включаючи судна типу "ріка-море"
пароплавств, які є членами
Братиславської угоди, що заходять у
порти на р. Дунаї, а також річкові
самохідні судна, що заходять в інші
порти для подальшого перевантаження
вантажів на морські судна і навпаки
група В; несамохідні судна (крім барж)
група Г; судна, що заходять у порт
вимушено, для постачання, карантинних
потреб, а також судна, що прямують на
ремонт на судноремонтні підприємства
(бази) України група Д; службові та
військові судна група Д; навчальні,
навчально-виробничі судна при
виконанні ними рейсів за навчальними
планами навчальних закладів, на борту
яких перебуває не менш як 50 курсантів,
навчально-тренажерні судна група Д;
наукові, дослідні та швидкісні судна на
підводних крилах, що виконують
регулярні пасажирські рейси за
розкладом у каботажному плаванні (крім
прогулянкових і круїзних рейсів) група
Д; інші судна (судна судноремонтного
заводу, аварійно-рятувальні,
підводно-технічні, технічні,
госпітальні, гідрографічні, судна
місцевого портового флоту, криголами,
які належать порту та орендовані ним,
спортивні судна, приватні яхти, парусні
судна, судна, які проходять ходові
випробування, та риболовецькі судна, що
заходять у порти без виконання
вантажних операцій) група Е.

Вищенаведеною нормою усі види суден
(вантажні, пасажирські, несамохідні
судна, буксири тощо) поділені на групи
(А, Б, В тощо). Тобто, кожному виду суден
або декільком видам привласнена певна
група. Ознакою приналежності до такої
групи є саме вид судна (вантажне,
пасажирське тощо). Однак, для групи В є
застереження, що до неї відносяться
виключно буксири та баржі пароплавств,
які є членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї. Тобто,
зазначені групи розділяють судна
виключно за видами (пасажирське,
вантажне тощо), окрім групи В до якої
входять лише буксири, баржі та інші
допоміжні судна пароплавств, які є
членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї з будь-якою
метою (має значення виключно захід у
порт, а не мета такого заходу).

Приміткою за № 2 до вищенаведеної норми
передбачено, що судна груп В (буксири та
баржі), Д та Е, що виконують комерційні
вантажні рейси, належать до групи А.

Таким чином, буксири та баржі поділені
на два певних види (А і В), а саме:
буксири та баржі пароплавств, які є
членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї з будь-якою
метою - група В; буксири і баржі інших
пароплавств, що виконують комерційні
вантажні рейси з заходом у порти на р.
Дунаї та буксири і баржі усіх взагалі
пароплавств, що виконують вантажні
комерційні рейси з заходом в інші порти
ніж ті, що розташовані на р. Дунай -
група А.

Як встановлено судом, Державне
підприємство "Ренійський морський
торговельний порт" зверталось до суду
з адміністративним позовом до ДПІ у
Ренійському районі Одеської області
ДПС про скасування податкового
повідомлення-рішення від 24 травня 2013
року № НОМЕР_1.

Предметом дослідження по даній справі
(№ 815/4423/13-а) являлось порушення,
встановлене податковим органом, що
полягало у заниженні сум портових
зборів за надані послуги шляхом
нарахування таких суднам групи А
(буксири та баржі) за ставками
передбаченими для групи В (примітка № 2
Положення про портові збори), адже
податковим органом встановлено, що
позивач (порт на р. Дунай) стягував з
буксирів та барж пароплавств, які є
членами Братиславської угоди, що
заходили в нього (порт) з метою
здійснення вантажних комерційних
рейсів, портові збори за групою В.
Податковий орган в акті перевірки
виклав думку, що позивач повинен був
стягувати з зазначених суден портові
збори у розмірах встановлених для
групи А, а не В і відповідно сплачувати
ПДВ зі значно більшої суми портових
зборів ніж були ним фактично отримані
за ставками передбаченими для групи В.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
встановлено, що семантична побудова
вищенаведених норм не дає жодних
підстав для висновку про те, що баржі та
інші допоміжні судна пароплавств, які є
членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї з метою
здійснення вантажних комерційних
рейсів відносяться до групи А та
повинні сплачувати портові збори за
ставками передбаченими для зазначеної
групи (А).

Як вбачається з матеріалів справи
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17.09.2014 року постанова
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
залишена без змін (а.с. 150-153).

За змістом ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, як вбачається з акту ревізії від
11.01.2014 року № 850-16/2 та з вимоги від 13.02.2014
року № 850-16/224 «Про усунення порушень
законодавства, виявлених ревізією ДП
«РМТП», пункт 3 вимоги ґрунтується на
тому, що порушення вимог п. 2 приміток до
Загальної частини "Положення про
портові збори", затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2000 року № 1544, до буксирів та барж
що здійснювали комерційні вантажні
рейси не застосовувались ставки
визначені до суден групи "А". Згідно
перерахунку сум недоотриманого
корабельного збору по відходу буксирів
та барж, що здійснювали комерційні
вантажні рейси встановлено що ДП "РМТП"
недоотримало корабельного збору по
виходу, за період з 01.09.2012 по 12.06.2013 року
у загальній сумі 438 567,52 грн., в тому
числі за період з 01.03.2012 по 31.12.2012 року в
сумі 185 266,87 грн. та з 01.01.2013 по 13.06.2013 - 253
300,65 грн.

Разом з тим, оскільки судовим рішенням
по справі № 815/4423/13-а наведено той факт,
що норми чинного законодавства та
висновки проведеної експертизи не
дають жодних підстав вважати, що баржі
та інші допоміжні судна пароплавств,
які є членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї з метою
здійснення вантажних комерційних
рейсів відносяться до групи А та
повинні сплачувати портові збори за
ставками передбаченими для зазначеної
групи (А), суд вважає, що даний факт є
встановленим та не потребує
доказуванню при розгляді даної справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що
адміністративний позов в частині
позовних вимог щодо зобов'язання
Державне підприємство "Ренійський
морський торговельний порт" виконати
пункт 3 вимоги №850-16/224 від 13.02.2014 року не
підлягає задоволенню.

Відносно правомірності прийняття п.5
вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Судом встановлено, що на виконання
вимог постанови Кабінету Міністрів
України «Про порядок індексації
вартості об'єктів житлового фонду» від
31.08.1996 року № 1024 з метою щорічного
проведення балансової вартості
об'єктів існуючого житлового фонду у
відповідність з реальною вартістю
будівництва житла в 2011 та 2012 році
Портом проведено індексацію об'єктів
житлового фонду.

Як з'ясовано судом та не заперечувалось
сторонами, ДП «Ренійський морський
торговельний порт» проіндексовано,
зокрема, об'єкти житлового фонду:
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ,
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ,
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4.

З матеріалів справи вбачається, що в
ході проведення перевірки органом ДФІ
направлялись до Ренійської міської
ради та Ренійського МБТІ запити щодо
правовласників житлових будинків,
зокрема, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 (а.с.
87- 88).

19.12.2013 року комунальне підприємство
«Ренійське бюро технічної
інвентаризації» направило лист за № 256
(а.с.89), в якому зазначило, що:

- власником домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є
ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право
власності, копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с. 94);

- власниками домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_3, є
ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11на
підставі свідоцтва про право
власності, копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с. 93),

- власниками домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2 є
ОСОБА_12, ОСОБА_13 на підставі свідоцтва
про право власності, копія якого наявна
в матеріалах справи (а.с. 92),

- власником домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_4 є
ОСОБА_14 на підставі договору
купівлі-продажу, копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с. 90).

Суд зазначає, що методологічні засади
формування в бухгалтерському обліку
інформації про основні засоби, інші
необоротні матеріальні активи та
незавершені капітальні інвестиції в
необоротні матеріальні активи (далі -
основні засоби), а також розкриття
інформації про них у фінансовій
звітності визначає Положення
(стандарт) бухгалтерського обліку 7
"Основні засоби" , затверджене наказом
Міністерства фінансів України від 27
квітня 2000 р. N 92.

Як вбачається з бухгалтерської довідки
відповідача, на утримання 4 котеджів, що
рахуються на балансовому рахунку 10
«Основні засоби» ДП «РМТП» не
нараховувались будь-які інші видатки,
окрім амортизаційних відрахувань
(а.с.98).

В судових засіданнях представник
відповідача посилався на те, що ДП
«РМТП» є підприємством державної форми
власності, органом управління якого є
Міністерство інфраструктури України.
Будь-які дії, пов'язані із
розпорядженням майном (списання,
продаж, передача, тощо) здійснюються
тільки на підставі погодження з
Мінінфраструктури України. Таким
чином, на момент перевірки, у ДП «РМТП»
відсутні будь-які розпорядчі документи
Мінінфраструктури України або інші
нормативні документи, що відповідають
вимогам діючого законодавства,
стосовно списання з балансу основних
засобів, для здійснення зняття з
балансу таких об'єктів основних
засобів. Та у відповідності до до п. 23
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 7 "Основні засоби" амортизація
нараховується на всі об'єкти основних
засобів, які обліковуються на балансі
підприємства та припиняється на термін
реконструкції, добудови, модернізації,
консервації. Отже, відповідач зазначає,
що у ДП» РМТП» немає законних підстав
для зняття 4-х котеджів з обліку, як
складову частину активів у
бухгалтерському балансі.

На підтвердження своєї правової
позиції представником відповідача
надано відповідні накази
Мінінфраструктури України (а.с. 135-146).

Однак, суд вважає такі твердження
відповідача безпідставними з огляду на
наступне.

Згідно п. 146.21ст. 146 Податкового кодексу
України платники податку всіх форм
власності мають право проводити
переоцінку об'єктів основних засобів,
застосовуючи щорічну індексацію
вартості основних засобів, що
амортизується, та суми накопиченої
амортизації на коефіцієнт індексації.

Згідно ст. 4 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби" амортизація - систематичний
розподіл вартості, яка амортизується,
необоротних активів протягом строку їх
корисного використання (експлуатації).

Відповідно до п. 4 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби" основні засоби - матеріальні
активи, які підприємство/установа
утримує з метою використання їх у
процесі виробництва/діяльності або
постачання товарів, надання послуг,
здавання в оренду іншим особам або для
здійснення адміністративних і
соціально-культурних функцій,
очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких
більше одного року (або операційного
циклу, якщо він довший за рік).

Відповідно до п. 6 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби» об'єкт основних засобів
визнається активом, якщо існує
імовірність того, що
підприємство/установа отримає в
майбутньому економічні вигоди від його
використання та вартість його може
бути достовірно визначена.

При цьому, як вбачається з довідки
головного бухгалтера ДП» РМТП», що
обліковуються на балансі ДП «РМТП»,
відповідачем визначено вартість, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 у загальному
розмірі 417542,09 грн.

Згідно п. 4 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби" первісна вартість - історична
(фактична) собівартість необоротних
активів у сумі грошових коштів або
справедливої вартості інших активів,
сплачених (переданих), витрачених для
придбання (створення) необоротних
активів. Залишкова вартість - різниця
між первісною (переоціненою) вартістю
необоротного активу і сумою його
накопиченої амортизації (зносу).

Так, аналіз наведених судом норм
свідчить про те, що в результаті
проведення індексації збільшується
сума амортизаційних відрахувань,
оскільки збільшується балансова
вартість основних засобів.

При цьому, оскільки судом встановлено,
що житлові будівлі , що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3,
АДРЕСА_4 знаходяться в приватній
власності фізичних осіб, й відтак не
відноситься до основних засобів ДП
«РМТП», суд вважає правомірним
висновок Державної фінансової
інспекції в Одеській області відносно
того, що внаслідок обліку на балансі ДП
«РМТП» 4 квартир, які приватизовані
фізичним особами, станом на 30.09.2013 року
завищено вартість активів на загальну
суму 417542,09 грн. та завищено витрати на
загальну суму 12601,50 грн. (амортизаційні
нарахування), що призвело до
викривлення фінансової звітності.

На підставі зазначеного суд вважає, що
позовна вимога Державної фінансової
інспекції в Одеській області про
зобов'язання ДП "Ренійський морський
торговельний порт" виконати пункт 5
вимоги №850-16/224 від 13.02.2014 року, а саме:
відкоригувати в обліку вартість
активів шляхом зменшення їх вартості
та зменшення сум витрат по
амортизаційним нарахуванням, підлягає
задоволенню.

Відповідно до положень частини 2 статті
19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною другою ст.71 КАС України,
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідно
до ст. 86 КАС України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище суд
приходить до висновку, про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог.

Судові витрати розподілити відповідно
до статті 94 КАС України,

Керуючись ст.ст.11, 160-163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Одеській
області - задовольнити частково.

Зобов'язати Державне підприємство
"Ренійський морський торговельний
порт" виконати пункт 5 вимоги №850-16/224
від 13.02.2014 року, а саме: відкоригувати в
обліку вартість активів шляхом
зменшення їх вартості та зменшення сум
витрат по амортизаційним нарахуванням.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текс постанови
виготовлений та підписаний суддею
28.11.2014 року.

Суддя
Вовченко O.A.

Адміністративний позов
Державної фінансової інспекції в
Одеській області - задовольнити
частково.

Зобов'язати Державне підприємство
"Ренійський морський торговельний
порт" виконати пункт 5 вимоги №850-16/224
від 13.02.2014 року, а саме: відкоригувати в
обліку вартість активів шляхом
зменшення їх вартості та зменшення сум
витрат по амортизаційним нарахуванням.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

28 листопада 2014 року