Справа № 2-а-2994/11
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р.Справа №
2-а-2994/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві на постанову Октябрського
районного суду м. Полтава від 06.05.2011р.
по справі № 2-а-2994/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві

про зобов`язання здійснити перерахунок
та виплатити пенсію по інвалідності, що
настала в результатікаліцтва
внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач)
звернувся до Октябрського районного
суду м. Полтави з позовом до Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві (надалі по тексту
відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії та відмову
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві у
здійсненні перерахунку та виплаті
пенсії з 01.01.2014 року в розмірах
визначених ст. 50, ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування";

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в м.
Полтаві здійснити перерахунок
основної пенсії по 2 групі інвалідності
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
застосуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року та провести
виплати нарахованих сум;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в м.
Полтаві здійснити перерахунок
додаткової пенсії по 2 групі
інвалідності в розмірі 75% мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ч. 1 ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з виконанням приписів ст.
67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року та провести
виплату нарахованих сум;

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтави від 06.05.2011р. позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві у
здійсненні перерахунку та виплаті
пенсії з 01.01.2004 року в розмірах
визначених ст. 50, ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в м.
Полтави здійснити перерахунок
основної пенсії по 2 групі інвалідності
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
застосуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року та провести
виплати нарахованих сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Октябрського района в м.
Полтаві здійснити перерахунок
додаткової пенсії по 2 групі
інвалідності в розмірі 75% мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ч. 1 ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з виконанням приписів ст.
67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року та провести
виплату нарахованих сум.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
зазначив, що оскаржувана постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач відноситься до 1 категорії
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
2 групи з 15.04.2003 року безстроково по
захворюванню, пов'язаному з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
ЧАЕС у 1986 році, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою
МСЕК № 0231517 від 15.04.2003р. Також,
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України Октябрського району в м.
Полтави, як пенсіонер і отримує
державну та додаткову пенсії, виплата
яких передбачена ст.ст. 50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-XII.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що з
01.01.2004 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року
позивачу підлягали виплаті суми
основної пенсії в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком,
що дорівнюють розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність в залежності від зміни
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність. Таким чином,
на момент звернення до Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві, у позивача існувало
право на отримання пенсії у розмірі не
менше, ніж 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, що
передбачено ст.ст. 50,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

При прийнятті рішення суд першої
інстанції не врахував приписи
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції,
яка діяла до 30.07.2010р.) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача в частині
призначення та виплати державної та
додаткової пенсії відбувалося
періодично кожного місяця при
отриманні ним суми пенсії, починаючи з
01.01.2004 року, а тому кожного разу при
отриманні пенсії позивач був обізнаний
про порушення його прав та мав змогу
звернутись до суду за їх захистом.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом (25.02.2011р.), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період (з 01.01.2004 р. по 31.12.2007 р. та з
22.05.2008р.), за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту в межах
шестимісячного строку, починаючи з
25.08.2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Однак позивачем до суду ані першої, ані
апеляційної інстанції в обґрунтування
клопотання про поновлення строку
звернення до суду не було надано
доказів поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом щодо визнання неправомірними
дій, зобов'язання здійснити
перерахунок державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах, встановлених
законом за період з 01.01.2004 року по 31.12.2007
року та з 22.05.2008р.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав за період з 01.01.2004 року по
25.08.2010 року.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч.2 ст.99 КАС України, в
частині задоволених позовних вимог про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірах, встановлених законом за
період з 01.01.2004 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008р. по 25.08.2010 року не може бути
визнана законною, а тому підлягає
скасуванню, а позов в зазначеній
частині згідно приписів ст. 100 КАС
України - залишенню без розгляду.

Відносно позовних вимог про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
здійснити перерахунок державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірах,
встановлених законом, за період з 25.08.2010
року колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та
віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
доданими до справи копіями посвідчення
серії НОМЕР_1 від 05.02.1993р., вкладкою №
НОМЕР_2 до посвідчення громадянина,
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорія 1
серія НОМЕР_1 від 17.04.2003р. (а.с.11) та
довідки МСЕК серії МСЕ № 0231517 від
15.04.2003р., та має право на отримання
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008).

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
II групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам другої групи - 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст. 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), а не
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Таким чином, враховуючи період, за який
підлягають захисту порушені права
позивача на отримання державної та
додаткової пенсій відповідно до
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) колегія
суддів зазначає, що підстави для
невиплати позивачеві державної та
додаткової пенсій у відповідності до
наведених норм права були відсутні
починаючи з 25.08.2010 року, зміни у
зазначені статті не вносились, а тому
колегія суддів дійшла висновку щодо
необґрунтованої відмови відповідача у
здійсненні перерахунку та виплати
пенсії з зазначеного періоду.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги в огляду на
наступне.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

При вирішенні спору суд першої
інстанції, виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
актами, обґрунтовано визнав, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
установлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, з
урахуванням якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі в частині задоволення позовних
вимог про визнання неправомірними дій,
зобов'язання перерахунку та виплати
державної і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з 25.08.2010
року суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м.Полтаві задовольнити
частково.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 06.05.2011р. по справі №
2-а-2994/11 скасувати в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві про
визнання неправомірними дій,
зобовязання здійснити перерахунок
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах,
встановлених відповідно до ст.ст.50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01.01.2004 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008р. по 24.08.2010 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірах, встановлених відповідно до
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008р. по 24.08.2010 року -
залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Октябрського
районного суду м. Полтаві від 06.05.2011р. по
справі№2018/2а-1179/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.Судді
Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.

Повний текст ухвали виготовлений
10.11.2013 р.