Справа № 2а-5146/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Справа № 38251/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

представників позивача - Желізко І. М.,
Керод Р. П.;

представника третьої особи - Сафулько
С. С.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
приватного підприємства
«Радіоорганізація «Львівська жінка»
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2011 року в справі за позовом приватного
підприємства «Радіоорганізація
«Львівська жінка» до Національної ради
України з питань телебачення і
радіомовлення, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
товариство з обмеженою
відповідальністю «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет» про
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2010 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву приватного підприємства
«Радіоорганізація «Львівська жінка»
до Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача товариство з обмеженою
відповідальністю «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет» про
скасування рішення № 1148 від 17 червня 2009
року Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення
«Про заяву ТзОВ «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет» щодо
видачі ліцензії провайдера програмної
послуги; визнання такою, що втратила
чинність ліцензії, що видана на
підставі рішення № 1148 від 17 червня 2009
року Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення;
визнання недійсним рішення № 2195 від 11
листопада 2010 року; зобов'язання
відповідача вчинити регуляторні
функції у відповідності до вимог
чинного законодавства та застосувати
наслідки недійсності нікчемних
правочинів (з урахуванням додаткових
позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
оспорюваним рішенням Національна рада
України з питань телебачення і
радіомовлення надала ТзОВ
«Нововолинське Телебачення Телефонія
Інтернет» право користуватися
системою кабельного телебачення ПП
«Радіоорганізація «Львівська жінка» в
м. Нововолинськ у межах вказаних у
рішенні мікрорайонів.

Позовні вимоги щодо визнання недійсним
рішення № 2195 від 11 листопада 2010 року;
зобов'язання відповідача вчинити
регуляторні функції у відповідності до
вимог чинного законодавства та
застосувати наслідки недійсності
нікчемних правочинів судом першої
інстанції не розглядалися, оскільки
письмові доповнення позивача, у яких
викладені змінені позовні вимоги
подані після початку розгляду справи
по суті і не оформлені у порядку ст. 106
КАС України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
Національна рада України з питань
телебачення і радіомовлення в межах
наданих їй повноважень правомірно
прийняла рішення № 1148 від 17 червня 2009
року та видала ТзОВ «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет»
ліцензію провайдера програмної
послуги.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - приватним
підприємством «Радіоорганізація
«Львівська жінка», подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення було порушено ст. 24 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення», ст. ст. 138, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Представники позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримали та просять таку
задовольнити.

Представник третьої особи, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить таку залишити без
задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином, а
тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а постанову суду першої
змінити з наступних підстав.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення»
ліцензування телерадіомовлення
здійснює Національна рада. Ліцензія
Національної ради на
телерадіомовлення є єдиним і достатнім
документом дозвільного характеру, що
надає право ліцензіату вести
телерадіомовлення.

Аналогічно ст. 23 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення» визначає,
що ліцензування мовлення здійснюється
виключно Національною радою
відповідно до порядку та вимог,
встановлених цим Законом та Законом
України "Про Національну раду України з
питань телебачення і радіомовлення".
Ліцензія на мовлення, видана
Національною радою, є єдиним і
достатнім документом, що надає
ліцензіату право відповідно до умов
ліцензії здійснювати мовлення,
користуватися каналами мовлення за
умови наявності у володільців
радіоелектронних засобів передбачених
законом дозволів на їх експлуатацію.

За змістом ст. 40 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення» для
організації діяльності (мовлення)
кабельного телебачення і
радіомовлення суб'єкт господарювання
(провайдер або оператор
телекомунікацій чи оператор кабельних
мереж) повинен отримати ліцензію
(дозвіл) у Національній раді.
Ліцензування діяльності (мовлення)
кабельного телебачення і
радіомовлення здійснюється за
реєстраційним принципом. Ліцензія
видається без конкурсу на підставі
заяви на термін 10 років. Заява про
видачу ліцензії провайдера програмної
послуги подається відповідно до вимог
статті 24 цього Закону. До заяви
додаються: а) загальна концепція
пакетування (перелік) програм,
придбаних для ретрансляції; б)
документи, які підтверджують придбання
та право на розповсюдження
(ретрансляцію) програм іншого мовника.
Загальна концепція (принципи, підстави)
добору програм для ретрансляції
(пропозиції абонентам) є обов'язковим
додатком до ліцензії на діяльність
(мовлення) кабельного телебачення і
радіомовлення.

Відтак, невірним є твердження позивача
про те, що судом першої інстанції було
неправильно застосовано ст. 24 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення», оскільки ч. з 40 цього ж
Закону прямо передбачено, що заява про
видачу ліцензії провайдера програмної
послуги подається відповідно до вимог
статті 24 цього Закону як і ліцензія на
мовлення.

Заява про видачу ліцензії провайдера
програмної послуги розглядається і
рішення щодо неї приймається у
місячний термін з дня її надходження до
Національної ради.

За результатами розгляду заяви
Національна рада приймає рішення: а)
про видачу ліцензії провайдера
програмної послуги; б) про затвердження
пакета (пакетів) програм універсальної
програмної послуги в населеному пункті
(населених пунктах) та/або на території
(територіях), де передбачається надання
програмної послуги.

Статтею 24 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення»
визначено форму заяви про видачу
(продовження) ліцензії на мовлення та
перелік документів, що додається до
зазначеної заяви. Частиною шостою
зазначеної статті встановлено
заборону на вимагання інших документів
для видачі (продовження) ліцензії.

05 червня 2009 року ТзОВ «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет»
звернулось до Національної ради з
питань телебачення та радіомовлення з
заявою про видачу ліцензії провайдера
програмної послуги, якій зазначено
територію розташування
багатоканальної мережі (м.
Нововолинськ, Волинська область, в
межах вулиць та домів, згідно з
додатком № 3 до заяви), кількість
програм програмної послуги: 65 програм
ретрансляції (конвекції 62), з них
вітчизняних 40 програм ретрансляції
(конвекції 37), кількість
домогосподарств 20665. До заяви долучено
пакет документів, згідно з описом
(додаток № 1 та додаток № 3), зокрема,
загальну концепцію добору програм та
перелік програм програмної послуги,
копії документів, які підтверджують
придбання та право розповсюдження
(ретрансляцію) програм іншого мовника.

В матеріалах справи міститься картка
розгляду ліцензійної документації
ТзОВ «Нововолинське Телебачення
Телефонія Інтернет», з якої вбачається,
що розгляд матеріалів третьої особи
здійснювався кожним з управлінь
відповідача та без зауважень документи
винесено для підготовки на засідання
НР.

17 червня 2009 року Національною радою з
питань телебачення і радіомовлення
прийнято рішення № 1148 «Про заяву ТзОВ
«Нововолинське Телебачення Телефонія
Інтернет», м. Нововолинськ Волинської
обл., щодо видачі ліцензії провайдера
програмної послуги». Згідно даного
рішення ТзОВ «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет», м.
Нововолинськ Волинської обл., видано
ліцензію провайдера програмної
послуги, зазначивши: ресурс
багатоканальної мережі, який
використовується для ретрансляції
зазначених у додатку до рішення 64
програм 61 канал; кількість
домогосподарств на території
розповсюдження програм 20665; територію
розташування багатоканальної мережі
(м. Нововолинськ Волинської області у
межах зазначених у рішенні
мікрорайонів, вулиць та будинків),
оператора телекомунікацій ТзОВ
«Нововолинське Телебачення Телефонія
Інтернет», місцезнаходження головної
станції вул. Нововолинська, буд. 57, м.
Нововолинськ Волинської області, строк
дії ліцензії 10 років; затверджено ТзОВ
«Нововолинське Телебачення Телефонія
Інтернет», м. Нововолинськ Волинської
обл., пакет (перелік) програм
універсальної програмної послуги,
згідно з додатком до рішення та
загальну концепцію (принципи, підстави
добору та перелік) програм для
ретрансляції (пропозиції абонентам),
які передбачено надавати у складі
програмної послуги, згідно з додатком
до рішення.

На підставі зазначеного рішення ТзОВ
«Нововолинське Телебачення Телефонія
Інтернет», м. Нововолинськ Волинської
області видано ліцензію провайдера
програмної послуги серії НР № 0752-п на
строк з 20 липня 2009 року до 20 липня 2019
року.

Висновок, що міститься у п. 6.3 Протоколу
вимірювань основних електричних
параметрів розподільчої мережі
системи кабельного телебачення ПП
«Радіоорганізації «Львівська жінка»
від 08 грудня 2009 року не доводить
порушення прав позивача відповідачем
та третьою особою, оскільки не
встановлено джерело походження
стороннього сигналу на каналах
мовлення SK13, SK20, 21, 30, 45, 48, 58. Крім того,
наявність стороннього сигналу за
даними висновку є однією з причини, а
отже, не єдиною причиною не
відповідності вимогам ГОСТ 1216-83
сигнал/шуму на вказаних каналах, які
експлуатуються ПП «Радіоорганізацією
«Львівська жінка».

Не приймаються до уваги посилання на
те, що оспорюваним рішенням надано
право ТзОВ «Нововолинське Телебачення
Телефонія Інтернет» користуватися
системою кабельного телебачення
позивача, оскільки у рішенні № 1148 від 17
червня 2009 року оператором
телекомунікацій зазначено ТзОВ
«Нововолинське Телебачення Телефонія
Інтернет».

Крім того, на підставі рішення № 1132 від
25 вересня 2008 року Національною
комісією з питань регулювання зв'язку
України видано ТзОВ «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет»
ліцензію № 421733 на надання послуг з
технічного обслуговування та
експлуатації телемереж
(телекомунікаційних мереж) на
території м. Нововолинськ Волинської
області.

Також суд апеляційної інстанції
зазначає, що судом першої інстанції
вірно не прийнято до розгляду позовні
вимоги щодо визнання недійсним рішення
№ 2195 від 11 листопада 2010 року;
зобов'язання відповідача вчинити
регуляторні функції у відповідності до
вимог чинного законодавства,
застосувати наслідки недійсності
нікчемних правочинів та твердження про
те, що діяльність у сфері кабельного
телебачення є природною монополією
оскільки обґрунтовані доповнення
позивача, у яких викладені змінені
позовні вимоги за своєю суттю є заявою
про зміну позовних вимог, вони були
подані після початку розгляду справи
по суті і не оформлені у порядку ст. 106
КАС України.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про природні монополії»
перелік суб'єктів природних монополій
складається та ведеться
Антимонопольним комітетом України
відповідно до його повноважень, а
Національна рада України з питань
телебачення і радіомовлення не має
такого обов'язку.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Аналізуючи викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

У рішенні в справі «Проніна проти
України» від 18 липня 2006 року
Європейським Судом з прав людини
вказано, що п. 1 статті 6 Конвенції
зобов'язує суди давати обґрунтування
своїх рішень, але це не може
сприйматись як вимога надавати
детальну відповідь на кожен аргумент.
Межі цього обов'язку можуть бути
різними в залежності від характеру
рішення. Крім того, необхідно брати до
уваги, між іншим, різноманітність
аргументів, які сторона може
представити в суд.

Разом з тим, судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної постанови не
було вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Згідно із ст. 87 КАС України судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати і звільнення від сплати
встановлюються законом. До витрат,
пов'язаних з розглядом справи,
належать: 1) витрати на правову
допомогу; 2) витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані
із залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз; 4) витрати, пов'язані з
проведенням огляду доказів на місці та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Частинами 1, 2 ст. 94 КАС України
встановлено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). Якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Аналізуючи зміст вищевказаних
процесуальних норм, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для компенсації
судових витрат позивачу.

Крім того, у матеріалах справи відсутні
докази понесених відповідачем судових
витрат, які підлягають компенсації.

Таким чином, розподіл судових витрат у
справі не здійснюється.

У відповідності до ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно вирішено
справу по суті, але вирішено не всі
позовні вимоги або питання, а тому,
рішення суду першої інстанції слід
змінити.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198,
ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Радіоорганізація
«Львівська жінка» задовольнити
частково.

Змінити постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2011 року в справі № 2а-5146/10/1370,
виклавши резолютивну частину
постанови в наступній редакції.

В задоволенні адміністративного
позову приватного підприємства
«Радіоорганізація «Львівська жінка»
до Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача товариство з обмеженою
відповідальністю «Нововолинське
Телебачення Телефонія Інтернет» про
скасування рішення - відмовити.

Розподіл судових витрат у справі не
здійснюється.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у випадку
коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС
України, складення постанови в повному
обсязі відкладено - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Постанову складено в повному обсязі 28
листопада 2014 року.