Справа № 2а-6729/12/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/58010/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Прокуратури Деснянського району
м. Києва, Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства «Житлорембудсервіс» про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

в с т а н о в и в :

У травні 2012 року перший заступник
прокурора Деснянського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Київського міського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернувся до суду із вказаним позовом,
в якому просив стягнути в примусовому
порядку з відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів за 2011 рік в розмірі 65604,80 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
червня 2012 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2012
року постанову суду першої інстанції
скасовано і прийнято нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

В касаційній скарзі позивач - Київське
міське відділення Фонду соціального
захисту інвалідів, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення цього
суду і залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що норматив робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, для відповідача складає 2
робочих місця. Згідно звіту
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у 2011 році
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким встановлена
інвалідність, становить 1 особа. На
підприємстві було створено 2 робочих
місця для працевлаштування інвалідів
відповідно до законодавства, що
підтверджується копіями штатного
розпису.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач інформував Центр
зайнятості про наявність вільних
вакансій для інвалідів, подаючи звіти
форми 3-ПН станом на: 30.03.2011 року, 15.04.2011
року, 10.05.2011 року, 06.06.2011 року, 01.07.2011 року,
01.08.2011 року, 01.09.2011 року.

В той же час матеріали справи не
містять будь-яких доказів щодо
направлення Центром зайнятості
жодного інваліда на вакантне робоче
місце до КП «Житлорембудсервіс»
Деснянського району м. Києва за період
з 30.03.2011року по 01.09.2011 року.

Статтею 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» встановлено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Статтею 18 Закону встановлено, що
підприємства, установи, організації
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Отже, вищезазначений Закон передбачає
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів та
самостійне їх працевлаштування, але не
супроводжується обов'язком
здійснювати пошук і підбирання
інвалідів на створені робочі місця,
оскільки такий обов'язок покладається
на державну службу зайнятості.

Таким чином, працевлаштуванню
інвалідів передує створення
відповідачем робочих місць відповідно
до встановленого нормативу та
інформування органів працевлаштування
про наявність вакантних місць. Якщо
відповідачем вжито всі передбачені
чинним законодавством заходи по
забезпеченню працевлаштування
інвалідів, на нього не може бути
покладена відповідальність.

Частиною 4 ст. 20 Закону України «Про
зайнятість населення» визначено, що
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності
зобов'язані щомісячно подавати центрам
зайнятості адміністративні дані в
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для інвалідів, але в
зазначеній нормі закону не вказано,
звіти якої форми та в якій період
необхідно подавати.

З матеріалів справи вбачається, що у 2011
році в КП «Житлорембудсервіс»
Деснянського району м. Києва працювало
два інваліди: ОСОБА_4 (з 2010 року по 12.11.2011
року) та ОСОБА_5 (з 12.09.2011 року по 16.01.2012
року), що підтверджується даними
звітності 3-ПН та наказами про
прийняття та звільнення вказаних осіб
з роботи.

Згідно табелів виходу на роботу
працівників КП «Житлорембудсервіс» та
відповідно до п.п. 3.2.1. Інструкції зі
статистики кількості працівників,
затвердженої Наказом Державного
комітету статистики №286 від 28.09.2005 року,
видно, що в місяці, які передували
місяцям, в яких підприємство не
подавало звіти, а саме в січні-лютому 2011
року та жовтні-грудні 2011 року в КП
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва була працевлаштована
кількість інвалідів, яка відповідає
нормативу, визначеному ст.19 ЗУ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів». При цьому судами
встановлено, що форма звітності 3-ПН
«Звіт про наявність вакансій»
подається до Центру зайнятості тільки
при наявності вакансій на
підприємстві.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про виконання
відповідачем вимог ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» щодо створення
робочих місць для інвалідів,
інформування центру зайнятості про
наявність вакантних місць і що пошук
інвалідів для їх працевлаштування є
обов'язком центру зайнятості.

Доводи касаційної скарги зроблених цим
судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер