Справа № 2а-2288/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р.
Справа № 9104/61716/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського
районного суду міста Львова від 19.12.2011
р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м.Львова про
стягнення заборгованості,-

встановив:

11.11.2011 року позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
відповідача щодо не донарахування йому
підвищення до пенсії; зобов'язати
відповідача перерахувати йому
підвищення до пенсії, як учаснику війни
з 19.06.2011р. із розрахунку 50% мінімальної
пенсії за віком і виплатити не
донараховані кошти із різницею раніше
виплачених сум. Крім того, позивач
просить суд стягнути з відповідача
витрачені позивачем кошти на правову
допомогу.

Постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 19.12.2011 р. у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив ОСОБА_1. Вважає,
що постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального права та
підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
знаходиться на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Франківському районі м. Львова та
згідно посвідчення, виданого
Сихівським відділом соціального
захисту населення має статус учасника
війни (а.с.11); до розміру його пенсії з
01.04.2003р. встановлено підвищення
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту".

Так, частиною 4 статті 14 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" передбачено, що
іншим учасникам війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність".

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Рішення
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008р. та рішення Конституційного
Суду Ураїни № 6-рп/2007 від 09.07.2007р., на які
покликається позивач, стосувалися ч.5
ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", що не є предметом
спору. Варто врахувати, що ч.4 ст. 14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
не була предметом конституційного
розгляду.

Крім цього, згідно ч.1-2 ст. 73 Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування", кошти
Пенсійного фонду використовуються на:

1) виплату пенсій, передбачених цим
Законом;

2) надання соціальних послуг,
передбачених цим Законом;

3) фінансування адміністративних
витрат, пов'язаних з виконанням
функцій, покладених на органи
Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки
пенсій;

5) формування резерву коштів Пенсійного
фонду.

Забороняється використання коштів
Пенсійного фонду на цілі, не
передбачені цим Законом.

Щодо позовної вимоги стосовно
стягнення з відповідача витрат
позивача на правову допомогу, то у
задоволенні такої слід також відмовити
на підставі ч.1 ст.90 та ч.2 ст.94 КАС
України, оскільки у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Як наслідок, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
недоведеність та безпідставність
позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду міста Львова від 19.12.2011
р. по справі № 2а-2288/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді

О.О.Большакова

Т.І.Шинкар