Справа № 815/5000/14
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5000/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд в
складі:

головуючого судді Левчук
О.А.,

за участю секретаря Васіної
А.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Одесі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, комунального
підприємства "Бюро технічної
інвентаризації" Одеської міської ради,
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, житлово-будівельний кооператив
«Жовтневий - 10», про визнання
неправомірним та скасування свідоцтва;
визнання неправомірною та скасування
реєстрації об'єкту нерухомого майна;
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з даним позовом до
суду та, уточнивши позовні вимоги,
просить визнати неправомірним та
скасувати як видане без належних
підстав свідоцтво № 819 про право
власності ОСОБА_3 на однокімнатну
квартиру 42, житловою площею 17,4 кв. м та
загальною площею 31,6 кв.м, у будинку
АДРЕСА_11, видане Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 11 жовтня 1996 року;
визнати неправомірною та скасувати
реєстрацію об'єкта нерухомого майна -
однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
реєстраційна книга № 24 К - стор. 3 реєстр
№ 122 за ОСОБА_3, проведену Одеським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 22 листопада 1996 року;
зобов'язати Реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції
внести до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно запис про
скасування державної реєстрації права
ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна -
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 17,4 кв. м та загальною
площею - 31,6 кв. м, реєстраційна книга № 24
К - стор. 3 реєстр № 122, проведену
Одеським міжміським бюро технічної
інвентаризації 22 листопада 1996 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що згідно матеріалів
інвентаризаційної справи та запису в
реєстраційній книзі 223, стор. 4, р. № 22901
станом на 31 грудня 2012 року за ОСОБА_2
зареєстровано право власності на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування, посвідченого Сьомою
Одеською державною нотаріальною
конторою 18 березня 1991 року р. № 2-1382.
Дата реєстрації в КП «ОМБТІ» - 22 травня
1991 року. Але станом на 31 грудня 2012 року в
КП «БТІ» також зареєстровано право
власності на належну позивачу квартиру
за іншою фізичною особою. Позивач
зазначає, що Свідоцтво № 819 від 11 жовтня
1996 року про право власності ОСОБА_3 на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та його
реєстрація є такими, що підлягають
скасуванню, оскільки видача свідоцтва
та його реєстрація здійснені
відповідачами в порушення ст.ст. 227, 243-244
ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 12, 15
Закону України «Про власність» та без
дотримання вимог Правил державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затверджених
Держжитлокомунгоспом України 13 грудня
1995 року № 56, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 19 січня
1996 року за № 31/1056, діючих на той час.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Департамент міського
господарства Одеської міської ради до
судового засідання не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно. Надав до суду письмові
заперечення, в яких проти задоволення
позову заперечує та просить суд
відмовити в його задоволенні в повному
обсязі. В обґрунтування заперечень
зазначив, що при вивченні архівних
документів було виявлено, що свідоцтво
про право власності на квартиру у ЖБК
«Жовтневий-10» АДРЕСА_12 на ім'я ОСОБА_3
видано згідно технічного паспорту,
довідки про сплату паю на підставі ст. 15
Закону України «Про власність».
Документи належним чином були
посвідченні головою ЖБК «Жовтневий 10»
та бухгалтером і скріплені печаткою. У
зв'язку з викладеним відповідач вважає,
що порушень з боку Департаменту
міського господарства допущено не
було.

Представник відповідача -
комунального підприємства "Бюро
технічної інвентаризації" Одеської
міської ради в судовому засіданні
проти задоволення адміністративного
позову заперечувала, просила суд
відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі. В обґрунтування заперечень
зазначила, що за заявою ОСОБА_3 від
13.08.1996 року БТІ 16.08.1996 року проведено
первинну технічну інвентаризацію
квартири АДРЕСА_2, за участю замовника,
АДРЕСА_13, за участю замовника, у
присутності якого проводилося
обстеження, що зафіксовано в абрисі
його підписом. На підтвердження свого
права на спірну квартиру замовником
було надано довідку ЖБК «Жовтневий-10»
від 24.06.1996 року, № 042, про сплату
пайового внеску. За даними технічної
інвентаризації від 16.08.1996 року
встановлено, що спірна квартира
складається в цілому з однією житлової
кімнати, житловою площею 17,4 кв.м.,
загальною площею 31,6 кв.м. На підставі
матеріалів технічної інвентаризації
складено інвентаризаційну справу та
технічний паспорт від 16.08.1996 року. Також
представник відповідача зазначила, що
перед посвідченням Сьомою одеською
державною нотаріальною конторою
договору дарування від 18.03.1991 року, за р.
№ 2-1382, до комунального підприємства за
проведенням технічної інвентаризації
спірної квартири ніхто не звертався,
інвентаризаційна справа не
формувалася, технічний паспорт не
виготовлявся, у зв'язку з чим існує
розбіжність щодо площі квартири в
правовстановлюючому документі ОСОБА_2
та правовстановлюючому документі
ОСОБА_3 Крім цього, представник
відповідача пояснила, що на підставі
довідки ЖБК «Жовтневий-10» про сплату
пайового внеску від 24.06.1996 року, за № 042,
та технічного паспорту від 16.08.1996 року
Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської Ради народних депутатів ОСОБА_3
видано свідоцтво про право власності
від 11.10.1996 року, за № 819, на квартиру
АДРЕСА_3. Для реєстрації свого права
власності на спірну квартиру ОСОБА_3 до
комунального підприємства було надано
два примірника правовстановлюючого
документу, а також документи, що
слугували підставою для його видачі.
Вивчивши повноту та законність наданих
документів, відповідальним
працівником було здійснено запис від
22.11.1996 року в реєстрову книгу
24к-стор.З-№ 122 та інші дії відповідно
положень п. 2.2 Правил. Таким чином, не
відповідають дійсності твердження
позивача щодо неправомірності дій КП
«БТІ» ОМР щодо реєстрації права
власності за ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_3.

Представник відповідача -
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції в судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову
заперечувала, просила суд відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі. В обґрунтування
заперечень зазначила, що згідно п. 41.
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, у разі
скасування на підставі рішення суду
державної реєстрації прав, проведеної
до 1 січня 2013 р. відповідно до
законодавства, що діяло на момент такої
реєстрації, записів про державну
реєстрацію прав, що містяться в
інформаційних системах, документів, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за
відсутності державної реєстрації
таких прав у Державному реєстрі прав
державний реєстратор переносить до
Державного реєстру прав записи про
державну реєстрацію прав, що
містяться в інформаційних системах, та
вносить запис про скасування державної
реєстрації прав. Таким чином, для
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав заявник
подає органові державної реєстрації
прав, заяву, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.
Документи, що подаються для внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, що встановлені законом, цим
Порядком та іншими
нормативно-правовими актами. З огляду
на вищенаведені обставини та на те, що
позивач не навів у позовній заяві
обставин, які б свідчили про
неправомірність дій або бездіяльності
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції та
порушення її прав, свобод чи інтересів
щодо внесення відповідного запису,
представник відповідача зазначила, що
підстави задоволення позову в цій
частині відсутні.

Представник третьої особи -
житлово-будівельного кооперативу
«Жовтневий - 10» до судового засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином та своєчасно. Надав до суду
письмові пояснення та клопотання про
розгляд справи без присутності
представника. В письмових поясненнях
зазначив, що проти задоволення
адміністративного позову не заперечує.
Також представник зазначив, що довідка
№ 042 від 24 червня 1996 року ЖБК «Жовтневий
- 10» видана ОСОБА_3 помилково, оскільки
станом на 24 червня 1996 року власником
квартири АДРЕСА_4 була ОСОБА_4.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення представників сторін, які
з`явились до судового засідання,
дослідивши та проаналізувавши надані
докази, суд встановив наступне.

В період виникнення спірних
правовідносин основні положення про
власність в Україні встановлювались
Законом ВР УРСР від 07.02.1991 року № 697-XII
"Про власність" (далі - Закон № 697-XII).

Зазначений Закон № 697-ХІІ введено в дію
з 15 квітня 1991 року постановою Верховної
Ради Української РСР від 26.03.1991 року №
885-XII.

Частинами 3, 4 вказаної постанови від
26.03.1991 року № 885-XII встановлено, що Закон
Української РСР "Про власність"
застосовується до правовідносин, які
виникли після введення в дію Закону,
тобто з 15 квітня 1991 року. Правила, що
містяться в Законі Української РСР "Про
власність" і були передбачені Законом
СРСР "Про власність в СРСР",
застосовуються з дня введення в дію
Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року.

Відповідно ст. 15 Закону № 697-ХІІ
член житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває права власності на це майно.
Громадянин, який став власником цього
майна, має право розпоряджатися ним на
свій розсуд: продавати, обмінювати,
здавати в оренду, укладати інші угоди,
не заборонені законом.

Порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР до 13.12.1995
року було встановлено Інструкцією про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженою Заступником Міністра
комунального господарства
Української РСР 31 січня 1966 р. та
погодженою Заступником Голови
Верховного суду Української РСРР 15
січня 1966 р. (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1 Інструкції
реєстрацію будинків з обслуговуючими
їх будівлями і спорудами та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР
провадять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих.

Згідно до п. 7 Інструкції
реєстрація провадиться на підставі
документів, що встановлюють право
власності (правовстановлюючих
документів) згідно з додатком N 1. До
реєстрації повинні бути подані
оригінали правовстановлюючих
документів та копії з них, засвідчені у
встановленому законом порядку, копії
цих документів залишаються в справах
бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 21, 22, 23 Інструкції
бюро технічної інвентаризації в своїй
роботі по реєстрації будинків і
домоволодінь зобов'язані: а)
ознайомитись з документами, поданими
установами, підприємствами,
організаціями і окремими громадянами
на підтвердження їх права власності на
будинок (домоволодіння); б) з'ясувати
підстави виникнення і порядок переходу
до установи, підприємства, організації
чи громадянина права власності,
правильність оформлення документів,
число учасників спільної власності і
частку, яка належить кожному із
співвласників. На підставі
правовстановлюючих документів,
перелічених в додатку N 1, бюро
технічної інвентаризації складає
письмовий висновок, в якому
зазначається: а) адреса будинку
(домоволодіння), площа земельної
ділянки і кількість основних будівель;
б) дані про власників з зазначенням
відносно громадян прізвища, ім'я та по
батькові, а для установ, підприємств і
організацій - повного їх найменування;
в) детальний перелік поданих
документів, що встановлюють право
теперішніх власників; г) вид власності
(державна, кооперативна, громадська,
особиста); д) участь кожного із
співвласників у спільній власності
відповідно до належної йому частки (1/4,
1/2, 1/3 і т. д.). На підставі перевірених
документів і свого висновку бюро
технічної інвентаризації вносить
відомості про право власності на
будинок (домоволодіння) до реєстрової
книги даного населеного пункту і
проставляє на документі власника
реєстраційний напис за встановленою
формою (додаток N 4).

Згідно до п. 31, 32 Інструкції після
проведення первинної реєстрації
будинків та домоволодінь, бюро
технічної інвентаризації повинно
вести реєстрацію всіх змін в правовому
стані будинків або домоволодінь.
Послідуюча реєстрація переходу права
власності від одних установ,
підприємств, організацій та громадян
до других провадиться на підставі
документів, оформлених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до п. 18 Додатку № 1 до
Інструкції правовстановлюючим
документом, на підставі якого
провадиться реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР є в тому
числі і нотаріально посвідчені
договори купівлі-продажу, дарування,
міни будинків (домоволодінь), договори
про відчуження будинків (домоволодінь)
на умовах довічного утримання продавця
покупцем.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за
договором від 18 березня 1991 року
подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар
квартиру, що знаходиться у м. Одесі, по
АДРЕСА_14, та складається з однієї
кімнати, коридору, туалету, ванної,
кухні, загальною площею 32, 19 кв. м, на
першому поверсі п'ятиповерхового
будинку.

В договорі від 18.03.1991 року зазначено, що
ця квартира належить дарувальнику
ОСОБА_3 на підставі довідки № 01 від 13
лютого 1991 року, виданої
житлово-будівельним кооперативом
«Жовтневий - 10», розташованому у
АДРЕСА_15.

Вказаний договір був посвідчений
державним нотаріусом Сьомої Одеської
державної нотаріальної контори
Корольовою Т.Ф. 18 березня 1991 року та
зареєстрований в реєстрі під № 2-1382 (а.с.
10-11).

22 травня 1991 року Одеське міжміське бюро
технічної інвентаризації на підставі
договору дарування від 18 березня 1991
року було зареєстровано квартиру
АДРЕСА_10 за ОСОБА_2 в реєстраційній
книзі 223, стор. 4, р. № 22901.(а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, виданим відділом РАЦС у м.
Одесі реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції 06.06.2014 року
(а.с.13-16).

Листом від 20.08.2014 року вих. № 444756 КП
«Бюро технічної інвентаризації»
Одеської міської ради на запит ОСОБА_2
від 14.08.2014 року повідомило, що згідно
матеріалів інвентаризаційної справи
та записів в реєстраційній книзі
223,стор.4, р № 22901 станом на 31.12.2012 за
ОСОБА_2 по АДРЕСА_16 зареєстровано право
власності на квартиру № 42 на підставі
договору дарування, посвідченого
Сьомою одеською держнотконторою 18.03.1991
р. № 2-1382. Дата реєстрації 22.05.1991. А також
повідомлено, що станом на 31.12.2012 року на
вищезазначену квартиру також
зареєстровано право власності за іншою
фізичною особою.(а.с.9).

Згідно листа комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради
№ 5603-06/805 від 18.09.2014 року відповідно до
матеріалів інвентаризаційної справи
та записів в реєстраційних книгах та
станом на 31.12.2012 року в комунальному
підприємстві зареєстровано право
власності: на квартиру АДРЕСА_5 за
ОСОБА_2 на підставі договору дарування,
посвідченого Сьомою одеською
державною нотаріальною конторою 18.03.1991
року № 2-1382 (реєстрація від 22.05.1991 року,
книга № 223, стор. 4, р. № 22901); на квартиру
АДРЕСА_5 за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру в будинку ЖБК «Жовтневий - 10»,
виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради 11.10.1996 року, № 819
(реєстрація від 22.11.1996 року, книга № 24к,
стор. 3, р. № 122)(а.с.90).

Судом встановлено, що 11.10.1996 року
Управлінням Житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів ОСОБА_3
на підставі технічного паспорту від
16.08.1996 року, довідки ЖБК «Жовтневий 10»
про виплату паю за № 042 від 24 червня 1996
року, видано свідоцтво № 819 про право
власності на квартиру АДРЕСА_6, яке
22.11.1996 року було зареєстроване КП ОМБТІ
та РОН книга № 24к, стор. 3, р. № 122 (а.с.91).

Як вбачається з наданих до суду третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог, ЖБК «Жовтневий-10» письмових
пояснень, довідка ЖБК «Жовтневий-10» №
042 від 24 червня 1996 року, на підставі якої
ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_7 видана
помилково, оскільки власником квартири
на дату видачі довідки вже була донька
ОСОБА_3 ОСОБА_2(а.с.115).

Жодних доказів того, що станом на дату
видачі УЖКГ виконкому ОМР цього
свідоцтва про право власності на
квартиру від 16.08.1996 року № 819 договір
дарування від 18.03.1991 року реєстр. № 2-1382
та запис про державну реєстрацію права
власності на вказану квартиру за
ОСОБА_2 в реєстровій книзі 223,стор. 4, р №
22901 скасовані або визнані нечинними
суду надано не було.

Станом на дату видачі Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради ОСОБА_3
свідоцтва № 819 про право власності на
квартиру в будинку ЖБК «Жовтневий - 10»
від 11.10.1996 року, порядок державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що знаходяться у власності юридичних
та фізичних осіб був встановлений
Правилами державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна, що
знаходяться у власності юридичних та
фізичних осіб, затвердженими наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 р. N 56, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 19.01.1996
року за № 31/1056 (далі Правила № 56).

Відповідно до п. 2.1 Правил № 56
реєстрація поділяється на первинну та
поточну. Первинна реєстрація, це така,
коли об'єкту, що реєструється,
надається порядковий реєстровий номер
вперше. При поточній реєстрації
окремий реєстровий номер не надається,
а використовується реєстровий номер,
встановлений при первинній реєстрації.

Жодних доказів того, що станом на дату
розгляду справи вказаний договір
дарування від 18.03.1991 року № 2-1382 та запис
про державну реєстрацію права
власності на вказану квартиру за
ОСОБА_2 в реєстровій книзі 223,стор. 4, р №
22901 скасовані та не є чинними суду
надано не було.

За таких підстав, доводи представника
КП «Бюро технічної інвентаризації»
Одеської міської ради, про те що
реєстрація Одеським міжміським бюро
технічної інвентаризації права
власності за ОСОБА_3 на вищезазначену
квартиру в книзі № 24к, стор. 3, р. № 122
22.11.1996 року є первинною реєстрацією
об`єкта нерухомого майна квартири
АДРЕСА_8, суд вважає необґрунтованими,
оскільки станом на цю дату в Одеському
міжміському бюро технічної
інвентаризації в реєстраційній книзі
223,стор.4, за р. № 22901 від 22.05.1991 року
зареєстровано право власності на цю
квартиру за ОСОБА_2, та ця реєстрація не
скасовувалась.

На підставі вищевикладеного,
приймаючи до уваги те, що станом на дату
видачі ОСОБА_8 УЖКГ виконкому Одеської
міської ради народних депутатів
свідоцтва № 819 від 11.10.1996 року про право
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_9, договір дарування від
18.03.1991 року, посвідчений державним
нотаріусом Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори, реєстр. № 2-1382, та
запис ОМБТІ про державну реєстрацію
права власності на вказану квартиру за
ОСОБА_2 в реєстраційній книзі 223, стор.4,
за р. № 22901 від 22.05.1991 року не
скасовувались та є чинними на
теперішній час, суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги позивача про
визнання неправомірним та скасування
свідоцтва № 819 про право власності
ОСОБА_3 на однокімнатну квартиру 42,
житловою площею 17,4 кв.м. та загальною
площею 31,6 кв. м., у будинку 44, який
належить ЖБК "Жовтневий-10", розташовану
в АДРЕСА_17, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 11 жовтня 1996 року, та
про визнання неправомірною та
скасування державної реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна -
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
реєстраційна книга № 24 К - стор. 3 реєстр
№ 122, за ОСОБА_3, проведену Одеським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 22 листопада 1996 року, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Станом на дату розгляду справи
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
(далі - Державний реєстр прав) - єдина
державна інформаційна система, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону систему
органів державної реєстрації прав
становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону
записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Згідно до п. 5) п. 4 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року № 1141 (далі - Порядок №
1141), ведення Державного реєстру прав
передбачає: внесення змін до записів
Державного реєстру прав, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), скасування записів
Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 41 Порядку № 1141,
державний реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на підставі
рішення суду державної реєстрації
прав, проведеної до 1 січня 2013 р.
відповідно до законодавства, що діяло
на момент такої реєстрації, записів про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, документів,
на підставі яких проведено державну
реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за
відсутності державної реєстрації
таких прав у Державному реєстрі прав
державний реєстратор переносить до
Державного реєстру прав записи про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, та вносить
запис про скасування державної
реєстрації прав. Внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
здійснюється державним реєстратором
за заявою, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

З урахуванням вищевикладеного,
суд вважає, що визнанням неправомірним
та скасуванням свідоцтва № 819 про право
власності ОСОБА_3 на однокімнатну
квартиру 42, житловою площею 17,4 кв. м та
загальною площею 31,6 кв. м, у будинку
АДРЕСА_11, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 11 жовтня 1996 року;
визнанням неправомірною та
скасуванням державної реєстрації
права власності на об'єкт нерухомого
майна - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
реєстраційна книга № 24 К - стор. 3 реєстр
№ 122, за ОСОБА_3, проведену Одеським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 22 листопада 1996 року,
судом дотримано необхідний баланс між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення, а тому позовні вимоги
ОСОБА_2 про зобов'язання внести до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про скасування
державної реєстрації ОСОБА_3 на об'єкт
нерухомого майна - однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, реєстраційна книга №
24 К - стр. 3 реєстр № 122, проведену
Одеським міжміським бюро технічної
інвентаризації 22 листопада 1996 року,
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

За таких обставин, розглянувши
справу на підставі наданих сторонами
доказів, з урахуванням встановлених у
судовому засіданні фактів, суд дійшов
до висновку, що адміністративний позов
ОСОБА_2 слід задовольнити частково,
визнати неправомірним та скасувати
свідоцтво № 819 про право власності
ОСОБА_3 на однокімнатну квартиру 42,
житловою площею 17,4 кв. м та загальною
площею 31,6 кв. м, у будинку АДРЕСА_11,
видане Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 11 жовтня 1996 року;
визнати неправомірною та скасувати
державну реєстрацію права власності на
об'єкт нерухомого майна - однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, реєстраційна книга №
24 К - стор. 3 реєстр № 122, за ОСОБА_3,
проведену Одеським міжміським бюро
технічної інвентаризації 22 листопада
1996 року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірним та
скасувати свідоцтво № 819 про право
власності ОСОБА_3 на однокімнатну
квартиру 42, житловою площею 17,4 кв. м та
загальною площею 31,6 кв. м, у будинку
АДРЕСА_11, видане Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 11 жовтня 1996 року.

Визнати неправомірною та
скасувати державну реєстрацію права
власності на об'єкт нерухомого майна -
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
реєстраційна книга № 24 К - стор. 3 реєстр
№ 122, за ОСОБА_3, проведену Одеським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 22 листопада 1996 року.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд у строки та в
порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254 КАС
України.

Повний текст постанови складено
та підписано 21 листопада 2014 року.

Суддя
/підпис/ О.А.
Левчук