Справа № 826/3451/13-а
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. при секретарі судового
засідання Легейда Я.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомДержавного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих
платниківпровизнання недійсним
податкового повідомлення-рішення
представника позивача - Колісниченко
О.Л. (довіреність №63/10 від 15.04.2014),
представника позивача - Потопальської
Т.В. (довіреність № 252/10 від 05.09.2013)
представника відповідача -
Завгоронєвої О.М. (довіреність №
1043/9/28-10-10-2-21 від 07.04.2014),
на підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 11.11.2014
проголосив вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення відповідача №
У судовому засіданні 10.06.2013 було
замінено неналежного відповідача
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби на належного -
Міжрегіональне головне управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.08.2013 в задоволенні позовних вимог
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013 у
справі № 826/3451/13-а
апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.08.2013 без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
касаційну скаргу задоволено частково,
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.08.2013 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.10.2013, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.06.2014 справу
прийнято до провадження.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.
Позивач, не погоджуючись з такими
висновками податкового органу
викладених в акті № 1412/41-10/24584661від
12.12.2012 зазначає, що у період, який
перевірявся, дійсно мав господарські
правовідносини з контрагентами ТОВ
«Кримспецтехнолоджи», ТОВ «Бренд
Строй», ПАТ «НДІ «Техностандарт», ТОВ
«Сенсор Україна», ТОВ «Атомпоставка»,
ТОВ «ТД «Агрінол», ТОВ «Алдек Групп»,
ТОВ «Металлпромсервіс», ТОВ
«Черномор-союз». ТОВ «НПП «Постач», ТОВ
«Укренергореконструкція», ТОВ "ПО
Енергоальянс", ТОВ "Укренерготорг", ТОВ
"Інтерн-Юг", Прат НДІ "Техностандарт",
ТОВ "Енергоінвест-ВАТ", ПП "Комманд", ПП
"Базіс-торг", ПП "Візт-торг", ТОВ "Артем-С",
ТОВ "ТД"Бора", ТОВ "ТПК Рейл Інвест", ТОВ
"Енергориск", ПП "Дніпрохім-Інвест", ТОВ
"Саруд", ТОВ "НПП"Постач", ТОВ
"Черномор-Союз", ТОВ "Оцінювальна
компанія "ДК-Експерт" які мали реальний
характер та за якими ним було отримано
товар та послуги, які було використано
у власній господарській діяльності та
з метою отримання прибутку, а документи
бухгалтерського та податкового
обліків за цими операціями були
оформлені у відповідності до вимог
податкового законодавства.
Також позивач посилався на те, що ним
було правомірно сформовано податковий
кредит за податковою накладною №2210-1
від 22.10.2010, оскільки зазначена накладна
була отримана від ТОВ «ВГЦ «Піраміда»
Водночас позивач посилався на те, що
ним було правомірно нараховано ПДВ, яке
включено до складу податкового кредиту
по взаємовідносинам щодо надання
інжиніригових послуг та виконання
будівельно - монтажних робіт з
будівництва житла за державні кошти та
у нього не виникало обов'язку щодо
нарахування ПДВ по операціях з
безоплатної приватизації працівниками
квартир, які перебувають на балансі
Представники позивача у судовому
засіданні 11.11.2014 позовні вимоги
підтримали повністю, надали додаткові
усні пояснення та просили задовольнити
адміністративний позов у повному
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, надав суду письмові
заперечення, у яких просив відмовити у
задоволенні адміністративного позову
повністю. Доводи відповідача викладені
в письмових запереченнях та наведені
його представником під час судового
засідання аналогічні доводам та
висновкам викладеним в акті перевірки
№ 1412/41-10/24584661 від
У судовому засіданні 10.11.2014 представник
відповідача заперечила проти позовних
вимог та просила суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача суд , -
В період з 27.09.2012 по 28.11.2012 Центральним
офісом з обслуговування великих
платників податків Державної
податкової служби проведено планову
виїзну перевірку Державне
підприємство "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період із 01.10.2010 по 30.06.2012 за
результатами якої складено акт №
1412/41-10/24584661 від 12.12.2012, яким встановлено
допущення позивача порушення
підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3,
підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2,
підпункту 7.3.6 пункту 7.3, підпунктів 7.4.1,
7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, підпункту 7.5.1
пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.5 пункту 7.7
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" та підпункту 14.1.181
пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185,
пункту 186.3 статті 186, пункту 188.1 статті
188, підпункту 196.1.14 пункту 196.1 статті 196,
пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту
200.1 статті 200, пунктів 201.1, 201.3 статті 201
Податкового кодексу України в
результаті чого позивачем занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 58146348,00 грн.
Державним підприємством "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" до Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
були подані заперечення на акт №
1412/41-10/24584661 від 12.12.2012 за результатами
25.12.2012 повідомлено, зокрема, про те, що
висновки акту № 1412/41-10/24584661 від 12.12.2012 в
частині податку на додану вартість
викладено в наступній редакції -
порушення підпункту 3.1.1 пункту 3.1
статті 3, підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту
7.2, підпункту 7.3.6 пункту 7.3, підпунктів
7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, підпункту
7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.5 пункту
7.7 статті 7 Закону України "Про податок
на додану вартість", підпункту 14.1.181
пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185,
пункту 186.3 статті 186, пункту 188.1 статті
188, підпункту 196.1.14 пункту 196.1 статті 196,
пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту
200.1 статті 200, пунктів 201.1, 201.3 статті 201
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено ПДВ у
загальному розмірі 13388903,00 грн.
26.12.2012 на підставі акту № 1412/41-10/24584661
від 12.12.2012 прийнято податкове
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 16 018 368,00 грн. у тому
числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) на 2 825 253,00 грн.
Державним підприємством "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" податкове повідомлення -
рішення № від 26.12.2012 було
оскаржено в адміністративному порядку
та за результатами розгляду скарг
Державною податковою службою України
прийнято рішення № 3326/6/10-2115 від 04.03.2013,
яким скаргу залишено без задоволення, а
податкове повідомлення - рішення без
змін.

Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" не погоджуючись з
податковим повідомленням - рішенням №
від 26.12.2012 та вважаючи його таким,
що підлягає скасуванню звернулось з
відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Суть офіційного з'ясування всіх
обставин у справі визначена в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 цього
Кодексу, якими встановлено, що суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин справи зобов'язує суд
встановити обставини справи для
забезпечення прийняття правосудного
рішення, в тому числі незалежно від
посилань чи доводів сторін.

Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2
статті 7 Закону Країни "Про податок на
додану вартість" податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Для операцій, що
оподатковуються і звільнені від
оподаткування, складаються окремі
податкові накладні. Податкова накладна
є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.
Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7
зазначеного Закону встановлено, що
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно із підпунктом 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону Країни "Про податок на
додану вартість" податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
зазначеного Закону, встановлено, що
якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону Країни "Про податок на
додану вартість" не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
зазначеного Закону, встановлено, що
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
в №1112/11/13-10 від 20.07.2010 "Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби", процесуальна діяльність суду
із встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи:

1.Встановлення факту здійснення
господарської операції.

2.Встановлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції.

3.Встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг)
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.

4.Встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
витрати як суму будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; з метою оподаткування
цим податком до імпорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг) з-під митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України, для їх
подальшого вільного обігу на території
України; постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Отже, об'єктом оподаткування можуть
бути майно, товари, дохід (прибуток) або
його частина, обороти з реалізації
товарів (робіт, послуг), операції з
постачання товарів (робіт, послуг) та
інші операції платника податків, які
відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України визначені як об'єкт
оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів,
витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише
в разі фактичного здійснення
господарської операції, якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні
документи не можуть вважатися
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як
обов'язкова ознака господарської
операції кореспондує з нормами
податкового кодексу України.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу
України встановлено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу , протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому
числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
до складу податкового кредиту є факт
придбання товарів та послуг із метою
їх використання в господарській
діяльності.

Господарські операції для визначення
податкового кредиту для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових
коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого
адміністративного суду України також
визначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції,
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання
товарів (послуг), спорудженням основних
фондів, імпортом товарів (послуг),
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Таким чином, при визначенні права
платника податків на формування
податкового кредиту, як в період дії
Законів України "Про податок на додану
вартість", "Про оподаткування прибутку
підприємств", так і Податкового кодексу
України, та валових витрат, судом має
бути перевірено чи мали операції між
платником податків та його
контрагентами реальний товарний
характер, можливість здійснення таких
операцій з урахуванням оперативності
проведення операцій та віддаленості
контрагентів один від одного, подальше
використання позивачем придбаної у
зазначених контрагентів продукції, при
цьому, суд має виходив з того, що
наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до закону
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для
відшкодування податку на додану
вартість в подальшому, якщо податковий
орган доведе, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності,
наприклад, у випадку, коли не
проводилися самі операції.

Позивач у позовній заяві зазначає про
необґрунтованість та безпідставність
висновків викладених в акті перевірки
№ 1412/41-10/24584661 від 12.12.2012 щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських правовідносини з
контрагентами ТОВ «ВГЦ «Піраміда», ПП
«Кримспецтехнолоджи», ТОВ «Бренд
Строй», ПАТ «НДІ «Техностандарт», ТОВ
«Сенсор Україна», ТОВ «Атомпоставка»,
ТОВ «ТД «Агрінол», ТОВ «Алдек Групп»,
ТОВ «Металлпромсервіс», ТОВ
«Черномор-союз». ТОВ «НПП «Постач», ТОВ
«Укренергореконструкція», ТОВ "ПО
Енергоальянс", ТОВ "Укренерготорг", ТОВ
"Інтерн-Юг", Прат НДІ "Техностандарт",
ТОВ "Енергоінвест-ВАТ", ПП "Комманд", ПП
"Базіс-торг", ПП "Візт-торг", ТОВ "Артем-С",
ТОВ "ТД"Бора", ТОВ "ТПК Рейл Інвест", ТОВ
"Енергориск", ПП "Дніпрохім-Інвест", ТОВ
"Саруд", ТОВ "НПП"Постач", ТОВ
"Черномор-Союз", ТОВ "Оцінювальна
компанія "ДК-Експерт".

В наявних матеріалів справи та
пояснень наданих сторонами у судовому
засіданні вбачається, що позивач в
періоді, щодо якого проводилась
перевірка, мав фінансово - господарські
відносини з ТОВ "Оцінювальна компанія
"ДК-Експерт" за договором про надання
послуг з визначення ринкової вартості,
уніфікації та розробки облікової
політики необоротних активів №
2823-1/15-НАЕК від 27.01.2011.

Підпунктом 2 пункту 1.1 зазначеного
договору визначено, що результат
проекту - отримання замовником в
результаті співпраці із виконавцем в
рамках цього договору, таких
результуючих документів:

- розроблених методик: класифікатор
необоротних активів; кодифікатор
необоротних активів; методика
фінансового обліку необоротних
активів; методика обліку необоротних
активів за міжнародними стандартами;
методика обліку необоротних активів у
податковому обліку;

- звіту: про незалежну оцінку майна
(визначення ринкової вартості), що
проводиться відповідно до вимог
національних стандартів з урахуванням
положень "Методики оцінки майна"
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України №1891 від 10.12.2003, та
Міжнародних стандартів оцінки з
урахуванням необхідних виправлень та
доповнень за наслідками рецензування
Фондом Державного майна України;

- бази даних: база даних основних
засобів за структурою, що наведена у
додатку №2, які класифіковані та
кодифіковані згідно із розробленими
методиками станом на 31.12.2010.

Відповідно до пункту 3.4 договору №
2823-1/15-НАЕК від 27.01.2011 виконавець
щомісячно надає замовнику звіти про
хід виконання проекту та факт надання
виконавцем послуг на користь замовника
оформлюється актами приймання -
передачі наданих послуг.

Згідно з пунктом 6.2 зазначеного
договору оплата наданих за договором
послуг здійснюється відповідно до
виставлених рахунків.

Позивачем на підтвердження фактичного
отримання послуг від ТОВ "Оцінювальна
компанія "ДК-Експерт" за договором про
надання послуг з визначення ринкової
вартості, уніфікації та розробки
облікової політики необоротних
активів № 2823-1/15-НАЕК від 27.01.2011 не
надано суду копії зазначеного
договору, актів приймання - передачі
наданих послуг від 11.08.2011, від 05.03.2012, від
14.07.2011, від 16.11.2012, від 15.11.2012, від 26.11.2012,
класифікатора необоротних активів
відокремлених підрозділів ДП НАЕК
"Енергоатом" затвердженого протоколом
робочої наради координаційного
комітету Проекту від 07.12.2011, звіту про
незалежну оцінку вартості необоротних
активів ДП НАЕК "Енергоатом" станом на
31.12.2010, методики обліку необоротних
активів, платіжних доручень та
банківських виписок.

Кодифікатора необоротних активів, бази
даних основних засобів за структурою,
що наведена у додатку №2, які
класифіковані та кодифіковані згідно
із розробленими методиками станом на
31.12.2010, рахунків, щомісячних звітів про
хід виконання проекту та доказів на
підтвердження факту наявності
відповідних документів позивачем суду
надано не було, як і не було зазначено
про причини неможливості надання
відповідних документів.

Класифікатор необоротних активів
відокремлених підрозділів ДП НАЕК
"Енергоатом" затвердженого протоколом
робочої наради координаційного
комітету Проекту від 07.12.2011, копія якого
надана позивачем суду на підтвердження
існування фінансово - господарських
відносин з ДП НАЕК "Енергоатом" не
містить посилань на те, що його було
безпосередньо розроблено саме ДП НАЕК
"Енергоатом" на виконання договору
№ 2823-1/15-НАЕК від 27.01.2011 з огляду на
що не можу бути беззаперечним доказом
існування фінансово - господарських
відносин між позивачем та зазначеним
товариством.

Позивач у позовній заяві зазначає про
необґрунтованість та безпідставність
висновків викладених в акті перевірки
№ 1412/41-10/24584661від 12.12.2012 щодо відсутності
фінансово - господарських відносин з
контрагентами ПП "Кримспецтехнолоджи",
ТОВ "Бренд Строй", ПП "Комманд", ПП
"Базіс-торг", ПП "Візіт-торг", водночас
ним не надано суду жодних документів,
як на підтвердження існування, так і на
підтвердження реальності та
товарності фінансово - господарських
взаємовідносин з зазначеними
контрагентами, зокрема, копій
укладених договорів, первинних
документів до відповідних договорів,
та документів на підтвердження
використання товарів, (робіт, послуг)
отриманих від контрагентів у власній
господарській діяльності та з метою
отримання прибутку, як і не було
зазначено про причини неможливості
надання відповідних документів.

Позивачем було укладено договори з
контрагентами ТОВ "ПО Енергоальянс"
поставки продукції №31 (5)12УК від 26.01.2012,
ТОВ "Укренерготорг" поставки продукції
№388 (2)10УК від 21.06.2010, ТОВ
"Інтерн-Юг" постачання продукції №
439(1)11УК від 17.06.2011 відповідно до умов
яких постачальник зобов'язується
поставити, а покупець оплатити
продукцію згідно з специфікаціями.

Пунктом 2.1 зазначених договорів
визначено, що продукція, що
поставляється по своїй якості та
комплектності повинна
підтверджуватись сертифікатами та
паспортами якості на виготовлену
продукцію виданими заводом виробником.

Згідно з пунктом 4.2 договорів №31 (5)12УК
від 26.01.2012, №388 (2)10УК від 21.06.2010, № 439(1)11УК
від 17.06.2011 продукція, що поставляється
повинна супроводжуватись наступними
документами: видатковими накладними,
рахунками - фактурами, податковими
накладними, сертифікатами або
паспортами якості.

Пунктом 4.3 визначених договорів
передбачено, що постачальник
зобов'язаний повідомити покупця про
відвантаження продукції телеграмою
(факсимільним зв'язком, телефонограмою,
листом з повідомленням про вручення) з 7
днів до початку відвантаження з
обов'язковим зазначенням визначених
договором даних.

Позивачем на підтвердження факту
існування фінансово - господарських
відносин з контрагентами ТОВ "ПО
Енергоальянс", ТОВ "Укренерготорг" та
ТОВ "Інтерн-Юг" надано суду копії
договорів №31 (5)12УК від 26.01.2012, №388 (2)10УК
від 21.06.2010, №439(1)11УК від 17.06.2011,
видаткових накладних № РН-0000004 від
06.03.2012, податкових накладних,
банківських виписок та платіжних
доручень, водночас рахунків - фактур,
сертифікатів (паспортів) якості та
повідомлень про відвантаження
продукції суду надано не було, як і не
було зазначено про наявність та
причини не можливості їх надання.

Між позивачем та ТОВ "Сенсор - Україна"
укладено договір поставки № 11164111 від
04.01.2011 відповідно до якого мало бути
поставлено обладнання автоматичної
пожежної сигналізації та
протипожежної автоматики виробництва
ВАТ "Приборний завод "Тензор" для
підвищення безпеки енергоблоку № 1 ВП
"Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом".

Пунктом 2.1 зазначеного договору
передбачено, що якість обладнання має
підтверджуватись сертифікатами якості
виробника та паспортами з відміткою
ВТК виробника

Пунктом 5.11 договору № 11164111 від 04.01.2011
визначено, що постачальник при
відвантаження продукції надає
наступну супровідну документацію:

- вантажоодержувачу: паспорт
заводу-виробника на ту частину
продукції, для якої наявність паспорту
передбачена (оригінал); комплект
експлуатаційної документації;
сертифікат якості (оригінал);
сертифікат відповідності на ту
частину продукції, для якої
передбачена обов'язкова сертифікація
(копія, завірена виробником продукції);
видаткову накладну на продукцію в
трьох примірниках (оригінал); акт
приймання-передачі в трьох примірниках
(оригінал);

- покупцю: податкову накладну
(оригінал); видаткову накладну на
продукцію (оригінал) з відміткою
вантажоодержувача; акт приймання -
передачі в трьох примірниках
(оригінал), підписаний постачальником
та вантажоодержувачем.

Згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2
зазначеного договору оплата
здійснення згідно рахунків - фактур.

Позивачем на підтвердження факту
отримання обладнання від ТОВ "Сенсор -
Україна" за договором № 11164111 від 04.01.2011
надано суду копію зазначеного договору
з додатками, акту приймання - передачі
ТМЦ № 1 від 24.01.2011, видаткової накладної
№ 124 від 24.01.2011, платіжних доручень та
банківських виписок, водночас паспорту
заводу-виробника, комплекту
експлуатаційної документації,
сертифікат якості, сертифікат
відповідності та рахунків - фактур
позивачем суду надано не було, як і не
було зазначено про причини
неможливості їх надання.

ТОВ "Сенсор - Україна" у відповідь на
судовий запит листом № 929/1 від 29.09.2014
повідомило про те, що в період з 01.10.2010
по 30.06.2014 мало господарські
взаємовідносини з позивачем за
договорами поставки № від 13.07.2010,
№ 1318 від 01.11.2010, № 11164111 від 04.01.2011, №
від 16.08.2011, № 11161125 від 05.01.2012 та на
підтвердження зазначених фактів надав
суду копії ТТН, довіреностей,
видаткових накладних, актів приймання -
передачі ТМЦ, податкових накладних,
банківських виписок, водночас
сертифікатів (якості, відповідності) та
рахунків - фактур ТОВ "Сенсор -
Україна", як і документів на
підтвердження наявності в нього
обладнання поставка якого була
здійснена згідно зазначених договорів
суду надано не було.

Позивач мав фінансово - господарські
взаємовідносини з ТОВ "Бора" за
договором поставки № 1439 від 06.04.2011, №
251101 від 25.11.2010, № 983 від 12.08.2011, № 978 від
12.08.2011.

Пунктом 4.2 договорів № 1439 від 06.04.2011, №
251101 від 25.11.2010 встановлено, що якість
продукції повинна відповідати ТУ У,
ГОСТу вказаним у специфікаціях та
підтверджуватись сертифікатом якості
(паспортом).

Згідно з пунктом 8.1 зазначених
договорів прийом продукції
здійснюється при наявності наступної
товаросупровідної документації:
видаткової накладної, пакувальних
аркушів, податкової накладної, рахунку
- фактури, документів, які
підтверджують якість продукції.

Відповідно додатку № 1 "Конкретизація
умов договору" до договорів № 983 від
12.08.2011 та № 978 від 12.08.2011 прийом товару
здійснюється при наявності наступної
товаросупровідної документації:
видаткової накладної, пакувальних
аркушів, податкової накладної, рахунку
- фактури, документів, які
підтверджують якість продукції.

На підтвердження факту здійснення
поставки за договорами укладеними з
ТОВ "Бора" позивачем надано суду копії
договорів з додатками та додатковими
угодами, специфікацій, протоколів
розбіжностей, видаткових накладних,
прибуткових ордерів, податкових
накладних, платіжних доручень та
банківських виписок, водночас
пакувальних аркушів, рахунків - фактур
та документів, які підтверджують
якість продукції позивачем суду надано
не було, як і не було зазначено про
причини неможливості надання
відповідних документів.

Позивач мав фінансово - господарські
взаємовідносини з ТОВ "Укренерготорг"
за договорами № 665 від 19.05.2011 та № 701 від
26.05.2011, ТОВ "ТПК "Рейл Інвест" за
договором № 3108/1 від 08.09.2011, ТОВ
"Енергоінвест-ВАТ" за договором № 050711
від 2011

Відповідно додатку № 1 "Конкретизація
умов договору" до зазначених договорів
прийом товару здійснюється при
наявності наступної товаросупровідної
документації: видаткової накладної,
пакувальних аркушів, податкової
накладної, рахунку - фактури,
документів, які підтверджують якість
продукції.

На підтвердження факту здійснення
поставки за договорами укладеними з
контрагентами ТОВ "Укренерготорг", ТОВ
"ТПК "Рейл Інвест" та ТОВ
"Енергоінвест-ВАТ" позивачем надано
суду копії договорів з додатками та
додатковими угодами, специфікацій,
протоколів розбіжностей, видаткових
накладних, прибуткових ордерів,
податкових накладних, платіжних
доручень та банківських виписок,
водночас пакувальних аркушів,
рахунків - фактур та документів, які
підтверджують якість продукції
позивачем суду надано не було, як і не
було зазначено про причини
неможливості надання відповідних
документів.

Між позивачем та ПП "Дніпрохім-Інвест"
було укладено договори № 8/11 від 28.10.2010,
№ 3/11-07 від 18.07.2011, № 863 від 07.07.2011, № 85 від
24.01.2012, № 2/11-12 від 01.03.2012.

Відповідно до пункту 8.1 договорів № 8/11
від 28.10.2010, № 85 від 24.01.2012 та пункту 8
додатку № 1 "Конкретизація умов
договору" до договорів № 3/11-07 від 18.07.2011,
№3/11-07 від 18.07.2011, № 863 від 07.07.2011, № 2/11-12
від 01.03.2012 прийом продукції
здійснюється при наявності наступної
товаросупровідної документації:
видаткової накладної, податкової
накладної, рахунку - фактури,
документів, які підтверджують якість
продукції.

На підтвердження факту здійснення
поставки за договорами укладеними з ПП
"Дніпрохім-Інвест" позивачем надано
суду копії договорів з додатками та
додатковими угодами, специфікацій,
протоколів розбіжностей, видаткових
накладних, прибуткових ордерів,
податкових накладних, платіжних
доручень та банківських виписок,
водночас рахунків - фактур та
документів, які підтверджують якість
продукції позивачем суду надано не
було, як і не було зазначено про причини
неможливості надання відповідних
документів.

У відповідь на судовий запит ПП
"Дніпрохім-Інвест" листом Вих. № 3009-14/1/77
від 30.09.2014 повідомило про те, що мало
взаємовідносини з позивачем, водночас
не може надати весь пакет необхідної
інформації через його значний обсяг.

Позивач в перевіряємому періоді мав
фінансово - господарські
взаємовідносини з ТОВ "Саруд" за
договорами поставки № 1254 від 18.10.2010 та
№ 2/9/10 від 27.10.2010.

Згідно з пунктом 4.2 зазначених
договорів якість продукції, що
поставляється повинна
підтверджуватись сертифікатами
якості.

Відповідно до пункту 8.1 договорів № 1254
від 18.10.2010 та № 2/9/10 від 27.10.2010 прийом
продукції здійснюється при наявності
наступної товаросупровідної
документації: видаткової накладної,
податкової накладної, рахунку -
фактури, документів, які підтверджують
якість продукції.

На підтвердження факту здійснення
поставки за договорами укладеними з
ТОВ "Саруд" позивачем надано суду копії
договорів з додатками та додатковими
угодами, специфікацій, протоколів
розбіжностей, видаткових накладних,
прибуткових ордерів, податкових
накладних, платіжних доручень та
банківських виписок, водночас рахунків
- фактур та документів, які
підтверджують якість продукції
позивачем суду надано не було, як і не
було зазначено про причини
неможливості надання відповідних
документів.

Між позивачем та ТОВ "Артем-С" було
укладено договір № 894 від 14.07.2011
відповідно до пункту 4 додатку № 1
"Конкретизація умов договору" якого
визначено, що прийом продукції
здійснюється при наявності наступної
товаросупровідної документації:
видаткової накладної, податкової
накладної, рахунку - фактури,
документів, які підтверджують якість
продукції.

На підтвердження факту здійснення
поставки за зазначеним договором
позивачем надано суду копію договору з
додатками, видаткової накладної,
прибуткового ордеру, податкової
накладної, платіжних доручень та
банківських виписок, водночас,
рахунків - фактур та документів, які
підтверджують якість продукції
позивачем суду надано не було, як і не
було зазначено про причини
неможливості надання відповідних
документів.

В періоді щодо якого проводилась
перевірка позивач мав фінансово -
господарські взаємовідносини з ТОВ
"Черномор - Союз" за договорами №
ПУ-27604-ДЗ від 08.04.2011 та № ПУ-28164-ДЗ від
22.07.2011.

Відповідно до пункту 3.2 зазначених
договорів з товаром постачальник надає
покупцю транспорту та товарну
накладні, податкову накладну, документ
підтверджуючий якість товару.

Позивачем суду транспортних накладних
та документів підтверджуючих якість
товару надано не було, які і не було
зазначено про причини неможливості
надання відповідних документів.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік" встановлено, що первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В наданих позивачем видаткових
накладних в графі "Від постачальника"
міститься підпис та печатка ТОВ
"Черномор - Союз", водночас не зазначено
посаду та дані особи, яка вчинила
підпис.

Отже надані позивачем на підтвердження
фінансово-господарських відносин з ТОВ
"Черномор - Союз" видаткові накладні
складені з порушенням вимог Закону
України "Про бухгалтерський облік" та з
них є неможливим встановити особу, яка
відпустила товар, а отже вони не можуть
належним чином засвідчувати факт
наявності фінансово - господарських
відносин між позивачем та ТОВ "Черномор
- Союз".

Позивачем на підтвердження факту
існування фінансово - господарських
відносин з ПАТ "НДІ "Техностандарт"
надано суду копію договору поставки №
25-17/10 від 21.10.2010 з додатками, актів
приймання - передачі партії продукції,
видаткових накладних.

Пунктом 2.1 зазначеного договору
передбачено, що якість обладнання має
підтверджуватись сертифікатами якості
виробника та паспортами з відміткою
ВТК виробника

Пунктом 5.4 договору № 25-П/10 від 21.10.2010
визначено, що постачальник при
відвантаження продукції надає
наступну супровідну документацію:

- вантажоодержувачу: паспорт
заводу-виробника на ту частину
продукції, для якої наявність паспорту
передбачена (оригінал); комплект
експлуатаційної документації;
сертифікат якості (оригінал);
сертифікат відповідності на ту
частину продукції, для якої
передбачена обов'язкова сертифікація
(копія, завірена виробником продукції);
видаткову накладну на продукцію в
трьох примірниках (оригінал); акт
приймання-передачі в трьох примірниках
(оригінал);

- покупцю: податкову накладну
(оригінал); видаткову накладну на
продукцію (оригінал) з відміткою
вантажоодержувача; акт приймання -
передачі в трьох примірниках
(оригінал), підписаний постачальником
та вантажоодержувачем.

Позивачем на підтвердження факту
отримання обладнання від ПАТ "НДІ
"Техностандарт" паспорту
заводу-виробника, комплекту
експлуатаційної документації,
сертифікат якості, сертифікат
відповідності суду надано не було, як і
не було зазначено про причини
неможливості їх надання.

У відповідь на судовий запит ПАТ "НДІ
"Техностандарт" супровідним листом №
220-470/10-НТ направлено на адресу суду
документи на підтвердження фінансово -
господарських відносин з позивачем,
водночас сертифікатів та паспорту
заводу - виробника суду надано не було,
як і не було надано доказів на
підтвердження наявності в нього
обладнання яке мало бути поставлено
відповідно до укладених договорів.

Позивач в періоді щодо якого
проводилась перевірка мав фінансово -
господарські взаємовідносини з ТОВ
"Укренергореконструкція" за договором
поставки № від 28.03.2012 відповідно
до якого постачальник зобов'язувався
поставити запасні частини до вимикачів
КАГ-24, виробництва ВАТ "ВО
"Електроапарат".

Відповідно до пункт 2.1 зазначеного
договору якість продукції повинна
підтверджуватись сертифікатами якості
заводу виробника.

Підпунктом 5.12.1 пункту 5.12 договору №
від 28.03.2012 встановлено, що
постачальник при відвантаженні
продукції надає наступну супровідну
документацію:

- вантажоодержувачу: сертифікат якості
заводу-виробника (оригінал); сертифікат
країни походження продукції (копія,
завірена Постачальником); накладну на
продукцію в трьох примірниках
(оригінал); акт приймання-передачі в
трьох примірниках (оригінал);

- покупцю протягом 3-х днів після
відвантаження: податкову накладну,
квитанцію про реєстрацію податкових
накладних в єдиному реєстрі податкових
накладних ДПА України; накладну на
продукцію з відміткою
вантажоодержувача (оригінал); акт
приймання-передачі в трьох примірниках
(оригінал), підписаний постачальником
та вантажоодержувачем.

Позивачем на підтвердження факту
наявності фінансово - господарських
взаємовідносин з ВАТ "ВО
"Електроапарат" за договором №
від 28.03.2012 надано суду копію договору №
від 28.03.2012, специфікації, листів,
податкових накладних, акту приймання -
передачі, видаткової накладної, акта
приймання передачі ТМЦ, видаткової
накладної, платіжних доручень та
банківських виписок.

Позивачем суду сертифікатів якості
заводу-виробника, сертифікатів країни
походження продукції, суду надано не
було, як і не було зазначено про причини
неможливості надання відповідних
документів.

Таким чином, враховуючи те, що, як було
встановлено судом, позивачем не надано
достатніх первинних документів, які
відповідно до умов договорів укладених
позивачем з контрагентами ПП
"Кримспецтехнолоджи", ТОВ "Бренд Строй",
ПАТ "НДІ "Техностандарт", ТОВ "Сенсор
Україна", ТОВ "Черномор-союз", ТОВ "НПП
"Постач", ТОВ "Укренергореконструкція",
ТОВ "ПО Енергоальянс", ТОВ
"Укренерготорг", ТОВ "Інтерн-Юг", Прат
НДІ "Техностандарт", ТОВ
"Енергоінвест-ВАТ", ПП "Комманд", ПП
"Базіс-торг", ПП "Візт-торг", ТОВ "Артем-С",
ТОВ "ТД"Бора", ТОВ "ТПК Рейл Інвест", ПП
"Дніпрохім-Інвест", ТОВ "Саруд", ТОВ
"Черномор-Союз" мали складатися підчас
здійснення поставки товару (надання
послуг), а також те, що надані позивачем
первинні документи складні з
порушенням вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік", суд дійшов
висновку про те, що позивачем не надано
суду належних доказів на
підтвердження реальності та
товарності договорів укладених з
зазначеними контрагентами, а отже не
доведено факт здійснення поставки
товару.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
позивачем не доведено товарності та
реальності господарських
правовідносин з контрагентом ПП
"Кримспецтехнолоджи", ТОВ "Бренд Строй",
ПАТ "НДІ "Техностандарт", ТОВ "Сенсор
Україна", ТОВ "Черномор-союз", ТОВ "НПП
"Постач", ТОВ "Укренергореконструкція",
ТОВ "ПО Енергоальянс", ТОВ
"Укренерготорг", ТОВ "Інтерн-Юг", Прат
НДІ "Техностандарт", ТОВ
"Енергоінвест-ВАТ", ПП "Комманд", ПП
"Базіс-торг", ПП "Візт-торг", ТОВ "Артем-С",
ТОВ "ТД"Бора", ТОВ "ТПК Рейл Інвест", ПП
"Дніпрохім-Інвест", ТОВ "Саруд", ТОВ
"Черномор-Союз", суд дійшов висновку про
відсутність у позивача правових
підстав для формування податкового
кредиту по взаємовідносинам з
зазначеними контрагентами.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
з ТОВ "Атомпоставка" за договорами №
1116119 від 13.01.2011, № 0710/8 від 13.07.2010, № 18/11
від 13.12.2010, №17/11 від 13.12.2010, № 1615 від
24.12.2010, № 2/11-06 від 16.06.2011, № 1/11-06 від
16.06.2011, № 646 від 16.05.2011, № 578 від 26.04.2011, №
214 від 11.02.2011, № від 11.04.2012, №
від 02.04.2012, № 111611275 від 06.03.2012, № 111611293 від
15.03.2012, № 111611227 від 02.02.2012, № 111611229 від
02.02.2012, № від 26.12.2011, № 111611223 від
02.02.2012, № від 10.05.2012, № від
03.05.2012, № 111611267 від 28.02.2012, № від
11.04.2011, № 111611161 від 11.03.2011, № від
29.08.2011, № від 28.04.2011, № від
15.06.2011, № 111611144 від 24.02.2011, № від
04.08.2011, № 111611147 від 24.02.2011, № від
19.09.2011, № від 16.05.2011, № 111611145 від
24.02.2011, № від 07.06.2011, № 111611191 від
04.04.2011, № 111611151 від 25.02.2011, № від
04.05.2011, № від 05.07.2011, № 11161119 від
13.01.2011, № від 28.04.2011, № 111611178 від
28.03.2011, № від 28.04.2011, № 111611192 від
05.04.2011, № 111611182 від 29.03.2011, № 0610/9 від
09.06.2010, № 0710/8 від 13.07.2010.

Факт здійснення поставки за
зазначеними договорами
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями договорів з додатками
та додатковими угодами, видаткових
накладних, податкових накладних,
прибуткових ордерів, протоколів
розбіжностей, актів приймання -
передачі ТМЦ.

На підтвердження факту здійснення
оплати за отриманий товар позивачем
надано суду копії платіжних доручень
та банківських виписок.

У відповідь на судовий запит щодо
правовідносин з позивачем ТОВ
"Атомпоставка" листом № 081014/11 від 08.10.2014
підтвердило, що в період з 01.10.2010 по
30.06.2012 мало фінансово - господарські
взаємовідносини з позивачем та надало
суду копії договорів укладених з
позивачем та складені до них первинні
документи.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
з ТОВ "Торговий дім "Агрінол" за
договором поставки № 27/04 від 27.04.2010 та
ТОВ "Алдек Груп" за договором № 111611130
від 10.02.2011.

На підтвердження факт здійснення
поставки за зазначеними договорами
позивачем надано суду копії договорів
з додатками, актів приймання - передачі
ТМЦ, видаткових накладних, листів -
погодження, податкових накладних.

На підтвердження факту здійснення
оплати за отриманий товар позивачем
надано суду копії платіжних доручень
та банківських виписок.

У відповідь на судовий запит щодо
правовідносин з позивачем ТОВ
"Торговий дім "Агрінол" листом Вих.41748/07
від 26.09.2014 підтвердило факт існування
фінансово господарських відносин з
позивачем.

В періоді щодо якого проводилась
перевірка позивач мав фінансово -
господарські відносини з ТОВ
"Енергориск" за договором про надання
послуг № 1/2010 від 16.02.2010.

На підтвердження факт отримання послуг
від ТОВ "Енергориск" за зазначеним
договором позивачем надано суду копію
зазначеного договору з додатками, акту
здачі - прийняття виконаних послуг № 4
від 29.07.2011, податкової накладної

На підтвердження факту здійснення
оплати за отриманий товар позивачем
надано суду копії платіжних доручень
та банківських виписок.

У відповідь на судовий запит щодо
правовідносин з позивачем ТОВ
"Енергориск" супровідним листом № 322
від 29.09.2014 надало суду довідку по
операціях з позивачем за період з 01.10.2010
по 30.06.2012 в розрізі договорів.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
за договорами на постачання продукції
№ ПУ-27817-ДЗ від 13.05.2011з ТОВ "НПП ПОСТАЧА"
та № ПУ-27150-ДЗ від 27.12.2010,
№ ПУ-27355-ДЗ від 28.01.2011, № ПУ-28085 від 20.06.2011,
№ ПУ-28093 від 23.06.2011, № ПУ-28939 від 24.10.2011, №
ПУ-29219 від 12.12.2011, № ПУ-29198-ДЗ від
16.12.2011, № ПУ-29275 від 20.12.2011, № ПУ-30041-ДЗ від
03.02.2012, № ПУ-30032 від 03.02.2012, №ПУ-30142-ДЗ від
17.02.2012, № ПУ-30196-ДЗ від 02.03.2012 з ТОВ
"Металлпромсервіс".

Отримання позивачем товару за
зазначеними договорами
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями договорів з додатками,
видаткових накладних, листів -
погодження, довіреностей

Факт здійснення позивачем оплати за
отриманий від ТОВ "НПП ПОСТАЧА" та ТОВ
"Металлпромсервіс" товар
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями платіжних доручень та
банківських виписок.

У відповідь на судовий запит щодо
надання пояснень та їх документального
підтвердження щодо правовідносин з
позивачем в період з 01.10.2010 по 30.06.2012 ТОВ
"Металлпромсервіс" листом № 58 від 26.09.2014
та ТОВ "НПП ПОСТАЧА" листом № 29/09 від
29.09.2014 підтвердили, що мали фінансово -
господарські взаємовідносини з
позивачем та надали суду копії
договорів укладених з позивачем та
складені до них первинні документи.

Відповідачем доказів, які б
спростовували пояснення позивача та
наданні ним докази суду не надано.
Зокрема, відповідачем не надано
доказів того, що ТОВ "Атомпоставка", ТОВ
"Торговий дім "Агрінол", ТОВ "Алдек Груп",
ТОВ "Енергориск", ТОВ "НПП ПОСТАЧА" та
ТОВ "Металлпромсервіс" не відобразили у
своїй податковій звітності операції з
позивачем, а також, що ними не було
сплачено податок на додану вартість з
вказаних операцій. Відтак,
відповідачем не спростовано доводів
позивача та доказів, наявних у
матеріалах справи, які доводять
реальність господарських операцій між
позивачем та контрагентами ТОВ
"Металлпромсервіс".

Посилання відповідача на акти
перевірки ТОВ "Атомпоставка" № 1287/23-30
від 27.05.2011, акт перевірки ТОВ "ТД
"Агрінол" складений Бердянською
об'єднаною ДПІ Запорізької області ДПС,
акт перевірки ТОВ "Алдек Груп" №
03993/2203/32555222 від 27.09.2012, акт № 216/2305 від
30.01.2012 згідно з яким у ТОВ "НПП ПОСТАЧА"
відсутні умови для ведення
господарської діяльності не
приймаються судом до уваги з огляду на
те, що як вбачається з зазначених актів,
копії яких наявні в матеріалах справи
та змісту зазначених актів викладеного
в акті № 1412/41-10/24584661від 12.12.2012, під час їх
складання дослідження фінансово -
господарських взаємовідносин між
позивачем та вказаними контрагентами
не здійснювалось.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2013 у справі № 2а/0470/9433/11 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атомпоставка» до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про скасування актів
та визнання протиправними дій, визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська щодо
викладення висновків в акті №1287/233/33973695
від 27.05.2011.

Відповідно до частин першої, третьої та
п'ятої статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Таким чином, є рішення суду, яке набрало
законної сили та якими встановлено,
правомірність дій податкового органу
щодо викладенні висновків в акті
перевірки ТОВ «Атомпоставка»
№1287/233/33973695 від 27.05.2011.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що інших доказів
та обґрунтувань, крім зазначених, на
підтвердження відсутності у позивача
прав на формування податкового кредиту
за фінансово - господарськими
відносинами з контрагентами ТОВ
"Атомпоставка", ТОВ "Торговий дім
"Агрінол", ТОВ "Алдек Груп", ТОВ
"Енергориск", ТОВ "НПП ПОСТАЧА" та ТОВ
"Металлпромсервіс" за період щодо якого
проводилась перевірка суду не надано
та не зазначено про причини
неможливості їх надання, суд дійшов
висновку про те, що господарські
операції між позивачем та
контрагентами ТОВ "Атомпоставка", ТОВ
"Торговий дім "Агрінол", ТОВ "Алдек Груп",
ТОВ "Енергориск", ТОВ "НПП ПОСТАЧА" та
ТОВ "Металлпромсервіс" мали реальний
товарний характер.

Отже, оскільки реальність та
товарність господарських операцій між
позивачем та контрагентами ТОВ
"Торговий дім "Агрінол", ТОВ "Алдек Груп",
ТОВ "Енергориск", ТОВ "НПП ПОСТАЧА" та
ТОВ "Металлпромсервіс" в ході судового
розгляду справи судом було
встановлено, суд дійшов висновку, що у
позивача було право на формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування по операціях з
зазначеними контрагентами.

Щодо встановлення в акті № 1412/41-10/24584661
від 12.12.2012 факту включення позивачем
складу податкового кредиту ПДВ
нарахованого на вартість послуг, які не
є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, а саме
інжинірингових та
будівельно-монтажних робіт із
будівництва житла, яке будується за
державні кошти суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.85 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
інжиніринг - надання послуг (виконання
робіт) із складення технічних завдань,
проектних пропозицій, проведення
наукових досліджень і
техніко-економічних обстежень,
виконання інженерно-розвідувальних
робіт з будівництва об'єктів,
розроблення технічної документації,
проектування та конструкторського
опрацювання об'єктів техніки і
технології, надання консультації та
авторського нагляду під час монтажних
та пусконалагоджувальних робіт, а
також надання консультацій, пов'язаних
із такими послугами (роботами).

Підпунктом "в" пункту 186.3 статті 186
Податкового кодексу України
встановлено, що місцем постачання
зазначених у цьому пункті послуг
вважається місце, в якому отримувач
послуг зареєстрований як суб'єкт
господарювання або - у разі відсутності
такого місця - місце постійного чи
переважного його проживання. До таких
послуг належать, зокрема,
консультаційні, інжинірингові,
інженерні, юридичні (у тому числі
адвокатські), бухгалтерські,
аудиторські, актуарні, а також послуги
з розроблення, постачання та
тестування програмного забезпечення, з
оброблення даних та надання
консультацій з питань інформатизації,
надання інформації та інших послуг у
сфері інформатизації, у тому числі з
використанням комп'ютерних систем.

Відповідно до підпункту 196.1.14 пункту 196.1
статті 196 Податкового кодексу України
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) не є
об'єктом оподаткування операції з
постачання послуг, визначених у
підпункті "в" пункту 186.3 статті 186 цього
Кодексу.

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що податкові
накладні на отримані позивачем
інжинірингові послуги були виписані в
період з січня 2011 року по квітень 2011
року та до складу їх вартості включено
нараховане на їх вартість ПДВ.

Пунктом 4 статті 1 Закону України "Про
здійснення державних закупівель" (у
редакції, чинній на момент укладання
між позивачем та ПАТ
"Агробудмеханізація" договору на
виконання будівельно-монтажних робіт
№ 53/04-2011 від 16.06.2011) визначено, що
«державні кошти» - кошти Державного
бюджету України, бюджету Автономної
Республіки Крим та місцевих бюджетів,
кошти Національного банку України,
державних цільових фондів, Пенсійного
фонду України, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, кошти, передбачені Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
кошти установ чи організацій,
утворених у встановленому порядку
державними органами, органами влади
Автономної Республіки Крим, місцевими
державними адміністраціями чи
органами місцевого самоврядування,
кошти державних та місцевих фондів,
кошти державного оборонного
замовлення, кошти державного
замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб, кошти
державного матеріального резерву,
кошти Аграрного фонду, кошти Фонду
соціального захисту інвалідів, кошти,
які надаються замовникам під гарантії
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування за
кредитами, позиками, які надаються
іноземними державами, банками,
міжнародними фінансовими
організаціями або на умовах
співфінансування разом з іноземними
державами, банками, міжнародними
фінансовими організаціями.

Згідно з пунктом 197.15 статті 197
Податкового кодексу України
звільняються від оподаткування
операції з постачання
будівельно-монтажних робіт з
будівництва доступного житла та житла,
що будується за державні кошти.

Відповідно до пункту 201.3 статті 201
Податкового кодексу України у разі
звільнення від оподаткування у
випадках, передбачених статтею 197 цього
розділу, у податковій накладній
робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на
відповідний пункт та/або підпункт
статті 197 цього Кодексу.

Таким чином у позивача були відсутні
правові підстави для включення до
складу податкового кредиту ПДВ
нарахованого на вартість
будівельно-монтажних робіт із
будівництва житла отриманих за
договором № 53/04-2011 від 16.06.2011 від ПАТ
"Агробудмеханізація".

Стосовно встановлення податковим
органом факту ненарахування позивачем
ПДВ по операціях з безоплатної
приватизації квартир, які перебували
на балансі ВП РАЕС суд зазначає
наступне.

З матеріалів справи також слідує, що у
перевіряємому періоді між позивачем та
його працівниками укладались договори
відчуження нерухомого майна в рахунок
погашення безвідсоткової цільової
позики.

В бухгалтерському обліку позивача
придбані у працівників товари
(квартири) оприбутковано на рахунок
"Товари". У грудні 2011 року вартість
придбаного нерухомого майна списано з
рахунку "Товари" та оприбутковано на
рахунок "Придбання (виготовлення)
основних фондів". В подальшому, позивач
безоплатно передав нерухоме майно
своїм працівникам, вартість якого
попередньо визначена суб'єктом
оціночної діяльності та зафіксована у
договорах відчуження нерухомого майна.

Таким чином працівники позивача,
згідно з цивільно-правовими
договорами, здійснили продаж
нерухомого майна позивачу, а позивач
придбав нерухоме майно в рахунок
погашення безвідсоткової цільової
позики. Нерухоме майно належало його
власникам на праві приватної власності
(було раніше ними приватизовано).

При цьому слід зазначити, що нерухоме
майно, отримане позивачем в рахунок
погашення безготівкової цільової
позики не може перебувати у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні, оскільки таке
майно не надане позивачу його
власниками для здійснення
підприємницької діяльності.

Відповідно до підпунктів 14.1.202, 14.1.244
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, продаж (реалізація) товарів -
будь-які операції, що здійснюються
згідно з договорами купівлі-продажу,
міни, поставки та іншими
господарськими, цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу
прав власності на такі товари за плату
або компенсацію незалежно від строків
її надання, а також операції з
безоплатного надання товарів. Не
вважаються продажем товарів операції з
надання товарів у межах договорів
комісії (консигнації), поруки, схову
(відповідального зберігання),
доручення, довірчого управління,
оперативного лізингу (оренди), інших
цивільно-правових договорів, які не
передбачають передачі прав власності
на такі товари. Товари - матеріальні та
нематеріальні активи, у тому числі
земельні ділянки, земельні частки (паї),
а також цінні папери та деривативи, що
використовуються у будь-яких
операціях, крім операцій з їх випуску
(емісії) та погашення.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах: превалювання сутності над
формою - операції обліковуються
відповідно до їх сутності, а не лише
виходячи з юридичної форми.

Відповідно до підпункту "а" підпункту
14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України безоплатно надані
товари, роботи, послуги: товари, що
надаються згідно з договорами
дарування, іншими договорами, за якими
не передбачається грошова або інша
компенсація вартості таких товарів чи
їх повернення, або без укладення таких
договорів; роботи (послуги), що
виконуються (надаються) без висування
вимоги щодо компенсації їх вартості;
товари, передані юридичній чи фізичній
особі на відповідальне зберігання і
використані нею.

Підпунктом 197.1.13 пункту 197.1 статті 197
Податкового кодексу України
встановлено, що звільняються від
оподаткування операції з безоплатної
приватизації житлового фонду,
включаючи місця загального
користування у багатоквартирних
будинках та прибудинкових територій,
присадибних земельних ділянок
відповідно до законодавства, а також
постачання послуг, отримання яких
згідно із законодавством є
обов'язковою передумовою приватизації
житла, прибудинкових територій
багатоквартирних будинків,
присадибних земельних ділянок;
безоплатної передачі працівникам
радгоспів та інших
сільськогосподарських підприємств, що
приватизуються, та прирівняним до них
особам частки державного майна (акцій)
відповідно до Закону України "Про
особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі". Перелік
підприємств, які підлягають
приватизації, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 136 та
частиною першою статті 137
Господарського кодексу України, право
господарського відання є речовим
правом суб'єкта підприємництва, який
володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом), з обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами. Правом оперативного
управління у цьому Кодексі визнається
речове право суб'єкта господарювання,
який володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом) для здійснення некомерційної
господарської діяльності, у межах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами, а також власником майна
(уповноваженим ним органом).

З огляду на зазначене позивач повинен
був нарахувати ПДВ з операцій
безоплатної передачі товарів (квартир)
працівникам підприємства.

Щодо встановлення податковим органом
факту допущення позивачем порушення
підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів
7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" в частині завищення
податкового кредиту в грудні 2010 року на
2 876 064,00 грн. по розрахункам з ТОВ ВГЦ
"Піраміда" суд зазначає наступне.

Позивачем до складено податкового
кредиту за грудень 2010 року включено
суму ПДВ за податковою накладною № 2210-1
від 22.10.2010 на суму 17256384,10 грн. виписаною
за договором № 2587-1/05-НАЕК від 14.12.2009.

Відповідно до листа ТОВ "ВГЦ "Піраміда"
№ 275 від 21.11.2012 податкова накладна №2210-1
від 22.10.2010 на суму 17256384,10 грн., ним не
виписувалась, водночас на підставі
вказаного договору ТОВ "ВГЦ "Піраміда"
виписало позивачу податкову накладну
№ 3012-1 від 30.12.2010 на суму 17256384,10 грн., яка
відображена у Реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних та в
складі податкового зобов'язання у
податковій декларації вказаного
товариства з ПДВ за грудень 2010 року.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 05.03.2012 у справі
№ 21-421а11, податкові накладні,
виписані від імені осіб, які
заперечують свою участь у створенні та
діяльності товариств, від імені яких
такі накладні виписані, зокрема у
підписанні будь-яких первинних
документів, не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Частиною першою статті 2441 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на викладене суд вважає
обґрунтованим висновок податкового
органу щодо завищення позивачем
податкового кредиту в грудні 2010 року на
2 876 064,00 грн. по розрахункам з ТОВ ВГЦ
"Піраміда".

Щодо факт завищення позивачем
податкового кредиту внаслідок
включення до його складу в листопаді 2011
року податку, сплаченому контрагенту,
який не зареєстрував податкову
накладну в Єдиному реєстрі податкових
накладних суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду. Датою виникнення
права орендаря (лізингоотримувача) на
збільшення податкового кредиту для
операцій фінансової оренди (лізингу) є
дата фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами). Для товарів/послуг,
постачання (придбання) яких
контролюється приладами обліку, факт
постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Відповідно до абзацу 11 пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України у
разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Таким чином платник податку може
включати до податкового кредиту суми
податку по податковим накладним
протягом 365 днів з дати їх виписки, при
цьому скарга на постачальника, який
порушив порядок заповнення та/або
порядок реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі, подається
в тому звітному періоді, в якому суми
податку на додану вартість по вказаних
податкових накладних включені до
складу податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 06.02.2014 у справі № К/800/30980/13.

Відповідно до декларації позивача з
податку на додану вартість за листопад
2011 року ним до складу податкового
кредиту було включено суму податку на
додану вартість в розмірі 137 408,80 грн. за
податковою накладною № 88 від 31.10.2011 не
зареєстрованою в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

До зазначеної декларації було додано
додаток 8 "Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)"
в підрозділі "Відповідно до пункту 201.10
статті 201 розділу V Кодексу заявляю про
порушення продавцем порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних"
розділу 4 відображено накладну № 88 від
31.10.2011.

Факт того, позивачем були подані
податковому органу копії товарних
чеків або інших розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку у зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг та копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг, у
зв'язку чим було виписано податкову
накладну № 88 від 31.10.2011 відповідачем не
заперечується та підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
відповідних документів.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
позивачем включено до складу
податкового кредиту за листопад 2011
року суму податку на додану вартість у
розмірі 137 408,80 грн. по податковій
накладній № 88 від 31.10.2011, яка виписана
постачальником до спливу 365 днів, та при
цьому скарга на постачальників, які
порушили порядок заповнення та/або
порядок реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі, подана
позивачем в тому звітному періоді, в
якому суми податку на додану вартість
по податкових накладних включені до
складу податкового кредиту, суд дійшов
висновку про правомірність
декларування позивачем зазначеної
суми у складі від'ємного значення з
податку на додану вартість за жовтень
2013 року.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити
частково.

2.Частково скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
26.12.2012, а саме: в частині збільшення
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість (за основним
платежем та за штрафними (фінансовими)
санкціями) по взаємовідносинам між
Державним підприємством "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" та контрагентами: ТОВ
"Атомпоставка", ТОВ "ТД"Агрінол", ТОВ
"Алдек групп", ТОВ "Енергориск", ТОВ "НПП
"Постач", ТОВ "Металлпромсервіс"; та щодо
включення до складу податкового
кредиту податкової накладної № 88 від
31.10.2011 виписаної ТОВ "Атоммонтажсервіс".

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов

Постанова складена в повному обсязі
19.11.2014.