Справа № 2а-5910/10/2370
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5910/10/2370
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Мацедонської В.Е., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 07 лютого
2014 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Головного Управління
Державної казначейської служби
України в Черкаській області,
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області про визнання
неправомірними дій та бездіяльності і
стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Черкаського окружного
адміністративного суду звернувся
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Черкаській області, в якому
просить визнати дії, бездіяльність
відповідача протиправними та стягнути
коштів, як плату за ліцензію.

Ухвалою Черкаського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 року
залучено до участі у справі в якості
другого відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Черкаській області.

Ухвалою Черкаського окружного
адміністративного суду від 30.01.2014 року
замінено первинного відповідача по
справі (регіональне управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України в
Черкаській області) на правонаступника
- Головне управління Міндоходів у
Черкаській області.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 07 лютого
2014 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у
Черкаській області на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3
(ідентифікаційний код НОМЕР_1)
невикористані кошти за сплату ліцензії
в розмірі 125 (сто двадцять п'ять) грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати Постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким в задоволені вимог відмовити. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що
оскаржуване судове рішення
постановлено при недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України та застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
з урахуванням того, що Головне
управління Міндоходів у Черкаській
області визнає факт невикористання
позивачем 125 грн. сплати за ліцензію на
право роздрібної торгівлі спиртними
напоями за четвертий квартал 2010 року,
то суд приходить до висновку про
часткове задоволення
адміністративного позову та стягнення
зазначених коштів з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у Черкаській області.

З такими висновками суду першої
інстанції не можна не погодитись.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Відповідачем видана ФОП ОСОБА_3
ліцензія на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями серії НОМЕР_2 на
період з 02.02.2010 року по 01.02.2011 року за
адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1, зі
сплатою річної вартості у сумі 500 грн.

Позивач 10 серпня 2010 року звернувся до
контролюючого органу з заявою про
анулювання ліцензії серії НОМЕР_2, за
наслідками розгляду якої 13.08.2010 року
відповідачем було прийнято
розпорядження № 75/6 про анулювання
ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами
позивача.

Крім того, позивач 27.08.2010 року звернувся
до контролюючого органу з заявою про
повернення невикористаних ним коштів
за сплату ліцензії.

Своїм листом від 24.09.2010 року №3565/32-234
відповідач підтвердив невикористання
коштів у розмірі 1/4 річної плати за дію
ліцензії, а саме: за останній поточний
квартал (125,00 грн.), так як підприємцем
здійснювалася роздрібна торгівля
алкогольними напоями на підставі
вказаної ліцензії майже три поточних
квартали.

Підставою для звернення позивача з
вказаним позовом до суду стало
неповернення податковим органом
невикористаних коштів, сплачених
позивачем за ліцензію на здійснення
роздрібної торгівлі.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", роздрібна торгівля
алкогольними напоями (крім столових
вин) або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій. Плата за ліцензію на
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями на території сіл і селищ, за
винятком тих, що знаходяться у межах
території міст складає 500 гривень.
Плата за ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями і
тютюновими виробами справляється
щоквартально рівними частками і
зараховується до місцевих бюджетів
згідно з чинним законодавством.

Відповідно до пп. 34, 38 Тимчасового
порядку видачі ліцензій на право
імпорту, експорту спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.05.1996 року № 493,
видача ліцензій здійснюється тільки за
умови фактичного надходження 1/4
частини встановленої річної плати за
ліцензію до відповідного бюджету, яке
перевіряється уповноваженою на видачу
ліцензій особою на підставі поданої
заявником копії платіжного доручення
(з відміткою банку про сплату) та
довідки відповідного фінансового
органу про фактичне надходження коштів
до бюджету. З наближенням терміну
поточної щоквартальної плати за
ліцензію суб'єкт підприємницької
діяльності зобов'язаний зробити
наступний внесок до відповідного
бюджету в розмірі 1/4 річної суми та
подати документи, перелічені в пункті 34
цього Порядку, органу, яким
зареєстровано ліцензію, для внесення
чергової відмітки до ліцензії та
журналу обліку видачі ліцензій про
дату початку і закінчення наступного
граничного терміну дії ліцензії.

Нормами Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" передбачено, що сплата за
ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями і тютюновими
виробами справляється щоквартально
рівними частками і зараховується до
місцевих бюджетів, при цьому позивачем
така плата була здійснена одноразово
за наступні чотири квартали.

Колегія суддів звертає увагу, що ФОП
ОСОБА_3 звернувся до контролюючого
органу з заявою про повернення
невикористаних коштів за сплату
ліцензії, на що йому була надана
письмова відповідь від 24.09.2010 року №
3565/82-234, у якій, зокрема, зазначено, що
ним частково використані кошти у
розмірі 375 грн. за продовження терміну
дії ліцензії на три квартали 2010 року, і
таким чином у зв'язку з анулюванням
ліцензії ним не використана сума
коштів лише у розмірі 125 грн. за ІV
квартал цього ж року.

У відповідності до ч. 2 ст. 50 Бюджетного
кодексу України (чинного на час
виникнення спірних правовідносин),
Державне казначейство України веде
бухгалтерський облік всіх надходжень,
що належать Державному бюджету
України, та за поданням органів
стягнення здійснює повернення коштів,
що були помилково або надмірно
зараховані до бюджету.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу
України (чинного на час виникнення
спірних правовідносин), до доходів, що
закріплюються за бюджетами місцевого
самоврядування та враховуються при
визначенні обсягів міжбюджетних
трансфертів, належать такі податки і
збори (обов'язкові платежі), як, зокрема,
плата за ліцензії на провадження
певних видів господарської діяльності
та сертифікати, що видаються
виконавчими органами відповідних рад.

За змістом ч. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу
України, казначейське обслуговування
місцевих бюджетів здійснюється
територіальними органами Державного
казначейства України за функціями,
визначеними статтею 48 цього Кодексу.
Державне казначейство України веде
облік всіх надходжень, що належать
місцевим бюджетам, та за поданням
органів стягнення, погодженим з
відповідними фінансовими органами,
здійснює повернення коштів, що були
помилково або надмірно зараховані до
бюджету.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що оскільки Головне
управління Міндоходів у Черкаській
області визнає факт невикористання
позивачем 125 грн. сплати за ліцензію на
право роздрібної торгівлі спиртними
напоями за четвертий квартал 2010 року,
то позов підлягає частковому
задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що оскаржувана Постанова
суду першої інстанції постановлена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області - залишити без
задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 07 лютого
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 27.11.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
В.Е. Мацедонська

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Сорочко Є.О.