Справа № 810/3304/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/31972/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Розваляєвої Т.С., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача
Макаренка Ю.М.

представника відповідача
неприбуття

представників Генеральної

прокуратури України
Бараненка І.І., Букій В.О.

третіх осіб
ОСОБА_5, ОСОБА_6

представників третіх осіб
ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Богуславської районної державної
адміністрації Київської області на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року

у справі № 810/3304/13-а

за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Богуславський кар'єр»

до Богуславської районної
державної адміністрації Київської
області

треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11. ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13. ОСОБА_14

про визнання недійсним
розпорядження, зобов'язання вчинити
дії

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Богуславський кар'єр»
(далі - ПАТ «Богуславський кар'єр»)
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Богуславської районної державної
адміністрації Київської області, треті
особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11. ОСОБА_5,
ОСОБА_12, ОСОБА_13. ОСОБА_14, в якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просило визнати недійсним
розпорядження Богуславської районної
державної адміністрації Київської
області від 03.02.2006 № 44 «Про
затвердження технічної документації
та передачу земельних ділянок у
власність громадян - власникам
сертифікатів на земельну частку (пай)
на території Тептіївської сільської
ради» в частині передачі земельних
ділянок у власність громадян -
власникам сертифікатів на земельну
частку (пай) в межах гірничого відводу,
наданого ПАТ «Богуславський кар'єр»,
зобов'язати відповідача розробити та
затвердити нову технічну документацію
на передачу земельних ділянок у
власність громадянам, яким було
виділено земельні ділянки в межах
гірничного відводу, наданого позивачу,
з виділенням земельних ділянок поза
межами гірничого відводу, зобов'язання
відповідача укласти з ПАТ
«Богуславський кар'єр» договір оренди
частини земельної ділянки у розмірі 4, 62
га., які знаходяться над гірничим
відводом відповідно до Акту про
надання гірничого відводу ПАТ
«Богуславський кар'єр» від 19.05.1997 та не
була передана в оренду відповідно до
договору оренди від 26.05.2006.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15.11.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
часткове задоволення позову.

Визнано недійсним розпорядження
Богуславської районної державної
адміністрації Київської області від
03.02.2006 № 44 «Про затвердження технічної
документації та передачу земельних
ділянок у власність громадянам
власникам сертифікатів на земельну
частку (пай) на території Тептіївської
сільської ради».

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції,
Богуславська РДА оскаржила його у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з мотивів порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що суд апеляційної
інстанції безпідставно визнав
недійсним розпорядження від 03.02.2006 № 44
повністю та вийшов за межі позовних
вимог, оскільки це рішення стосується
прав та інтересів 167 громадян, а не лише
третіх осіб у справі. Крім того,
необґрунтованим є посилання суду
апеляційної інстанції у своєму рішенні
на порушення відповідачем положень
статті 198 Земельного кодексу України,
оскільки передані третім особам у
власність земельні ділянки не межують
із земельною ділянкою, яка перебуває у
користуванні ПАТ «Богуславський
кар'єр», та розділені польовою дорогою.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 19.05.1997 з метою розробки
родовища гранітів позивач отримав від
Київської обласної ради народних
депутатів Акт про надання гірничого
відводу площею 25,6 га, що знаходиться на
землях Тептіївської сільської ради
Богуславського району Київської
області.

Відповідно до Державного акта від
24.12.1999 позивачу надано у постійне
користування земельну ділянку площею
25,34 га для розробки існуючого кар'єру.

Крім того, 26.05.2006 між позивачем та
Богуславською районною державною
адміністрацією Київської області
укладено договір оренди земельної
ділянки розміром 27,52 га на території
Тептіївської сільської ради Київської
області.

ПАТ «Богуславський кар'єр» звернувся
до Богуславської районної державної
адміністрації Київської області з
заявою про надання йому в оренду
земельної ділянки площею 6, 22 га, яка
знаходиться над належним йому на праві
користування гірничим відводом та не
увійшла до договору оренди від 26.05.2006.

Проте, листом від 15.03.2013 № 7-28-677
відповідач відмовив позивачу у
задоволенні заяви про надання в оренду
земельної ділянки площею 6,22 га,
мотивуючи це тим, що частина вказаної
ділянки площею 4,63 га передана у
приватну власність громадянам у
вигляді паїв.

Розпаювання відбулося на підставі
розпорядження Богуславської районної
державної адміністрації Київської
області від 03.02.2006 № 44 «Про
затвердження технічної документації
та передачу земельних ділянок у
власність громадянам власникам
сертифікатів на земельну частку (пай)
на території Тептіївської сільської
ради».

Також судом апеляційної інстанції
установлено, що відповідно до дозволу,
наданого позивачу на розробку надр,
видобування надр (граніту) може
здійснюватися тільки відкритим
способом, що передбачає собою, в першу
чергу, розробку земельної ділянки, яка
знаходиться над гірничим відводом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що під
час прийняття оспорюваного
розпорядження від 03.02.2006 № 44
Богуславська РДА не порушила чинне
законодавство України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позов, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що всупереч положенням
пункту «б» частини другої статті 198 ЗК
України погодження меж земельних
ділянок, переданих третім особам, з ПАТ
«Богуславський кар'єр» не
здійснювалось.

Крім того, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що відповідач
спірним розпорядженням порушив
земельне законодавство та вимоги
Кодексу України про надра, у зв'язку з
чим на спірній частині гірничого
відводу видобування корисних копалин
стало неможливим. Таким чином, спірне
розпорядження підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
висновки суду апеляційної інстанції
передчасними з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 198
Земельного кодексу України (у чинній на
час прийняття оспорюваного
розпорядження редакції) кадастрові
зйомки - це комплекс робіт, виконуваних
для визначення та відновлення меж
земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає, зокрема,
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами.

Положеннями статті 1 Кодексу України
про надра визначено, що надра - це
частина земної кори, що розташована під
поверхнею суші та дном водоймищ і
простягається до глибин, доступних для
геологічного вивчення та освоєння.

Статтею 17 цього Кодексу передбачено, що
гірничим відводом є частина надр,
надана користувачам для промислової
розробки родовищ корисних копалин та
цілей, не пов'язаних з видобуванням
корисних копалин. Користування надрами
за межами гірничого відводу
забороняється.

Відповідно до частини першої статті 18
Кодексу України про надра надання
земельних ділянок для потреб,
пов'язаних з користуванням надрами,
провадиться в порядку, встановленому
земельним законодавством України.

Аналіз викладених норм права дає
підстави дійти висновку про
неприпустимість надання права на
використання надр у межах гірничого
відводу одній особі, а право власності
чи користування поверхнею суші над цим
відводом - іншій особі.

У той же час, згідно з частиною першою
статті 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення судів попередніх інстанцій
названим вимогам процесуального
закону відповідають не в повній мірі з
огляду на таке.

ПАТ «Богуславський кар'єр» звернулось
до суду з цим позовом у червні 2013 року, у
якому просило скасувати розпорядження
відповідача від 03.02.2006 № 44.

Згідно з положеннями частини другої
статті 99 КАС України (у чинній на час
звернення до суду редакції) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Нормами частини першої статті 100 КАС
України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

У порушення викладених норм
адміністративного судочинства суд
першої інстанції відкрив провадження у
справі, не постановивши при цьому
ухвалу про визнання причин пропущення
ПАТ «Богуславський кар'єр» строку
звернення до суду поважними. Питання
поважності причин пропуску позивачем
строку звернення до суду судом першої
інстанції не досліджувалось.

На вказані обставини суд апеляційної
інстанції не звернув увагу та не надав
їм належної правової оцінки.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі та
належності доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
звертає увагу на те, що під час розгляду
цієї справи та прийняття рішення по
суті спору суду першої інстанції
необхідно встановити, чи надані у
власність третім особам земельні
ділянки у 2006 році були суміжними із
земельною ділянкою, яка перебувала в
оренді позивача та чи було потрібне
погодження меж цих земельних ділянок з
товариством. Також необхідно вирішити
питання щодо наслідків пропущення
строків звернення до
адміністративного суду в порядку,
передбаченому статтею 100 КАС України.

Також під час прийняття рішення у цій
справі по суті спору суду першої
інстанції необхідно встановити, в якій
частині оспорюване розпорядження від
03.02.2006 № 44 порушує законні права та
інтереси ПАТ «Богуславський кар'єр»,
тобто, які саме земельні ділянки
оспорюваним рішенням передано
громадянам з порушенням прав та
законних інтересів позивача (на його
думку).

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги відповідають
фактичним обставинам, частково
заслуговують на увагу, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у цій
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України,
суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Богуславської
районної державної адміністрації
Київської області задовольнити
частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року в цій справі
скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.