Справа № 806/3829/14
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"24" листопада 2014 р.
Справа № 806/3829/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.

при секретарі
Кратюк А. О.

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "06" жовтня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Олевського
районного управління юстиції
Житомирської області про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
Реєстраційної служби Олевського
районного управління юстиції
Житомирської області від 28.07.2014р. №14744656
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень; зобов'язати
Реєстраційну службу Олевського
районного управління юстиції
Житомирської області вчинити
необхідні дії щодо державної
реєстрації права власності на підставі
заяви ОСОБА_3 від 28.07.2014р. за
реєстраційним номером №7550435 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень; зобов'язати відповідача
подати у встановлений судом строк звіт
про виконання даного судового рішення.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.10.2014р. в
задоволенні позову відмовлено. В
основу свого рішення судом першої
інстанції покладено інформацію з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, відповідно до якої
право приватної власності на будинок
АДРЕСА_2 було зареєстроване за
громадянином ОСОБА_4 на підставі
договору дарування № 1422 від 02.07.2011 року
ще 10 серпня 2011 року, тобто до розгляду
заяви позивача. Дійсність
правовстановлюючих документів на
житловий будинок АДРЕСА_2, виданих на
ім'я ОСОБА_4, а відтак і правомірність
реєстрації права власності на
вказаного громадянина позивачем в
судовому порядку не оспорювалось.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
державний реєстратор правомірно
прийняв рішення про відмову у
реєстрації права власності.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення про задоволення позовних
вимог. В апеляційній скарзі позивач
зазначає, що суд першої інстанції
допустив помилку, ототожнивши реєстр
речових прав на нерухоме майно, який
до 01.01.2013р. вівся реєстраторами БТІ та
реєстр речових прав на нерухоме майно,
який з 01.01.2013р. ведеться реєстраційними
службами Міністерства юстиції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті оскарженого рішення,
дослідивши докази, зібрані в
матеріалах справи, суд апеляційної
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення скарги з
огляду на наступне.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень
визначає Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до наданих у ч.1 ст.2
вказаного Закону термінів, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно це - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону, обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме, зокрема, право власності на
нерухоме майно.

Відповідно до визначених ст.8 Закону
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
повноважень, орган державної
реєстрації прав проводить державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора
встановлені ч.2 ст.9 Закону «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», до яких,
зокрема, належать прийняття рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та про відмову в державній
реєстрації.

Слід зазначити, що ст. 24 ЗУ «Про
державну реєстрацію прав» містить
вичерпний перелік підстав за якими
може бути відмовлено державній
реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена (п.4 ст. 24 ЗУ «Про
державну реєстрацію прав»).

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
встановлений ч. 1 ст.15 Закону № 1952-IV та
полягає в наступному: прийняття і
перевірка документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених ст. 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Органи державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам (ч. 4
ст.15 Закону).

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4, 5, 7 ст.16 Закону, заява
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку. У
разі подання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень в
електронній формі подаються оригінали
електронних документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, або електронні копії
оригіналів документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, виготовлені шляхом
сканування таких документів у
паперовій формі. Заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень не
приймається у разі відсутності
документа, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації прав та
їх обтяжень. При отриманні заяви та
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
проводиться реєстрація заяви у базі
даних про реєстрацію заяв та запитів із
зазначенням дати і часу реєстрації.
Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.19 Закону № 1952-IV,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, рішень судів, що
набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою тощо.

Процедуру проведення державної
реєстрації прав, перелік документів,
необхідних для її проведення визначено
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011р. №703 (далі
- Порядок № 703) (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин).

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
або відмову в такій реєстрації.

Пунктом 1 ч.1 ст.24 Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону.

Як вбачається з рішення №14744656 від
28.07.2014р., яким відмовлено у державній
реєстрації права власності на житловий
будинок АДРЕСА_2 державний реєстратор
прав на нерухоме майно послався на те,
що у відомостях з реєстру прав
власності на нерухоме встановлено, що
заявлене право вже зареєстровано на
підставі договору дарування №1422,
02.07.2011р.

Розглядаючи питання про законність та
обґрунтованість прийнятого рішення,
суд апеляційної інстанції враховує
наступне.

При розгляді заяви про державну
реєстрацію прав та обтяжень, яку подав
ОСОБА_5 для проведення державної
реєстрації права власності на житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_2, за суб'єктом ОСОБА_3, державним
реєстратором було встановлено, що
згідно реєстраційного посвідчення від
20.03.2001р. , виданого Коростенським БТІ,
житловий будинок по АДРЕСА_2,
зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі
договору дарування від 16.03.2001р. №1064
посвідченого державним нотаріусом
ОСОБА_6

Відповідно до інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
право приватної власності на будинок
АДРЕСА_2 було зареєстроване за
громадянином ОСОБА_4 на підставі
договору дарування № 1422 від 02.07.2011 року
ще 10 серпня 2011 року (а.с.36).

Таким чином, під час реєстрації в
Державному реєстрі прав встановлено,
що житловий будинок (АДРЕСА_2)
зареєстровано за двома суб'єктами в
різних періодах.

Дійсність правовстановлюючих
документів на житловий будинок АДРЕСА_2
виданих на ім'я ОСОБА_4, а відтак і
правомірність реєстрації права
власності на вказаного громадянина
позивачем в судовому порядку не
оспорювалось (в матеріалах справи
відсутні докази, які свідчать про
протилежне).

Разом з цим, варто зазначити, що статтею
26 Закону № 1952-IV визначено, що записи до
Державного реєстру прав вносяться на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на підставі
рішення суду рішення про державну
реєстрацію прав до Державного реєстру
прав вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Судом першої інстанції встановлено, що
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями, що розташований у
с.Хмелівка, Олевського р-ну,
Житомирської області, за ОСОБА_4
проведено згідно рішення про державну
реєстрацію від 10.08.2011 року. Доказів
скасування вказаного рішення
позивачем суду надано не було.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що дії державного
реєстратора щодо відмови у проведенні
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_2 є
обґрунтованими.

Підсумовуючи вищевказане, вимога
ОСОБА_3 про визнання протиправним та
скасування рішення реєстраційної
служби Олевського районного
управління юстиції Житомирської
області від 28.07.2014 р. №14744656 про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає (аналогічного
висновку дійшов і суд першої
інстанції). Інші позовні вимоги є
похідними від даної, відповідно,
правомірно відмовлено судом першої
інстанції в їх задоволенні.

Посилання скаржника в скарзі на
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 23.09.2014р. ,
відповідно до якого правовстановлюючі
документи ОСОБА_3 на спірний будинок є
дійсними, не підтверджують доводів
скарги та не спростовують мотивації
рішення суду першої інстанції про те,
що правовстановлюючі документи
ОСОБА_7 не оскаржувались.

На думку колегії суддів, окружний суд
дійшов правильного висновку, що
оспорюване рішення державного
реєстратора винесене правомірно,
обґрунтовано та у спосіб, а також у
межах повноважень, наданих йому чинним
законодавством.

Підсумовуючи вищевикладене, слід
вказати, що оскаржена постанова
законна і обґрунтована, відповідає
матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства. Доводи скарги є не
переконливими, не спростовують
висновків суду першої інстанції.
Правові підстави для скасування
постанови відсутні, а тому апеляційний
суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "06" жовтня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Т.В. Іваненко

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "26" листопада 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,39800

3- відповідачу/відповідачам:
Реєстраційна служба Олевського
районного управління юстиції
Житомирської області
вул.Володимирська,5,м.Олевськ,Житомирсь
ка область,11001

4-третій особі: - ,