Справа № 804/2588/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2014 р. справа № 804/2588/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Чорної В.В.

при секретарі
Сітайло О.В.

за участі представників сторін:

позивача
ОСОБА_1

відповідача
Ярош В.О.

третьої особи
Репіна С.А.

розглянувши у відкритому судового
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
банк «Новий», про визнання
протиправною бездіяльності, та
скасування постанов державного
виконавця, -

в с т а н о в и в:

12 лютого 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із зазначеною
позовною заявою, в якій просить
поновити йому строк звернення до суду
із зазначеним позовом, визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо не направлення йому у
встановлений законом строк постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 30.05.2013 р. ВП № 38167826, визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо не направлення йому
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 07.06.2013 р., постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 07.06.2013
р., постанови про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 07.06.2013 р., а також
скасувати зазначені вище постанови
державного виконавця.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 року
позивачу було відмовлено у відкритті
провадження за вказаною позовною
заявою з посиланням на те, що
оскаржувані постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження ВП № 38167826, про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 07.06.2013 р., про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 07.06.2013 р., про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 07.06.2013 р., винесені на
виконання виконавчого листа № 2-5288/11
від 16.04.2013 р., виданого Бабушкінським
районним судом м. Дніпропетровська по
цивільній справі про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ «Новий»
боргу у розмірі 198 676,27 грн., а тому, у
відповідності до ч. 4 ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 383, ч. 2 ст. 384 Цивільного
процесуального кодексу України, їх
оскарження має відбуватися до суду,
який видав виконавчий документ в
порядку цивільного судочинства (а.с. 1).

Не погодившись із зазначеною ухвалою
суду, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 було задоволено, ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 року
про відмову у відкритті провадження
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження (а.с. 51).

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11.11.2014 року
за позовною заявою ОСОБА_4 було
відкрито провадження у даній
адміністративній справі, та призначено
її до судового розгляду.

В судовому засіданні 25.11.2014 року
представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги
підтримала, та просила їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача за
довіреністю Ярош В.О. проти задоволення
позовних вимог заперечив, посилаючись
на те, що 30.05.2013 р. за виконавчим листом
№ 2-5288/11 від 16.04.2013 р., виданим
Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська по цивільній справі
про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«АКБ банк «Новий» боргу в сумі 198 676,27
грн., державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження
ВП № 38167683, та надано боржнику
можливість самостійно виконати вимоги
виконавчого документа в строк до 06.06.2013
року. Після закінчення цього строку,
постановами державного виконавця від
07.06.2013 р., винесеними в межах цього ж
виконавчого провадження, було прийнято
рішення про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій,
про стягнення з боржника виконавчого
збору, та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження. В цей же день - 07.06.2013 р. -
постановою державного виконавця,
прийнятою у відповідності до вимог ст.
33 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження ВП
№ 38167683 було приєднано до зведеного
виконавчого провадження ВП № 42123919, до
якого також приєднано виконавче
провадження ВП № 38167826 про стягнення з
ОСОБА_4 витрат на інформаційне
забезпечення судового процесу в сумі 910
грн., відкрите за виконавчим листом
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська по цивільній справі
№ 2-5288/11 від 16.04.2013 р. На питання суду
відповідач також зазначив, що всі
оскаржувані постанови державного
виконавця від 07.06.2013 року про стягнення
з боржника витрат на проведення
виконавчих дій, про стягнення з
боржника виконавчого збору, та про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження винесені в
межах виконавчого провадження ВП №
38167683 ще до його приєднання до зведеного
виконавчого провадження ВП
№ 42123919. На даний час, виконавчий
документ про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «АКБ банк «Новий» боргу в
сумі 198 676,27 грн. не виконаний, та
повернутий стягувачу згідно постанови
державного виконавця від 22.10.2014 року у
зв'язку з відсутністю у боржника майна,
на яке може бути звернуто стягнення.
При цьому, постанови державного
виконавця про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій, та
про стягнення з боржника виконавчого
збору в окреме виконавче провадження
не виділялися. За викладених обставин,
відповідач вважає, що всі оскаржувані
постанови винесені законно, а їх
оскарження має відбуватися в порядку
цивільного судочинства.

Представник третьої особи за
довіреністю Репін С.А. в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив, посилаючись на те, що
боржник ОСОБА_4 борг перед банком не
сплатив, та ухиляється від його сплати.
На даний час, державним виконавцем
повернуто стягувачу виконавчий
документ з посиланням на відсутність у
боржника майна. Щодо заявлених
позовних вимог по цій справі,
представник третьої особи зазначив, що
вважає їх непідсудними
Дніпропетровському окружному
адміністративному суду, оскільки у
зведеному виконавчому провадженні
відсутній жодний інший виконавчий
документ, крім виконавчих листів по
цивільній справі. Крім того,
оскаржувані постанови про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій та
про стягнення виконавчого збору не
виділялися в окреме провадження.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що даний спір
підлягає вирішенню судом, який видав
виконавчий документ, в порядку,
передбаченому ЦПК України, що випливає
з особливостей визначення юрисдикції
спорів щодо оскарження рішень
державного виконавця у зведеному
виконавчому провадженні, а також
стосовно оскарження рішень державного
виконавця про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій, та
про стягнення з боржника виконавчого
збору.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані постанови державного
виконавця про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 07.06.2013 р., про стягнення з боржника
виконавчого збору від 07.06.2013 р., про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 07.06.2013
р., винесені державним виконавцем в
межах виконавчого провадження ВП №
38167683, відкритого на виконання
виконавчого листа № 2-5288/11 від
16.04.2013 р., виданого Бабушкінським
районним судом м. Дніпропетровська по
цивільній справі про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ «Новий»
боргу у розмірі 198 676,27 грн.

В цей же день, постановою державного
виконавця від 07.06.2013 р. виконавче
провадження ВП № 38167683 приєднано до
зведеного виконавчого провадження
ВП № 42123919, до якого також приєднано
виконавче провадження ВП № 38167826 про
стягнення з ОСОБА_4 витрат на
інформаційне забезпечення судового
процесу в сумі 910 грн., відкрите за
виконавчим листом Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська по
цивільній справі № 2-5288/11 від 16.04.2013 р.

При цьому, всі оскаржувані постанови
державного виконавця від 07.06.2013 року, а
саме, про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій, про
стягнення з боржника виконавчого
збору, та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
винесені в межах виконавчого
провадження ВП № 38167683 ще до його
приєднання до зведеного виконавчого
провадження ВП № 42123919.

На даний час, виконавчий документ про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ
банк «Новий» боргу в сумі 198 676,27 грн. не
виконаний, та згідно постанови
державного виконавця від 22.10.2014 року
повернутий стягувачу у зв'язку з
відсутністю у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення. При
цьому, постанови державного виконавця
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій, та про
стягнення з боржника виконавчого збору
в окреме виконавче провадження не
виділялися.

Зазначені обставини встановлені
дослідженням в судовому засіданні
оригіналів виконавчих проваджень ВП №
38167683, ВП № 38167826, які приєднані до
зведеного виконавчого провадження ВП
№ 42123919, які надані на вимогу суду
представником відповідача.

Встановивши в судовому засіданні
обставини справи, суд погоджується з
думкою третьої особи про непідсудність
даної справи адміністративному суду, з
огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 р. (з
подальшими змінами), рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383, ч. 2 ст. 384
Цивільного процесуального кодексу
України, учасники виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього кодексу, порушено
їх права чи свободи. Скарга подається
до суду, який видав виконавчий
документ.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач є боржником у виконавчому
провадженні ВП № 38167683, а отже, стороною
вказаного виконавчого провадження,
відкритого за виконавчим документом,
виданим Бабушкінським районним судом
м.Дніпропетровська по цивільній
справі. В межах цього ж виконавчого
провадження відповідачем було
прийнято оскаржувані постанови від
07.06.2013 року про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій,
про стягнення з боржника виконавчого
збору, та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження. Постановою державного
виконавця від 07.06.2013 року виконавче
провадження ВП № 38167683 про
стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 198 676,27
грн., разом з постановами державного
виконавця від 07.06.2013 р. про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 53,51 грн., та про стягнення
виконавчого збору в сумі 19 867,63 грн.
приєднано до зведеного виконавчого
провадження ВП № 42123919 про стягнення з
ОСОБА_4 боргу по виконавчим документам,
виданим Бабушкінським районним судом
м. Дніпропетровська по
цивільній справі.

Окремо слід також зазначити, що
оскаржувані постанови державного
виконавця від 07.06.2014 р. про стягнення
виконавчого збору та про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій в
окреме провадження не виділялися.

У відповідності до абз. 2 п. 2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» № 3 від 13.12.2010 року, суди при
визначенні юрисдикції повинні
виходити з того, що до юрисдикції
адміністративних судів належать
спори щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні всіх виконавчих
документів, передбачених частиною
другою статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження", крім тих,
відносно яких законом установлено
інший, виключний порядок їх оскарження.
Частиною четвертою статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть

бути оскаржені сторонами до суду, який
видав виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження
та особами, які залучаються до
проведення виконавчих дій, - до
відповідного адміністративного суду в
порядку, передбаченому законом.

Отже, за загальним правилом,
критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

В даному випадку, позивач є
стороною (боржником) у виконавчому
провадженні, яке відкрито на виконання
судового рішення по цивільній справі.

Пунктом 3 зазначеної постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України надається роз'яснення щодо
особливостей розгляду судами спорів
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця у
зведеному виконавчому провадженні.

У вказаному пункті, зокрема,
зазначається, що судам необхідно
враховувати, що всі справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної виконавчої

служби, прийнятих (вчинених, допущених)
з метою виконання зведеного
виконавчого провадження, у якому
об'єднано виконавчі провадження щодо
виконання рішень судів різних
юрисдикцій та/чи рішень інших органів
(посадових осіб), належать до
юрисдикції адміністративних судів,
навіть у разі, коли у зведеному
виконавчому провадженні відсутнє
виконавче провадження з примусового
виконання рішення адміністративного
суду. Юрисдикцію судів щодо вирішення
справ з приводу рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення в межах конкретного
виконавчого провадження, яке об'єднано
(приєднано) у зведене виконавче
провадження, або зведеного
виконавчого провадження, у якому
об'єднано виконавчі провадження по
виконанню рішень судів однієї
юрисдикції, необхідно визначати з
урахуванням положень частини
четвертої статті 82 Закону України
"Про виконавче провадження".

Отже, критерієм для визначення
судової юрисдикції по таким справам є
те, чи прийняті (вчинені, допущені)
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби з метою виконання
зведеного виконавчого провадження, чи
під час виконання судового рішення в
межах конкретного виконавчого
провадження, або зведеного
виконавчого провадження, у якому
об'єднано виконавчі провадження по
виконанню рішень судів однієї
юрисдикції.

При цьому, в останніх двох випадках
юрисдикцію необхідно визначати з
урахуванням положень ч. 4 ст. 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
(тобто, оскарження відбувається до
суду, який видав виконавчий документ).

У спірних правовідносинах,
позивачем оскаржуються рішення
державного виконавця, які прийняті під
час виконання судового рішення в межах
конкретного виконавчого провадження,
відкритого на виконання судового
рішення по цивільній справі, а не з
метою виконання зведеного виконавчого
провадження. Більш того, у зведеному
виконавчому провадженні ВП № 42123919, до
якого в подальшому приєднано виконавче
провадження ВП № 38167683, об'єднано
виконавчі провадження по виконанню
рішень судів однієї юрисдикції.

Суд також зазначає, що з огляду на
встановлені в судовому засіданні
обставини спірних правовідносин, до
них не застосовуються роз'яснення,
викладені у п. 6 зазначеної вище
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України,
стосовно поширення на справи з приводу
оскарження постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору юрисдикції адміністративних
судів, оскільки ці роз'яснення
стосуються випадків, коли постанову
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору виділено в окреме
провадження від стягнення основного
боргу.

Отже, в даному випадку при визначенні
юрисдикції суду слід керуватися
положеннями ч. 4 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження".

За викладених обставин, даний спір не
підлягає вирішенню адміністративним
судом, а має розглядатися в порядку,
передбаченому Цивільним процесуальним
кодексом України судом, який видав
виконавчий документ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України,
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не налеить роглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись
п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 165, 181 КАС України,
суд, -

у х в а л и в:

Закрити провадження у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
банк «Новий», про визнання
протиправною бездіяльності, та
скасування постанов державного
виконавця.

Роз'яснити позивачу право на звернення
із зазначеним позовом до суду, який
видав виконавчий документ по цивільній
справі, а саме, до Бабушкінського
районного суду м.
Дніпропетровська, в порядку ст. 383, ч. 2
ст. 384 Цивільного процесуального
кодексу України.

Копію ухвали надіслати позивачу разом
із позовною заявою та усіма доданими до
неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 01.12.2014
року.

Суддя В.В. Чорна