Справа № 872/1453/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2014 рокусправа № 2а/0470/10169/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об’єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/10169/12 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ДНЄПРКАРТРАНС" до Дніпродзержинської
об’єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДНЄПРКАРТРАНС" (далі
- позивач) звернулося до суду з позовом
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 16
серпня 2012р. №, прийнятого
Дніпродзержинською об’єднаною
державною податковою інспекцією
Дніпропетровської області Державної
податкової служби
(правонаступником є Дніпродзержинська
об’єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області) (далі – відповідач).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2012 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права, просив
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача у
судовому засіданні підтримав доводи та
обґрунтування вимог апеляційної
скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача у судове
засідання не з’явився, про дату та час
розгляду апеляційної скарги останній
був повідомлений належним чином.

Заслухавши представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції слід скасувати з
огляду на наступне.

Проведеною перевіркою
встановлено, що позивачем, серед
іншого, було порушено п. 198.6 ст.
198, абз «г» п. 201.1, 201.4, 201.10 ст.201
Податкового кодексу України, внаслідок
чого відбулося заниження податку на
додану вартість на загальну суму 351 444
грн., в тому числі: за квітень 2011р – в
сумі 262 518грн..

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16 серпня 2012р.
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов’язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі 262
518грн. та нараховано фінансові санкції
у сумі 1грн. (а.с.41).

Вважаючи зазначене рішення
відповідача протиправним, позивач
звернувся до суду з вимогами про його
скасування.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржене рішення
відповідача, дійшов висновку, що
позивачем правомірно було віднесено у
перевіряємому періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі податкових
накладних, виданих ТОВ
«Інтеркартранс».

З такими висновками не
погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, враховуючи
наступне.

Так, на підтвердження
правомірності дій під час формування
податкового кредиту за квітень 2011р.
позивачем були надані документи по
господарській операції з ТОВ
«Інтеркартранс», зокрема: договір
комісії від 01.03.2011р. (а.с. 43-48), податкові
накладні за вказаний період (а.с.49-51),
акти здачі-прийняття робіт (а.с. 52-90).

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту є сам факт
придбання таких товарів та послуг з
метою їх подальшого використання у
власній господарській діяльності (або
подальшої реалізації).

Податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
оформленими первинними документами,
складеними у відповідності до закону,
що в свою чергу відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Візуально належно створені у
відповідності до вимог законодавства
первинні документи не можуть бути
вищими за суть господарської операції.
Тобто, сама по собі наявність
податкових накладних та інших
документів не може бути підставою для
формування податкового кредиту.

За правовою позицією Верховного
Суду України, наявність у платника
податків податкових накладних, виданих
контрагентом, за умови встановлення
судом факту нездійснення самої
господарської операції, не є підставою
для віднесення зазначених у цих
накладних сум до податкового кредиту.

Перевіряючи факти та відомості,
викладені у первинних документах,
наданих позивачем на спростування
доводів податкового органу, колегія
суддів приходить до висновку що ними не
підтверджено фактичного надання ТОВ
«Інтеркартранс» позивачеві
послуг/робіт за договором комісії №1К
від 01.03.2011р..

Так, за умовами даного договору
комітент (ТОВ "ДНЄПРКАРТРАНС")
направляє комісіонеру (ТОВ
«Інтеркартранс») заявки на організацію
перевезення вантажу. При підтвердженні
комісіонером заявлених перевезень,
сторони укладають доручення, які
складають невід’ємну частину цього
договору. Такі доручення містять
інформацію, необхідну для їх виконання
комісіонером.

Ні заявок, ні доручень, що є
невід’ємними частинами договору, та
розкривають суть наданих послуг чи
здійснених робіт, позивачем на
підтвердження реальності здійснених
контрагентом господарських операцій
надано не було. Всі акти виконаних
робіт, також містять узагальнюючий
зміст – організація перевезень
вантажу. Жодних інших документів,
зокрема, які б свідчили про
використання наданих послуг у власній
господарській діяльності, позивач
також не надав.

З огляду на викладене, на думку
колегії судів, є безпідставним
формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість за
такими операціями, незважаючи на
наявність у останнього податкових
накладних та доказів оплати таких
робіт/послуг.

Податковий орган дійшов
правильного висновку про суперечність
інформації в документах фактичним
обставинам, а тому, цілком обґрунтовано
не прийняв їх у якості належних за їх
юридичної дефектності.

Оскільки порушення позивачем
приписів податкового законодавства
під час декларування взаємовідносин з
ТОВ «Інтеркартранс» за вказаний вище
період знайшло своє підтвердження,
підстави для задоволення позовних
вимог та скасування оскарженого
податкового повідомлення-рішення
відсутні.

Оскільки, застосовуючи
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд першої інстанції
дав невірну правову оцінку обставинам
у справі та допустив помилкове
застосування норм матеріального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати з прийняттям
нового рішення - про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207
КАС України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Дніпродзержинської об’єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/10169/12 –
скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДНЄПРКАРТРАНС" -
відмовити в повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови
виготовлено 20.11.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак