Справа № 752/5345/14-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/5345/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 16 червня 2014 року позивач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить задовольнити
позов в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та є інвалідом 3
групи з числа учасників ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

01 квітня 2014 року позивач звернувся до
УПСЗН Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації з заявою про
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації як інваліду 3 групи з числа
учасників ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

08 квітня 2014 року УПСЗН Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації відмовило позивачу в
задоволенні його заяви.

Не погоджуючись із вказаною відмовою
позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується колегія суддів.

Позивачем подано адміністративний
позов до Голосіївського районного суду
м.Києва 14.04.2014 року, що підтверджується
штампом вхідної кореспонденції № 16737
(а.с. 1) та як вбачається з
адміністративного позову, просив суд
здійснити йому відповідний
перерахунок та виплату допомоги на
оздоровлення з 1996 року по 2013 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з вимогами ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача в частині
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровляння в порядку ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат, за період з 2005 року по 2013 рік
підлягають залишенню без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_3 за період з 1996
року по 2005 рік не підлягають
задоволенню, оскільки позивач, як
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, перебуває на обліку УПСЗН
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації з 01.01.2006 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 в частині
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровляння в порядку ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за 2013 рік, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
їх необґрунтованість та відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову в цій
частині, з наступних підстав.

Виходячи із змісту ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
ЧАЕС 2 групи складає 5 мінімальних
заробітних плат, а одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи - 45
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Частиною 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
р. норми і положення статей деяких
Законів України, зокрема ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.

З огляду на вказане, колегія суддів
звертає увагу, що на 2013 р. дія ст. 48 «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
обмежується нормами Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік».

Таким чином, суди при розгляді справ
щодо соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з листа УПСЗН Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 08.04.2014 року, позивачу,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
р. № 562, була призначена та виплачена
допомога на оздоровлення за 2013 рік в
розмірі 120 грн. Також, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 р. № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», була виплачена одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі
189,60 грн. (а.с. 5)

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що вимоги позивача є
безпідставними, оскільки одноразова
компенсація як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи та щорічна
допомога на оздоровлення були
виплачені позивачу відповідно до
чинного законодавства.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Голосіївського районного
суду м.Києва від 16 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.