Справа № 809/3421/14
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.
Справа № 809/3421/14

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського
окружного адміністративного суду
М.І.Кишинський розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі до Відділення
виконавчої дирекції Фонду Соціального
страхування від нещасних Випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про стягнення
заборгованості в сумі 900,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі (надалі-позивач)
звернулося в суд з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
Соціального страхування від нещасних
Випадків на виробництві та професійних
захворювань України
(надалі-відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 900,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
відповідач по справі у відповідності
до Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" та Інструкції "Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України" зобов'язаний щомісяця
відшкодовувати місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. Однак,
сума заборгованості витрат на виплату
та доставку пенсій призначених на
пільгових умовах колишнім працівникам
відповідача становить 900,00 грн., яка
відповідачем добровільно не
відшкодована.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про те на адресу
суду направив клопотання про розгляд
справи за його відсутності. Позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце судового розгляду даної
адміністративної справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення наявного в матеріалах
справи. Своїм правом подання
заперечення на позовну заяву не
скористався, заяв чи клопотань про
розгляд справи за його відсутності або
про інші поважні причини неявки в
судові засідання, суду не надіслав.

Згідно частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
в разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 6 даної статті передбачено, що
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи те, що відповідач не
з'явився в судове засідання, хоча
належним чином повідомлявся про дату,
час та місце судового розгляду даної
адміністративної справи, а позивач
надіслав клопотання про розгляд справи
за його відсутності, суд на підставі
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважав за належне розгляд справи
проводити в письмовому провадженні за
відсутності сторін за наявними в
матеріалах справи письмовими доказами.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, суд встановив наступне.

В Івано-Франківському окружному
адміністративному суді знаходиться на
розгляді адміністративна справа за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Івано-Франківську про
зобов'язання включити до акту звірки та
відшкодувати витрати Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі в сумі
900,00 грн. за липень-вересень 2014 року.

Що стосується предмету спору, а
саме вимог позивача зобов'язати
включити до акту звірки та
відшкодувати витрати управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі в сумі 900,00 грн. за
період з липня по вересень 2014 року то
вони є безпідставними з наступних
причин.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві

або професійного захворювання та
пенсій у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, визначено
"Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" (далі - Порядок), що
затверджений спільною постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року №376/7697.

Відповідно до п. 5 Порядку органи
Пенсійного фонду України щомісяця, до 10
числа місяця, наступним за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Згідно пункту 6 Порядку передбачено, що
головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
на підставі акту щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, на підставі довідки
Головного управління Пенсійного фонду
та управлінь виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні, до
25 числа місяця, наступного за звітним,
перераховують відповідні кошти
Пенсійному фонду.

У разі, коли при підписанні акту звірки
відділенням виконавчої дирекції Фонду
не приймається до заліку частина
витрат Пенсійного фонду, то
складається відповідна таблиця
розбіжностей.

Таким чином, обраний позивачем спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
щодо зобов'язання відповідача прийняти
до заліку виплачені суми пенсії по
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом не відповідає змісту прав
позивача щодо відшкодування понесених
ним витрат.

Враховуючи наведене у позивача
відсутні підстави про зобов'язання
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Івано-Франківську включити до акту
звірки та відшкодувати витрати
управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі в сумі 900,00 грн. за
період з липня по вересень 2014 року.

Зазначена позиція викладена в
Постанові Верховного суду України від
20.03.2007 року по справі № 21-1087, яка
розглянута у порядку провадження за
винятковими обставинами за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Великобагачанському та
Решетилівському районах Полтавської
області про зобов'язання прийняти до
заліку та відшкодування суми, та
підтверджена наступними судовими
рішеннями Верховного суду України по
зазначеній категорії спорів.

Таким чином,позивач безпідставно
включив до актів взаємозвірки витрати,
понесені ним на виплату пенсій по
інвалідності громадянам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які отримали травму внаслідок
нещасного випадку на виробництві в
Російській Федерації в 2002 та 2008 роках, а
саме ТОВ "Поиск" (п.Пурпе, Пуровский р-н)
та ТОВ "КГН-СЕРВИС" (Хантьі- Мансийский
АО-Югра, Тюменська область, г. Нягань,
10-ий проїзд, дом. 4) відповідно, що
підтверджується актами про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1 № ї від
22.10.2002 року та № 12 від 08.10.2008 року
відповідно (копії актів надані
позивачем), тобто страховиком даних
потерпілих є фонд від нещасних
випадків Російської Федерації зі всіма
випливаючими обставинами виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі- Закон № 1105), цей
Закон діє в межах України, а Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України здійснює
страхування застрахованих в Україні
осіб з дати набрання чинності Законом
№ 1105.

Умовою відшкодування пенсій по
інвалідності за рахунок коштів Фонду,
що передбачено статтями 21 та 28 Закону №
1105 є те, що особи, з якими стався
нещасний випадок, повинні бути
застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України.
Відповідно до ст.6 Закону № 1105
застрахованою є фізична особа, на
користь якої здійснюється страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, що
сталися на території України.
Страхувальниками є роботодавці, в
окремих випадках -застраховані особи.
Страховиком є Фонд.

Для надання соціальних послуг і
проведення виплат мають бути належним
чином оформлені та передані до Фонду
документи, передбачені ст. 35 цього
Закону та пунктами 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань 27.04.2007року № 24,
які і є підставою для проведення
виплат, зокрема: акт розслідування
нещасного випадку або акт
розслідування професійного
захворювання за встановленими формами,
висновок МСЕК про ступінь втрати
професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть, а також заява потерпілого
чи члена сім"ї потерпілого про
призначення страхових виплат, довідка
про середню заробітну плату, копія
трудової книжки або витяг з неї,
засвідчені страхувальником або
підписом працівника робочого органу
виконавчої дирекції Фонду при
пред'явленні оригіналу та інші.

Потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
подавали жодного з названих документів
до відділення виконавчої дирекції
Фонду в м. Івано-Франківську. Ці
потерпілі отримали ушкодження здоров'я
за межами України, в Російській
Федерації та переїхали в Україну на
постійне місце проживання.

Отже, за відсутності у Фонді
особових справ потерпілих з
зазначеними документами Фонд немає
правових підстав для здійснення
відшкодувань ПФУ витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Стаття 11 Угоди про співробітництво в
галузі трудової міграції та
соціального захисту
трудящих-мігрантів 9 в раках СНД) від
15.04.1994 року 9ратифікована Законом
України №290/95-ВР від 11.07.1995 року)
передбачає, що порядок відшкодування
працівникові шкоди, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
регулюються законодавством сторони
працевлаштування.

Статтею 9 угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації про
трудову діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн,
підписаною 14.01.1993 року, передбачено, що
відшкодування шкоди внаслідок
трудового каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, а також смерті
потерпілого здійснюється стороною,
законодавство якої поширювалось на
працівника на момент одержання
каліцтва. У разі переселення
працівника з території сторони
працевлаштування на територію іншої
сторони роботодавець зобов'язаний
перерахувати потерпілому кошти, які
відшкодують заподіяну здоров'ю шкоду у
розмірах, передбачених законодавством
сторони працевлаштування. Тобто,
роботодавець відповідальний за
спричинення шкоди, проводить
відшкодування відповідно до свого
законодавства.

У відповідності ч.2 ст.5 дія цього
Федерального закону розповсюджується
на іноземних громадян, які мають право
на страхові виплати, тобто з 01.01.2000 року
страховиком усіх потерпілих та членів
сімї померлих потерпілихє Фонд
соціального страхування Російської
Федерації. До того потерпілий
отримував відшкодування від
підприємства, на якому стався нещасний
випадок.

Частиною 1 ст.28 Федерального закону
визначено, що особам, які отримали до
вступу в дію цього Закону каліцтво,
профзахворювання або інше ушкодження
здоров'я, яке зв'язане з виконанням ними
трудових обов'язків та яке
підтверджене у встановленому порядку,
забезпечення по страхуванню
проводиться страховиком незалежно від
строків отримання каліцтва,
профзахворювання чи іншого ушкодження
здоров'я.

Відповідно до частини 5 ст.5
Федерального закону, особи, чиє право
на отримання

відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно з законодавством
СРСР або законодавством Російської
Федерації про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
профзахворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
отримують право на забезпечення по
страхуванню з дня вступу в силу цього
Федерального закону.

Таким чином, вказані норми закону РФ
стосуються усіх, без винятку, фізичних
осіб, зокрема іноземців та трудових
мігрантів, яким заподіяно шкоду на
території Російської Федерації за
часів СРСР та СНД . оскільки
Федеральний закон відноситься до
національного законодавства і регулює
питання загальнообов'язкового
державного соціального страхуван ня
від нещасного випадку та відшкодування
шкоди, що заподіяна трудовим каліцтвом,
в просторі та часі на території
Російської Федерації як за часів СРСР
так при СНД.

Закон № 1105 є національним
законодавчим актом держави Україна і
регулює правовід носини щодо
відшкодування шкоди, заподіяної
каліцтвом, зокрема, яке отримано за
часів СРСР та СНД , лише на території
України.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись частиною 6 статті 128,
статтями 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Кишинський М.І.

Постанова складена 04 листопада
2014 року.