Справа № 2а-572/11
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 62883/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючої судді:
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Стрию та Стрийському
районі Львівської області на постанову
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 24.10.2011 року у
справі за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в м. Стрию Львівської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О
В И В:

Позивачі звернулися в суд з
адміністративними позовами до
управління Пенсійного фонду України в
м. Стрию Львівської області:

- 14.06.2011 року ОСОБА_1 про визнання дій
відповідача протиправними та
зобов'язати його провести нарахування
щомісячної доплати як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 01.01.2011
року по 31.05.2011 року;

- 16.06.2011 року ОСОБА_2 про поновлення
строку звернення до суду за захистом
прав, визнання дій відповідача
неправомірними та стягнення з нього
заборгованості з виплат доплати до
пенсії за віком як дитині війни
відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року, з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 року, з
01.01.2011 року по 28.02.2011 року;

- 20.06.2011 року ОСОБА_3 про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання його здійснити
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком та
провести відповідні виплати за 2007-2010
року та 4 місяці 2011 року.

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 24.10.2011 року
позов задоволено частково. Визнано дії
протиправними та зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Стрию Львівської області нарахувати
та виплатити: ОСОБА_1 підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за період з 01 січня 2011 року по 31
травня 2011 року; ОСОБА_3 підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за період з 20.12.2011 року по 01.05.2011
року; ОСОБА_2 підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 16.12.2011 року по 28.02.2011 року - з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию
Львівської області, яке згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.07.2011 року №803 «Про утворення
територіальних органів Пенсійного
фонду України» реорганізовано шляхом
злиття в управління Пенсійного фонду
України в м. Стрию та Стрийському
районі Львівської області, оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
судом першої інстанції при винесенні
постанови порушено норми
матеріального й процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким позов ОСОБА_3 залишити без
розгляду; по позову ОСОБА_1 ? закрити
провадження у справі, а у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити у повному
обсязі з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

У відповідності до ч.1 ст. 197 КАС України,
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі мають статус дитини війни та
як вбачається з матеріалів справи,
підвищення до пенсії дитині війни
виплачувалось їм не у відповідності з
вимогами ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Дитина війни - особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Суд апеляційної інстанції вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплачувати підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період 2010-2011 років,
оскільки дія норм ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» на
2010-2011 роки не була зупинена чи обмежена
іншими нормативними актами. Статтею 70
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінету Міністрів
України надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком. Окрім
того, нормами Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» у
період до 23.07.2011 року не передбачено
обмежень щодо застосування положень
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Отже, нарахування та виплата у 2010-2011
роках дітям війни підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Оскільки позивачі: ОСОБА_1 звернувся з
позовом до суду 14.06.2011 року; ОСОБА_2 ?
16.06.2011 року, а ОСОБА_3 ? 20.06.2011 року, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог кожного
щодо зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області провести нарахування та
виплату на користь позивачів
підвищення до пенсії відповідно: з
01.01.2011 року по 31.05.2011 року; з 16.12.2010 року
по 28.02.2011р.; з 20.12.2010 року по 30.04.2011 року,
які слід проводити до вказаних дат
включно відповідно до заявлених
позовних вимог.

Однак колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, вважає, що судом
першої інстанції при прийнятті
постанови порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відмовляючи в задоволенні решти
позовних вимог, судом першої інстанції
не враховано вимог ст.100 КАС України,
згідно якої адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Поважності причин пропуску строку
позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не навели.
Судом першої інстанції в частині вимог
вказаних позивачів до управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию про
зобов'язання нарахування та виплати
підвищення до пенсії в період за
періоди до 16.12.2010 року та до 20.12.2010 року
відповідно строк не поновлено, а
відмовлено за цей період в позовних
вимогах, а тому суд апеляційної
інстанції вважає, що суду першої
інстанції позовні вимоги в цій частині
належало залишити без розгляду.

Крім того, позивач ОСОБА_2 у своєму
позові просить стягнути із відповідача
заборгованість із виплати спірного
підвищення, однак суд апеляційної
інстанції вважає, що вирішуючи таку
позовну вимогу, судом фактично буде
проведено нарахування недоплаченої
суми щомісячного підвищення до пенсій
як дитині війни, що стане підміною
функцій відповідача, оскільки
виключними повноваженнями щодо
нарахування спірного підвищення
наділені органи Пенсійного фонду.

Разом з тим слід зазначити, що
звернення особи за захистом порушеного
права у сфері публічно-правових
відносин з зазначенням способу, який,
на думку суду, не призводить до захисту
права, не може бути підставою для
відмови в позові, тобто в захисті права,
що порушується. Суд, встановивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

Відносно заперечень відповідача щодо
неправильного застосування положень
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", колегія суддів, зазначає,
що відповідно до ч.1 ст.28 наведеного
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення ч.3 ст.28 вищевказаного Закону
"Мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом" не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком до обрахування доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого крім
передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Також, колегія суддів, вважає за
потрібне наголосити, що покликання
відповідача на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених Законом України
"Про соціальний захист дітей війни",
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, тому
виплата підвищення до пенсії у
збільшених розмірах буде можливою
тільки після виділення відповідних
коштів з Державного бюджету України є
безпідставними, оскільки відсутність
бюджетних асигнувань для задоволення
вимог позивача до уваги взяти не можна,
так як невиконання чи неналежне
виконання законів про виплати через
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для виправдання недоплати
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
відповідача про те, що ОСОБА_3 уже
звертався із позовом про визнання дій
неправомірними та стягнення коштів в
інший суд, а також те, що ОСОБА_1 станом
на день подання апеляційної скарги
помер, оскільки апелят не довів
наведені обставини.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання про порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
спору по суті. Відтак, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової, якою позовні вимоги
слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції,-

П О С ТА Н О В
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
задовольнити частково.

Постанову Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 24.10.2011 року
у справі №2а-572/11 скасувати в частині
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та прийняти в цій
частині нову постанову, якою
адміністративні позови ОСОБА_3, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м. Стрию та Стрийському
районі Львівської області щодо не
нарахування і невиплати на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підвищення до пенсії
згідно ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Стрию та Стрийському
районі Львівської області нарахувати і
виплатити на користь позивачів
підвищення до пенсії згідно з ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування": ОСОБА_2 за період з 16.12.2010
року по 28.02.2011 року з врахуванням
виплачених сум; ОСОБА_3 за період з
20.12.2010 року по 30.04.2011 року, з врахуванням
виплачених сум.

Адміністративні позови: ОСОБА_2 в
частині позовних вимог за період з
09.07.2007 року по 15.12.2010 року та ОСОБА_3 в
частині позовних вимог за період з
01.01.2007 року по 19.12.2010 року ? залишити без
розгляду.

В решті постанову Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 24.10.2011 року у справі №2а-572/11
- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча-суддя
Хобор Р.Б.

Судді :
Попко Я.С.

Сеник Р.П.