Справа № 757/20727/14-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Середа К.О.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,розглянувши
у порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва на постанову
Печерського районного суду м. Києва від
28 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва про
визнання незаконними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до Печерського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва про
визнання незаконними дій та
бездіяльності щодо застосування під
час нарахування/перерахунку йому
державної і додаткової пенсій положень
бюджетних законів і підзаконних
нормативно-правових актів замість
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язання здійснити
перерахунок і виплату державної та
додаткової пенсій з 01 червня 2011 року по
01 жовтня 2013 року як інваліду ІІІ групи в
розмірах 6 мінімальних пенсій за віком
та 50 % мінімальної пенсії за віком, з 01
жовтня 2013 року - як інваліду ІІ групи в
розмірах 8 мінімальних пенсій за віком
і 75 % мінімальної пенсії за віком,
відповідно; зобов'язання в подальшому
перераховувати і виплачувати пенсію в
розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 29 липня 2014 року позовну заяву
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва
про визнання незаконними дій та
бездіяльності, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсій за період з 01 червня
2011 року по 27 січня 2014 року включно
залишено без розгляду.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 28 жовтня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва щодо
нарахування і виплати ОСОБА_4 за період
з 28 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року
включно пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в менших розмірах, ніж
передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва провести за період з 28 січня 2014
року по 15 серпня 2014 року включно
перерахунок і виплату ОСОБА_4 пенсії по
інвалідності в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком і додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням виплачених
сум. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині задоволення позовних вимог,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції в цій частині та
ухвалити нову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо: оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч. 8 ст. 183-2 КАС України,
апеляційні скарги у справах,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої цієї статті, розглядаються
апеляційними судами в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 28 лютого 2014 року позивач
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва із заявою про перерахунок та
виплату державної і додаткової пенсії
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Листом № 41/К-6 від 17 березня 2014 року
позивача повідомлено про відсутність
підстав для перерахунку пенсії,
оскільки розрахунок пенсії відповідає
чинному законодавству та документам
пенсійної справи.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва та отримує
пенсію відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»: з 23
березня 2011 року - як інвалід III групи 1
категорії, з 01 жовтня 2013 року - як
інвалід II групи 1 категорії.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи відомостей про нарахування, за
період із січня по квітень 2014 року
позивачу нараховано пенсію в сумі 2 873,90
грн. щомісяця, у травні 2014 року - 2 902,37
грн., у червні 2014 року - 2 934,64 грн., з липня
по жовтень 2014 року включно - 2 972,60 грн.
щомісяця.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 50 вказаного Закону (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам І групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідом II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
Ш групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 50 процентів
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 вказаного
Закону, в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по I групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

Колегія суддів зазначає, що за спірний
період Управлінням Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва
виплачувались позивачеві державна та
додаткова пенсії, виходячи з розмірів,
встановлених Постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23
листопада 2011 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» № 5515-VI від 06 грудня
2012 року, у 2013 році норми і положення,
зокрема, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 1210 від 23 листопада 2011 року прийнята
без обмеження терміну її дії,
встановлені нею розміри соціальних
виплат не визнавалися такими, що не
відповідають наявним фінансовим
ресурсам Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що починаючи з 01 січня 2014
року Закон України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 06 липня 2014 року не
містить жодної норми, яка б обмежувала
у 2014 році пряме застосування Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 31 липня 2014 року,
встановлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набрала чинності з 16
серпня 2014 року.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2014 року
відповідач повинен виплачувати
позивачу основну та додаткову пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Водночас, з 16 серпня 2014 року розміри
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
обмежується вимогами Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік».

За наведених обставин, орган державної
влади, до компетенції якого віднесено
здійснення виплат громадянам в
порядку, передбаченому Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язаний проводити зазначені
виплати у спосіб та в розмірах, що
встановлені законодавством, чинним на
момент їх здійснення.

Отже, колегія суддів дійшла до
висновку, що право позивача на
отримання належних йому виплат,
розрахованих відповідно до
мінімальної пенсії за віком, було
порушено.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що дії відповідача щодо відмови
у перерахунку та виплаті державної і
додаткової пенсії позивачу відповідно
до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 28 січня 2014 року
по 15 серпня 2014 року включно є
необґрунтованими та не відповідають
наведеним законодавчим нормам.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності відмови у перерахунку та
виплаті державної і додаткової пенсії
позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 28 січня 2014 року
по 15 серпня 2014 року включно, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі
оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва залишити без
задоволення, постанову Печерського
районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.