Справа № 823/3549/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 листопада 2014 року м. Черкаси
справа № 823/3549/14

Суддею Черкаського окружного
адміністративного суду Трофімовою Л.В.
перевірено матеріали
адміністративного позову у справі №
823/3549/14

за позовом ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.)

до прокуратури Черкаської області
(надалі - відповідач)

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії, прийнято
ухвалу.

ОСОБА_1, звернувшись до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, просить:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо не вручення
позивачеві копій його заяв -
повідомлень про скоєння злочину з
27.04.2010 до 31.12.2010 та копій відповідей на
них;

- зобов'язати відповідача вручити
позивачеві копії його заяв -
повідомлень про скоєння злочину з
27.04.2010 до 31.12.2010 та копії відповідей на
них, зазначені у письмовому зверненні
від 04.08.2014.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 КАС України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує чи відповідає позовна заява
вимогам, встановленим ст.106 цього
Кодексу. Вивчивши матеріали позовної
заяви, суддя встановив, що вона не
відповідає вимогам ст.106 КАС України.

Згідно п.2 ч.1 ст.106 КАС України позовна
заява повинна містити ім'я
(найменування) позивача, поштову
адресу, а також номер засобу зв'язку,
адресу електронної пошти, якщо такі є.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.106 КАС України
позовна заява повинна містити ім'я
(найменування) відповідача, посаду і
місце служби посадової чи службової
особи, поштову адресу, а також номер
засобу зв'язку, адресу електронної
пошти, якщо такі відомі. У позовній
заяві повинні бути зазначені точні і
докладні відомості про позивача,
відповідача. Це має значення для
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі, та забезпечення їх явки у
судове засідання. У позовній заяві не
зазначено номер засобу зв'язку, адресу
електронної пошти позивача та не
повідомлено чи такі є, та не зазначено
номер засобу зв'язку, адресу
електронної пошти відповідача та не
повідомлено чи така інформація
позивачеві відома.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач надає докази, а у разі
неможливості - зазначає докази, що не
може самостійно надати, із зазначенням
причин неможливості подання таких
доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 КАС України,
адміністративний позов - це звернення
до адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

У рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001 у справі
№1-17/2001 Конституційним Судом України
зазначено, що кримінальне судочинство -
це врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Діяльність правоохоронних органів
щодо перевірки заяви про вчинений
злочин здійснюється у межах
кримінально-процесуального
законодавства. За наслідками такої
діяльності приймається рішення про
порушення кримінальної справи або про
відмову в цьому. Оскарження звернень
щодо розгляду заяв, документів
відбувається за правилами і у порядку,
передбаченому КПК України. Відновлення
порушеного права при вирішенні спірних
правовідносин можливе у процесі
кримінального судочинства - виходячи з
відповідних особливостей. Захист прав
і свобод людини не може бути надійним
без надання їй можливості при
розслідуванні кримінальної справи
оскаржити до суду окремі процесуальні
акти, дії чи бездіяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури. Таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
КПК України, оскільки діяльність
посадових осіб, як і діяльність суду,
має свої особливості, не належить до
сфери управлінської і не може бути
предметом оскарження у порядку,
визначеному КАС України.

У матеріалах позову йдеться про
заяви-повідомлення про злочин з 27.04.2010
по 31.12.2010, враховуючи звернення від
04.08.2014 з посиланням на скаргу від 02.06.2014:
«моїх заяв-повідомлень про скоєння
злочину».

КПК України (втратив чинність на
підставі Кодексу №4651-VI від 13.04.2012)
згідно ст. 4 «обов'язок порушити
кримінальну справу і розкрити злочин»
передбачає: суд, прокурор, слідчий і
орган дізнання зобов'язані у межах
своєї компетенції порушити
кримінальну справу в кожному випадку
виявлення ознак злочину, вжити всіх
передбачених законом заходів до
встановлення події злочину, осіб,
винних у вчиненні злочину, і до їх
покарання.

Відповідно до ст.97 КПК України (що діяв
на момент подачі повідомлень про
скоєння злочину з 27.04.2010 до 31.12.2010) за
заявою або повідомленням про злочин
прокурор, слідчий, орган дізнання або
суддя зобов'язані не пізніше
триденного строку прийняти одне з
таких рішень: порушити кримінальну
справу; відмовити в порушенні
кримінальної справи; направити заяву
або повідомлення за належністю.

За змістом ст.ст. 2, 17 КАС України спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності
належать до компетенції
адміністративних судів, крім випадків,
коли такі справи належить розглядати у
порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові спори,
що належить вирішувати у порядку
кримінального судочинства. КАС України
не передбачає можливості розгляду
спорів про оскарження дій чи
бездіяльності органу, якому направлено
заяву про злочин, то такі спори
належить вирішувати у порядку
кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 236 КПК України (що діяв на
момент подачі повідомлень про скоєння
злочину з 27.04.2010 до 31.12.2010) встановлено,
що скарга на дії прокурора при
проведенні ним досудового слідства або
окремих слідчих дій у справі подається
вищестоящому прокуророві, який її
розв'язує у порядку і у строки, що
передбачені ст.234 та ст.235 цього Кодексу.
Дії прокурора можуть бути оскаржені до
суду.

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості оскаржити до суду у тому
числі, бездіяльність органів
прокуратури, але таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
КПК України, незважаючи на відсутність
безпосередньої норми, що встановлює
порядок такого оскарження. Сам факт
невиконання обов'язку прокурора
розглянути заяву і прийняти певне
рішення є підставою для оскарження
бездіяльності за нормами КПК України
(не містить виключного переліку рішень,
дій, чи бездіяльності, що можуть бути
оскаржені).

Частиною 2 ст.4 КАС України встановлено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких
встановлений інший порядок судового
вирішення, у даному випадку - у порядку
кримінального судочинства.

Згідно ст.24 Кримінального
процесуального кодексу України від
13.04.2012 №4651-VI (діє з 20.11.2012) кожному
гарантується право на оскарження
процесуальних рішень, дій чи
бездіяльності суду, слідчого судді,
прокурора, слідчого у порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС
України суд відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати у порядку
адміністративного судочинства.

Задля захисту прав і свобод людини при
розслідуванні кримінальної справи
передбачено право особи оскаржити до
суду окремі процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури.
Таке оскарження може здійснюватись у
порядку, встановленому КПК України,
оскільки діяльність посадових осіб
зазначених органів має свої
особливості та не належить до
управлінської сфери і не може бути
предметом оскарження у порядку,
визначеному КАС України. Позивачем не
надано доказів наявності
публічно-правового спору з
відповідачем. Компетенція
адміністративних судів на спірні
правовідносини не поширюється.
Натомість щодо розгляду звернення -
скарги у постанові Черкаського
окружного адміністративного суду від
17.07.2014 (справа № 823/1676/14) зазначено: «щодо
скарги позивача та інших осіб від
28.04.2014, то суд зазначає, що з аналізу
відповіді прокуратури Черкаської
області від 14.05.2014 за № 19-300-04 на дану
скаргу позивача та інших осіб
вбачається, що відповідачем повно, в
межах та в строки розглянута вказана
скарга, а тому у задоволенні
адміністративного позову у цій частині
слід відмовити».

Законом, що регулює питання практичної
реалізації громадянами України
наданого їм Конституцією України права
вносити в органи державної влади,
об'єднання громадян відповідно до їх
статуту пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів, а
також забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення, є Закон України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР
(надалі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 393/96-ВР
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст.3 Закону № 393/96-ВР передбачено,
зокрема, що під зверненнями громадян
слід розуміти викладені у письмовій
або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги; заява (клопотання) - звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності;
клопотання - письмове звернення з
проханням про визнання за особою
відповідного статусу, прав чи свобод
тощо; скарга - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.5 Закону № 393/96-ВР
звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань. У зверненні має бути
зазначено прізвище, ім'я, по батькові,
місце проживання громадянина,
викладено суть порушеного питання,
зауваження, пропозиції, заяви чи
скарги, прохання чи вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону № 393/96-ВР
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 1 ст.20 Закону № 393/96-ВР
передбачено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо у місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

З матеріалів позовної заяви
встановлено, що позивач оскаржує дії
щодо не вручення копій заяв -
повідомлень про скоєння злочину з
27.04.2010 до 31.12.2010 та копій відповідей на
них. Тлумачення терміну «вручати», аю,
аєш, вручити,, вручу, вручиш передбачає:
1). давати комусь що-небудь особисто,
безпосередньо в руки; 2). доручати
комусь кого-, що-небудь. У додатках до
позовної заяви містяться: заява від
04.08.2014 (додаток 1) та відповідь від 19.08.2014
на заяву (додаток 2), скарга від 27.08.2014
(додаток 3) та відповідь від 24.09.2014 на
скаргу (додаток 4), запит від 10.11.2014
(додаток 5) та відповідь від 14.11.2014 на
запит (додаток 6). Тобто позивачеві на
кожне із зазначених звернень було
надано відповідь у термін визначений
законодавством.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.106 КАС України
позовна заява повинна містити
інформацію про те, які саме права,
свободи або інтереси, на думку
позивача, було порушено діями
(бездіяльністю) органу владних
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до
позовної заяви додаються її копії та
копії всіх документів, що приєднуються
до неї, відповідно до кількості
відповідачів і третіх осіб, крім
випадків подання адміністративного
позову суб'єктом владних повноважень.
Позивачем не додано до копії позовної
заяви для відповідача копій
документів, що приєднуються до неї.

Постановою КМУ від 30.11.2011 №1242
затверджено Типову інструкцію з
діловодства, де передбачено порядок
видачі копій документів (далі -
Інструкція). Зокрема, згідно п.76
Інструкції установа може засвідчувати
копії лише тих документів, що
створюються в ній, а також у випадках,
передбачених в абзаці другому цього
пункту. Копія документа виготовляється
і видається тільки з дозволу керівника
установи, його заступників або
керівника структурного підрозділу. У
разі підготовки документів для надання
судовим органам, під час вирішення
питань щодо прийняття громадян на
роботу, навчання, засвідчення їх
трудових, житлових та інших прав у
взаємовідносинах з установою, а також
під час формування особових справ
працівників установа може виготовляти
копії документів, виданих іншими
установами (копії дипломів, свідоцтв
про одержання освіти тощо). Пунктом 77
Інструкції визначено, що напис про
засвідчення документа складається із
слів «Згідно з оригіналом»,
найменування посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів (ініціалу імені) та прізвища,
дати засвідчення копії і
проставляється нижче реквізиту
документа «Підпис».

Позивачем до позовної заяви додано
відповідні ксерокопії/фотокопії
документів, що не засвідчено у
встановленому порядку (відсутні
найменування посади, ініціали
(ініціали імені) та прізвища особи, що
засвідчила копію).

Згідно ч.1 ст.108 КАС України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених
ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу
про залишення позовної заяви без руху з
наданням позивачу строку до 17 грудня 2014
року для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 106, 108 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури
Черкаської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії залишити без руху.

Надати позивачеві строк до 17 грудня 2014
року для усунення недоліків позовної
заяви.

Роз'яснити позивачеві, що у разі
невиконання вимог цієї ухвали позовна
заява буде вважатись неподаною та
повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги ухвала,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Черкаський
окружний адміністративний суд в
порядку, передбаченому статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя

Л.В.Трофімова