Справа № 2а-4601/12/0170/4
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/64739/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач), Кочана
В.М., Черпака Ю.К., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02 липня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної
податкової служби в Автономній
Республіці Крим (далі - ДПС в АР Крим),
третя особа - Державна податкова
інспекція у м. Ялта Автономної
Республіки Крим (далі - ДПІ у м. Ялта АР
Крим), про визнання незаконним та
скасування пункту 1 наказу, визнання
протиправними дій,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому зазначив, що з 1999 року проходив
службу в органах податкової міліції на
різних посадах. З 03 квітня 2012 року його
звільнено з посади заступника
начальника головного відділу
податкової міліції-начальника
слідчого відділення податкової
міліції ДПІ у м. Ялті за підпунктом «г»
пункту 64 (через скорочення штатів)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114
(далі - Положення №114), згідно з наказом
ДПА в АР Крим від 03 квітня 2012 року №121-о.
Вказує, що у новому штатному розписі
ДПІ у м. Ялті АР Крим була введена
посада рівнозначна скороченій, проте
відповідач призначив на неї
співробітника з нижчою кваліфікацією.
При цьому, рівнозначні вакантні посади
за його спеціальністю та кваліфікацією
позивачу не пропонувались. Вважаючи
своє звільнення незаконним, просив суд
визнати протиправними дії ДПС в АР
Крим, скасувати наказ ДПА В АР Крим від
03 квітня 2012 року №121-о в частині його
звільнення, поновити на службі,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу та зобов'язати
відповідача надати звіт про виконання
судового рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02 липня 2012 року, яку
залишено без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що судами не з'ясовано
усі обставини та докази у справі, що
призвело до помилкових висновків,
зокрема не досліджено штатні розписи
попередньої та новоствореної
структури, не перевірялись його доводи
щодо відсутності змін у керівному
складі організації у зв'язку з
проведеною реорганізацією. Вказує, що
відповідачі не пропонували йому
рівнозначні посади у новоствореній
організації і своєї згоди на
звільнення через скорочення штату він
не давав.

ДПА в АР Крим у запереченнях на
касаційну скаргу вважає доводи
позивача безпідставними, посилається
на те, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, судами правильно
встановлені факти, досліджені докази
та наведені обґрунтовані висновки.
Вказує, що позивачу неодноразово
пропонувались вакантні посади, від
яких він відмовився, а згідно зі
структурою посад ДПС в АР Крим не було
вакантних посад рівнозначних
скороченій. Крім того, продані
позивачем рапорти свідчать про
відсутність наміру ОСОБА_4 залишитись
на службі Просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а судові
рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що з 24 листопада 1999
року по 03 квітня 2012 року позивач
проходив службу в органах податкової
міліції, а з серпня 2010 року - на посаді
заступника начальника головного
відділу податкової міліції-начальника
слідчого відділення податкової
міліції ДПІ у м. Ялті АР Крим.

Наказом ДПА в АР Крим від 03 квітня 2012
року №121-о підполковника податкової
міліції ОСОБА_4 звільнено з займаної
посади з 03 квітня 2012 року у запас за
підпунктом «г» пункту 64 (через
скорочення штату) Положення 114.

Підставою звільнення зазначено рапорт
позивача від 26 березня 2012 року,
атестаційний лист, протокол
атестаційної комісії УПМ ДПС в АР Крим
від 02 березня 2012 року №3.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що рівнозначної посади в
структурі ДПА в АР Крим замість
скороченої не було, а позивач не
заперечував проти свого звільнення та
виявив бажання звільнитись за
підпунктом «г» пункту 64 Положення 114, а
тому позов задоволенню не підлягає.

Проте з такими висновками погодитись
неможливо.

За приписами частини 1 статті 24 Закону
від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про
державну податкову службу в Україні»,
особи начальницького складу
податкової міліції проходять службу у
порядку, встановленому законодавством
для осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Порядок проходження публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюється
Законом України «Про міліцію» від 20
грудня 1990 року N 565-XII, та Положенням №114.

Розділом VII Положення 114 врегульовано
питання щодо звільнення осіб рядового
і начальницького складу зі служби,
пунктом 64 якого, встановлені підстави
звільнення осіб середнього, старшого і
вищого начальницького складу зі служби
в запас (з постановкою на військовий
облік), зокрема через скорочення штатів
- при відсутності можливості
подальшого використання на службі
(підпункт «г»).

Як видно із матеріалів справи, наказ
про звільнення №121-о прийнято у зв'язку
зі скороченням штатів відповідача, яке
відбулося на виконання вимог Указу
Президента України від 09 грудня 2010 року
№1085/2010 «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 серпня 2011 року № 981 «Про утворення
територіальних органів Державної
податкової служби», наказу Державної
податкової служби України від 20 жовтня
2011 року №72 «Про реорганізацію окремих
територіальних органів ДПС», наказу
Державної податкової служби України
від 27 жовтня 2011 року №93 «Про
затвердження чисельності працівників
територіальних органів ДПС і
тимчасової типової структури ДПС в АРК,
областях, мм. Києві та Севастополі»,
наказу Державної податкової служби
України від 11 листопада 2011 року №139
«Про затвердження типової
організаційної структури, дислокації
підрозділів податкової міліції,
слідчих підрозділів територіальних
органів ДПС України» із змінами та
доповненнями.

Судами встановлено, що у відповідача
мали місце зміни в організації
виробництва і праці, зокрема, відбулась
реорганізація Державної податкової
адміністрації в АР Крим, шляхом
перетворення у Державну податкову
службу в АР Крим.

Із змісту штатних розписів від 30 серпня
2010 року та 12 грудня 2011 року видно, що
скорочення посад головного відділу
податкової міліції ДПІ у м. Ялті АР Крим
відбулося у структурі штабу, кількість
посад якого зменшилась на 2 одиниці,
проте кількість керівних посад не
змінилася, змінилась лише їх назва. Так,
замість посади, яку займав позивач,
заступника начальника головного
відділу податкової міліції -
начальника слідчого відділення,
введено посаду заступника начальника
головного відділу податкової міліції -
начальника відділу організації
викриття податкових злочинів.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обіймав посаду
заступника начальника головного
відділу податкової міліції -
начальника слідчого відділення, при
вирішенні спору суди мали з'ясувати, чи
відбулося зміни у керівному штаті
головного відділу податкової міліції
ДПІ у м. Ялті АР Крим, чи змінились
функції слідчого відділення, у зв'язку
із перетворенням його у відділ
організації викриття податкових
злочинів, чи змінився у зв'язку із цим
зміст службових функцій позивача, а
також причини, за яких позивачу не
запропоновано рівнозначну керівну
посаду у реорганізованій структурі.

Крім того, звільнення особи за
підпунктом «г» пункту 64 Положення 114 не
вимагає згоди працівника, оскільки
таке звільнення відбувається за
ініціативою адміністрації і
проводиться незалежно від бажання
працівника податкової міліції, тому
суди безпідставно послались на рапорти
ОСОБА_4, в яких він не заперечував проти
звільнення через скорочення штатів.

Слід зазначити, що при такому
звільненні у першу чергу перевага на
залишення на роботі надається особам,
які мають більш високу кваліфікацію і
продуктивність праці. Тому суди при
вирішенні такого спору мають дати
оцінку будь-яким допустимим нормами
КАС України доказам, що підтверджують
факт наявності у працівника, який
звільняється, більш високої чи більш
низької кваліфікації і продуктивності
праці. Такими доказами можуть бути
документи та інші відомості про освіту
і присвоєння кваліфікаційних розрядів
(класів, категорій, рангів), про
підвищення кваліфікації, про навчання
без відриву від виробництва, про
винаходи і раціоналізаторські
пропозиції, авторами яких є відповідні
працівники, про тимчасове виконання
обов'язків більш кваліфікованих
працівників, про досвід трудової
діяльності, про виконання норм
виробітку (продуктивність праці), про
розширення зони обслуговування, про
збільшення обсягу виконуваної роботи,
про суміщення професій тощо. Однією з
істотних ознак більш високої
продуктивності праці є
дисциплінованість працівника.

Отже, вирішуючи спір та відмовляючи в
позові, суди першої та апеляційної
інстанцій не звернули уваги на ці
обставини, не з'ясували чи відбулись
зміни у штатному розписі керівних
посад головного відділу податкової
міліції ДПІ в м. Ялта АР Крим та не
перевірили причини, за яких ОСОБА_4 не
запропоновано аналогічну посаду в
реорганізованій структурі та чи вжито
відповідачем усіх заходів щодо захисту
прав позивача при його звільненні
через скорочення посади.

Зазначені обставини мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору щодо поновлення на роботі.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні.

Підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи
(частина 2 статті 227 КАС України).

Враховуючи наведене, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 02
липня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2012 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
В.М. Кочан Ю.К. Черпак