Справа № 813/6292/14
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2014 року
№ 813/6292/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Дем"яновського Г.С.
при секретарі Гавірко О.О.,
з участю представників :позивача :
Калуської М.В.,Малдрик А.Б.,відповідача-
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом Комунального
закладу Львівської обласної ради
«Львівський обласний центр
репродуктивного здоров`я населення»
до Львівської міської виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування рішень
Львівської міської виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
Позивач- Комунальний заклад
Львівської обласної ради «Львівський
обласний центр репродуктивного
здоров`я населення» звернувся позовом
до Львівської міської виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування рішення
Львівської міської виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 161 від 12 серпня 2014
року «Про повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності.».
В процесі судовового розгляду справи
позивач збільшив позовні вимоги і
просить також скасувати рішення
Львівської міської виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 25 161 від 10 вересня 2014
року «Про застосування фінансових
санкцій за несвоєчасне повернення або
неповернення не в повному обсязі
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності «,
яке є похідним від оскаржуваного
В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали, просили
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
подав проти позову заперечення .
Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень та дослідивши докази,
якими вони обґрунтовуються, суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення,
мотивуючи це наступним.
Львівською міською виконавчою
дирекцією Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності з 10.07.2014р. по 24.07.2014р.
проведено планову перевірку позивача
щодо нарахування та використання
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності за
період 01.07.2011р. по 30.06.2014р. За
результатами перевірки, враховуючи те,
що виявлено порушення, складено акт №519
від 24.07.2014р. та прийнято рішення № 161
«Про повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності»
від 12.08.2014р., відповідно до якого
позивач зобов'язаний сплатити
неправомірно витрачену суму страхових
порушення порядку використання
страхових коштів в сумі 8011,28 грн.
Загальна сума, яка підлягає
Означене порушення , як вбачається з
Акту перевірки № 159 від 24 липня 2014 року,
полягає у тому ,що при нарахуванні
допомоги по тимчасовій
непрацездатності , поданих ОСОБА_3
,порушено п.3 ч.2 ст.27 , ч.1 ст.35 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування у
зв»язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами
,зумовленими похованням» від 18.01.2001
року № 2240 із змінами та доповненнями.
Відповідно до наказу № 1057-к Головного
Управління охорони здоров»я від 08.12.2011
року ОСОБА_3був відсторонений від
виконання обов»язків директора
Комунального закладу Львівської
обласної ради «Львівський обласний
центр репродуктивного здоров`я
населення» від 08 грудня 2011 року на
підставі Постанови Львівської
обласної прокуратури від 25.11.2011 року
без збереження заробітної плати. Тому,
на думку перевіряючих, надання
допомоги по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_3, як
компенсації втраченого заробітку , на
час його відсторонення від роботи не
передбачено законодавством.
Не погоджуючись з рішенням від 12.08.2014р.
№161, позивач подав скаргу до Львівської
міської виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду на перегляд даного рішення, однак
ця скарга була направлена з порушенням
строку. Відповідно до п.7.1. Інструкції
про порядок проведення перевірок
страхувальників по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, прийняття
рішень за їх результатами та процедуру
оскарження, затвердженої постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 22.12.2010р. №29,
страхувальник у письмовій формі
звертається до органу Фонду, який
прийняв рішення, із скаргою про
перегляд цього рішення. Скарга повинна
бути подана органу Фонду протягом 10
календарних днів з дня отримання
страхувальником рішення органу Фонду,
що оскаржується. У разі недотримання
страхувальником строку направлення
оскарження на рішення Фонду розгляд
скарги органом Фонду не здійснюється.
Тому, згідно п.7.1 Інструкції №29 розгляд
скарги позивача не здійснювався, про що
було повідомлено листом від 02.09.2014р.
№1247.
У відповідності до ст. 43 Конституції
України, кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Держава
створює умови для повного здійснення
громадянами права на працю, гарантує
рівні можливості у виборі професії та
роду трудової діяльності, реалізовує
програми професійно-технічного
навчання, підготовки і перепідготовки
кадрів відповідно до суспільних
Статтею 1 Кодексів законів про працю
України визначено, що Кодекс законів
про працю України регулює трудові
відносини всіх працівників, сприяючи
зростанню продуктивності праці,
поліпшенню якості роботи, підвищенню
ефективності суспільного виробництва
і піднесенню на цій основі
матеріального і культурного рівня
життя трудящих, зміцненню трудової
дисципліни і поступовому перетворенню
праці на благо суспільства в першу
життєву потребу кожної працездатної
Згідно зі ст.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
(далі по тексту - Закон)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Частиною 1 статті 4 Закону визначено, що
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України. Це право
виникає з настанням страхового випадку
в період роботи (включаючи і час
випробування та день звільнення), якщо
інше не передбачено законодавством.
Положення ч.І ст.29 Закону також
передбачають, що застраховані особи
мають право отримувати у разі настання
страхового випадку матеріальне
забезпечення та соціальні послуги,
передбачені цим Законом.
У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 35
Закону, допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї одного з таких страхових
випадків тимчасової непрацездатності
внаслідок захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на
виробництві. Згідно з даними нормами,
працівнику гарантовано матеріальне
забезпечення, яке повністю або
частково компенсує втрату заробітної
плати (доходу) у разі настання
страхового випадку. Таке відшкодування
необхідно відокремлювати від оплати
заробітної плати, яка нараховується за
безпосереднє виконання свої посадових
Частиною 2 вищезазначеної норми
передбачено, що допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією (МСЕК)
інвалідності (встановлення іншої
групи, підтвердження раніше
встановленої групи інвалідності),
незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності у порядку та розмірах,
встановлених законодавством. Оплата
перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві,
здійснюється за рахунок коштів
роботодавця у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.
Статтею 46 КЗпП передбачено, що
відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння;
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони; в інших випадках, передбачених
Відсторонення від роботи - це тимчасове
позбавлення працівника, який перебуває
у трудових правовідносинах із
підприємством, можливості реального
здійснення ним права на працю. Усунення
від роботи провадиться власником на
підставі виявленого ним факту, через
який власник має право усунути або
зобов'язаний усунути працівника від
роботи. Право вимагати усунення від
роботи мають також відповідні посадові
особи державної влади, державного
санітарного нагляду,
Державтоінспекції, а також слідчі та
інші. Під час відсторонення від роботи
дія трудового договору не
припиняється, але працівник тимчасово
до роботи не допускається. При цьому на
період усунення від роботи за
працівником зберігається його робоче
місце. Власник підприємства або
уповноважений ним орган з метою
відсторонення працівника від роботи
зобов'язаний видати наказ (усне
розпорядження з наступним виданням
наказу) та вжити заходів щодо контролю
Статтею 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
передбачено, що допомога по тимчасовій
непрацездатності не надається: 1) у разі
одержання застрахованою особою травм
або її захворювання при вчиненні нею
злочину; 2) у разі навмисного заподіяння
шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення
від роботи чи інших обов'язків або
симуляції хвороби; 3) за час перебування
під арештом і за час проведення
судово-медичної експертизи; 4) за час
примусового лікування, призначеного за
постановою суду; 5) у разі тимчасової
непрацездатності у зв'язку із
захворюванням або травмою, що сталися
внаслідок алкогольного, наркотичного,
токсичного сп'яніння або дій,
пов'язаних з таким сп'янінням; 6) за
період перебування застрахованої
особи у відпустці без збереження
заробітної плати, творчій відпустці,
додатковій відпустці у зв'язку з
З огляду на це, позивач посилається на
те, що перелік підстав, щодо невиплати
допомоги по тимчасовій
непрацездатності є виключним та не
містить такої підстави як
відсторонення від посади. Так, нормами
КЗпП України передбачено лише, що у
випадку відсторонення від посади
працівника заробітна плата не
зберігається, тоді як питання щодо
порядку оплати лікарняних листків
визначено саме нормами Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".
Крім цього, позивач, звертався до
відповідача з проханням перевірки
правильності видачі лікарняних
листків та можливості здійснення їх
оплати. На запит Фонд повідомив
наступне: «Відповідно до ст.. 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами
зумовленими похованням» від 18.01.2001р.
№2240 допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати. Отже листок
непрацездатності №217300 підлягає оплаті
за всі робочі дні, а листок
непрацездатності № 293992 - починаючи з
30.03.12р. до 13.04.12р.» .Тому позивач просить
позовні вимоги задоволити.
В свою чергу, відповідач подав
заперечення проти позовну,в яких
посилається на те, що відповідно до п.3
ч.2 ст.27 Закону України №2240
страхувальник зобов'язаний надавати та
оплачувати застрахованим особам у разі
настання страхового випадку
відповідний вид матеріального
забезпечення та соціальних послуг
відповідно до цього Закону. Відповідно
до вимог ст.30 цього ж Закону України,
страхувальник (в даному випадку КЗ ЛОР
„Львівський обласний центр
репродуктивного здоров'я населення,,) у
разі порушення порядку використання
страхових коштів відшкодовує Фонду в
повному обсязі неправомірно витрачену
суму страхових коштів та/або вартість
наданих соціальних послуг і
сплачується штраф у розмірі 50
відсотків такої суми.
Згідно ч.1 ст.35 Закону допомога по
тимчасовій непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї одного з таких страхових
випадків: тимчасової непрацездатності
внаслідок захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на
виробництві, необхідності догляду за
хворою дитиною, необхідності догляду
за хворим членом сім'ї, догляду за
дитиною віком до трьох років або
дитиною-інвалідом віком до 18 років у
разі хвороби матері або іншої особи,
яка доглядає за цією дитиною,
карантину, накладеного органами
санітарно-епідеміологічної служби,
тимчасового переведення застрахованої
особи відповідно до медичного висновку
на легшу, нижчеоплачувану роботу,
протезування з поміщенням у стаціонар
протезно-ортопедичного підприємства,
санаторно-курортного лікування.
Відповідно до ст.147
Кримінально-процесуального Кодексу
України від 28.12.1960р. в разі притягнення
посадової особи до кримінальної
відповідальності за посадовий злочин,
а так само, якщо ця особа притягається
до відповідальності за інший злочин і
може негативно впливати на хід
досудового чи судового слідства,
слідчий зобов'язаний відсторонити її
від посади, про що виносить мотивовану
25.11.2011р. слідчий в ОВС відділу
розслідування злочинів щодо
корупційних діянь прокуратури
Львівської області радник юстиції
Ю.П.Стебеляка виніс Постанову про
відсторонення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від
посади директора Львівського
обласного центру репродуктивного
здоров'я населення. На підставі даної
постанови наказом Головного
управління охорони здоров'я «Про
відсторонення від виконання обов'язків
директора Львівського обласного
центру репродуктивного здоров'я
населення ОСОБА_3" від 08.12.2011р. №1057-к
ОСОБА_3 відсторонено від виконання
обов'язків директора Львівського
обласного центру репродуктивного
здоров'я населення з 08.12.2011р.
Оскільки, з 08.12.2011р. ОСОБА_3 відсторонено
від виконання обов'язків директора КЗ
ЛОР „Львівський обласний центр
репродуктивного здоров'я населення"
без збереження заробітної плати, а
допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі, як компенсація
втраченої заробітної плати, то саме з
08.12.2011р. КЗ ЛОР „Львівський обласний
центр репродуктивного здоров'я
населення" зобов'язаний був припинити
виплати ОСОБА_3 допомоги по тимчасовій
непрацездатності за кошти Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.
На думку відповідача, хибним є висновок
позивача про те, що перелік підстав
(зазначених в ст.36 Закону України №2240),
щодо невиплати допомоги по тимчасовій
непрацездатності є виключним ,
оскільки є інші умови зазначені у
Законі України № 2240, які повинні бути
виконаними, для отримання
матеріального забезпечення за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.
Відповідно до ст.4 Закону України №2240
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України.
Тому, якщо особа не застрахована, то це
буде підставою для відмови їй у наданні
допомоги по тимчасовій
непрацездатності за рахунок коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, хоча
така підстава не зазначена в ст.36
Закону України №2240.
У даному випадку, необхідною умовою є
дотримання вимог ч.1 ст.35, а саме,
допомога по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_3, повинна була
надаватись у формі матеріального
забезпечення, яке повністю або
частково компенсує втрату заробітної
плати. Тому, враховуючи те, що з 08.12.2011р.
ОСОБА_3 відсторонено від виконання
обов'язків директора до КЗ ЛОР
„Львівський обласний центр
репродуктивного здоров'я населення,,
без збереження заробітної плати, то з
08.12.2011р. він втратив право на отримання
допомоги по тимчасовій
непрацездатності за кошти Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.
В позовній заяві КЗ ЛОР „Львівський
обласний центр репродуктивного
здоров'я населення" зазначає, що
«...позивач звертався до відповідача з
проханням перевірки правильності
видачі лікарняних листків та
можливості здійснення їх оплати. На
запит Фонд повідомив наступне:
„Відповідно до ст.35 Закону України ...
№2240 допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати..." На що, відповідач
обґрунтовує тим, що дійсно позивач
листом від 24.04.2012р. №132, звертався до
Виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду з проханням
перевірити правильність видачі двох
листків непрацездатності та
можливість здійснення виплат за цими
лікарняними листками. Однак, при цьому
позивач не зазначив, що ОСОБА_3, якому
видані дані листки непрацездатності,
відсторонено від виконання обов'язків
директора без збереження заробітної
плати. Крім цього, Виконавча дирекція
Львівського обласного відділення
Фонду, у відповіді на лист позивача
наголошувала на дотриманні вимог ст. 35
Закону України № 2240 при оплаті ОСОБА_3
допомоги по тимчасовій
Тому відповідач просить в позові
Суд приходить також до наступних
Стаття 46 КЗпП України передбачає
можливість відсторонення працівника
від роботи, якою не передбачено
збереження заробітної плати у разі
відсторонення працівника від роботи за
постановою слідчого.
Правові підстави для виплати
працівнику середнього заробітку
передбачені ст. 235 КЗпП України. Проте
цією нормою закону виплата середнього
заробітку у разі відсторонення
працівника від роботи не передбачена.
Крім того, відповідно до ст.ст. 4,35,50
Закону України від 18.01.2001 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
право на одержання матеріального
забезпечення мають застраховані особи
у разі настання страхового випадку.
Допомога по тимчасовій
непрацездатності за рахунок коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
надається у формі матеріального
забезпечення, яке повністю або
частково компенсує втрату заробітної
Власник зобов'язаний виконати
постанову слідчого про відсторонення
від роботи посадової особи, яка
обвинувачується в скоєнні злочину.
За невиконання постанови слідчого
встановлена адміністративна
відповідальність, передбачена ст. 185-5
Оскільки на час настання страхового
випадку тимчасової непрацездатності
працівник був відсторонений від роботи
на обійманій посаді бз збереження
заробітної плати втратив заробіток,
допомога по тимчасовій
непрацездатності не надається.
Відповідно до Закону України від 01.12.94
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів , що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність ,органів досудового
розслідування ,прокуратури і суду « в
разі постановлення виправдувального
вироку суду , встановлення в
обвинувальному вироку суду чи іншому
рішенні суду факту незаконного
відсторонення від роботи посади та
інших процесуальних дій ,що обмежують
чи порушують права та свободи громадян
,закриття кримінального провадження
,закриття справи про адміністративне
правопорушення виникає право на
відшкодування шкоди в розмірах і
порядку ,передбачених цим Законом.
Зокрема , громадянинові повертаються
відшкодовуються заробіток та інші
грошові доходи , які він утратив у
наслідок незаконних дій.

Тому суд не знаходить підстав для
скасування рішення Львівської міської
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 161 від 12
серпня 2014 року «Про повернення коштів
Фонду та застосування фінансових
санкцій за порушення законодавства про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності.» ,
оскільки виплати за означеними
листками нпрацездатності ОСОБА_3 були
проведені всупереч діючому
законодавству.

Оскільки позивач несвоєчасно провів
повернення страхових коштів
,визначених рішенням № 161 від 12 серпня
2014 року, то рішення Львівської міської
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 25 161 від 10
вересня 2014 року «Про застосування
фінансових санкцій за несвоєчасне
повернення або неповернення не в
повному обсязі коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності «, яке є похідним
від оскаржуваного раніше рішення є
правомірним і не підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
грунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу приписів ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті і вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частинами 1 та 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене суд
приходить до висновку ,що в позові
Комунального закладу Львівської
обласної ради «Львівський обласний
центр репродуктивного здоров`я
населення» до Львівської міської
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про скасування
рішеннь Львівської міської виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 161 від 12 серпня 2014
року та № 25161 від 10 вересня 2014 року слід
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

п о с т а н о в и в :

В позові Комунального закладу
Львівської обласної ради «Львівський
обласний центр репродуктивного
здоров`я населення» до Львівської
міської виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
скасування рішеннь Львівської міської
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 161 від 12 серпня
2014 року та № 25161 від 10 вересня 2014 року
відмовити повністю

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та в строки, передбачені ст.186
КАС України та набуває законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 КАС
України.

Суддя
[підпис] Дем’яновський
Г.С.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя
Дем'яновський Г.С.