Справа № 2а/2508/11387/11
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Короїд Ю.М.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Мацедонської В.Е., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
відповідачів Управління Пенсійного
фонду України у Козелецькому районі
Чернігівської області та Управління
праці та соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 29 березня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України у
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації про зобов'язання
відповідачів провести перерахунок
пенсії і доплат,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року позивач звернулась
до суду з адміністративним позовом до
відповідачів про зобов'язання
провести нарахування та виплату
допомоги на чисте харчування,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, щорічної допомоги на
оздоровлення та доплати як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає у
зоні посиленого радіологічного
контролю, у відповідності із ст.ст. 37, 39,
48, 51 ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 29
березня 2012 року позовні вимоги -
задоволено частково: зобов'язано
відповідача провести донарахування та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком, та
щомісячної доплати як непрацюючому
пенсіонеру, що проживає у зоні
посиленого радіологічного контролю у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, за період з 09.09.2010 року по 09.03.2010
року, у відповідності ст.ст. 39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на його думку, судове
рішенням та закрити провадження по
справі. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Згідно із ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апелянтом не
заявлялася вимога щодо апеляційного
перегляду оскаржуваного судового
рішення в частині відмови в
задоволенні позову, колегія суддів
вважає за необхідним розглядати дану
справу в межах вимог поданої
відповідачем апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Аналізуючи вимоги позивача про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
підвищення до пенсії непрацюючому
пенсіонеру, який постійно проживає на
території посиленого
радіоекологічного контролю, згідно зі
статтями 39 та 51 Закону України «Про
статус і соціальний статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», колегія
суддів приходить до наступного.

Згідно з Постановою КМ України № 106 від
23.07.1991 року смт. Гончарівське віднесено
до зони посиленого радіоекологічного
контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться оплата в таких розмірах: - у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст.
39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»).

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідачем
виплачувалась позивачу доплата до
пенсії відповідно до вимог постанови
КМ України № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5,20 грн.

Позивач вважає, що він отримує доплату
значно нищу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у зв'язку з чим звернувся
до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції правомірно
прийшов до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог в цій
частині, і апеляційна інстанція
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією та
Законами України (ст. 113 Конституції
України).

Постановляючи рішення суд першої
інстанції правомірно прийшов до
висновку, що Постанова КМ України № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суперечить вимогам ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Зупинення дії положень законів, якими
визначено права і свободи громадян, їх
зміст та обсяг, є обмеженням прав і
свобод і може мати місце лише у
випадках, передбачених Основним
Законом України (лише в умовах воєнного
або надзвичайного стану на певний
строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95
Конституції України, ч. 2 ст. 38
Бюджетного Кодексу перелік
правовідносин, які регулюються Законом
про Державний бюджет України, є
вичерпним, а тому цей закон не може
скасовувати чи змінювати обсяг прав і
обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами
України, зокрема Законом України «Про
статус і соціальний статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та не може
будь-яким чином змінювати визначене
іншими законами України правове
регулювання суспільних відносин.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до 4 категорії, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, при визначенні розміру
додаткової пенсії відповідач
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
тобто в розмірі 5% прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
при визначенні розміру пенсії
застосуванню підлягають норми Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не Постанови Кабінету Міністрів
України.

Зі ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» вбачається, що під час
визначення розміру пенсії за основу її
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 № 796 позивачі, як громадяни,
які проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення мають право
на щомісячну грошову допомогу у
розмірі 30 % від мінімальної заробітної
плати в зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства.

Згідно до абз. 2 ч. 4 ст. 48 цього ж Закону
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам І і ІІ груп виплачується в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Зміст Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», положеннями
якого встановлювалися розміри
мінімальних заробітних плат у 2011 році,
свідчить про відсутність будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно до ч. 7 ст. 48 Закону № 796 розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Враховуючи наведені положення діючого
законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції обґрунтовано, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, дійшов висновку про часткове
задоволення адміністративного позову,
а доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 158, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги відповідачів
Управління Пенсійного фонду України у
Козелецькому районі Чернігівської
області та Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 29 березня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 27.11.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
В.Е. Мацедонська

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Сорочко Є.О.