Справа № 2а-1487/11/0970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 р.
Справа № 50503/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

представника відповідача - Йосипенка С.
І.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
червня 2011 року в справі за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 до Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2011 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 до
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення Долинської ОДПІ
№ /0 від 21 квітня 2011 року форми В1
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за січень 2011 року
на суму 4300,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що транспортні засоби
зареєстровані на фізичну особу ОСОБА_2,
а не на суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2, але даний факт не
свідчить про те, що вони не
використовуються позивачем у
господарській діяльності, а суми
податку на додану вартість по
запчастинах, що придбавалися для їх
технічного обслуговування підлягають
виключенню з податкового кредиту.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
червня 2011 року позов задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від 21
квітня 2011 року про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2011 року в
сумі 4300,00 грн.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
позивач мав право включити до складу
податкового кредиту з ПДВ суму
сплаченого ним ПДВ під час придбання
запчастин до вантажних автомобілів,
які використовуються в його
господарській діяльності.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Долинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області, подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що під час перевірки
СПД ОСОБА_2 податковому органу не було
надано актів виконаних робіт, які
підтверджують використання запасних
частин, придбаних за кордоном в
господарській діяльності. Крім того,
згідно зареєстрованого права
власності на вантажні автомобілі та
напівпричепи власником їх є фізична
особа ОСОБА_2, а тому не можна вважати,
що вказані транспорті засоби
використовуються фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 в своїй
господарській діяльності.

На підставі ст. 55 КАС України судом
здійснено заміну відповідача -
Долинську об'єднану державну податкову
інспекцію, на правонаступника
останнього - Долинську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином, а
тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що в період з 13 квітня 2011
року по 15 квітня 2011 року на підставі
направлення від 13 квітня 2011 року № 190,
виданого Долинською ОДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку СПД
ОСОБА_2 з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість.

За результатами перевірки складено акт
№ 583/171/НОМЕР_1 від 15 квітня 2011 року.

В акті перевірки зазначено, що
податковим органом виявлено порушення
вимог п.п. 7.7.1 п.7.7 ст.7, п.п 7.4.5. п.7.4 ст.7,
п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», а саме те,
що СПД ОСОБА_2 завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за січень 2011 року на
суму 4300,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
Долинською ОДПІ було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 21 квітня 2011 року про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2011 року в сумі 4300,00
грн.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду, що
визначена згідно з цим Законом.

Згідно п.п. 7.2.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.
Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг) (п.п. 7.5.1
Закону).

Відповідно до п. п. 5.1. ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації

Згідно п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну.

Відповідно до п. п. 7.2.3 п.7.2. ст. 7 Закону
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Згідно п.п.7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Виходячи з аналізу вказаних норм, право
на податковий кредит виникає в момент
здійснення однієї з двох подій, які
визначені п.7.5 ст. 7 Закону, підставою
для нарахування податкового кредиту є
належним чином оформлена податкова
накладна.

Необхідно звернути увагу на те, що
Законом України "Про податок на додану
вартість" не заборонено відносити до
складу податкового кредиту податкові
накладні попередніх звітних періодів в
межах передбачених Законом строків
давності.

Встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до
свідоцтва № 65930756 з 16 лютого 2004 року
зареєстрований як платник податку на
додану вартість, дане свідоцтво видане
ДПІ в м. Івано-Франківську на бланку НБ
№ 162731.

СПД ОСОБА_2 придбав запчастини для
ремонту транспортних засобів, які йому
належать на праві приватної власності,
та які використовуються ним у
господарській діяльності. Факт
придбання запчастин для вантажних
автомобілів підтверджується
податковими та видатковими накладними
(А.с. 44-57).

Використання транспортних засобів, для
яких придбавалися запчастини у
господарській діяльності позивача
підтверджується ліцензією серії АВ за
№ 337014 виданої 08 червня 2007 року,
основним видом господарської
діяльності позивача є надання послуг з
перевезення пасажирів та вантажів
автомобільним транспортом загального
користування (крім надання послуг з
перевезення пасажирів та їх багажу на
таксі).

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги твердження податкового органу
про те, що до податкового кредиту
приватного підприємця може бути
включений податок на додану вартість
по транспортних засобах,
зареєстрованих лише на суб'єкта
господарювання, а не на фізичну особу,
виходячи з наступного.

Згідно п. 6 Порядку реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів і мопедів, затверджених
Постановою КМУ № 1388 від 07 вересня 1998
року транспортні засоби реєструються
за юридичними та фізичними особами.
Оскільки ПП ОСОБА_2 не має статусу
юридичної особи, то згідно з
вищевказаним Порядком транспортні
засоби повинні реєструватись за
позивачем як за фізичною особою,
незалежно від того чи займався
останній підприємницькою діяльністю.

Також слід зазначити, що згідно зі ст. 52
та ст.128 Господарського Кодексу
України, не передбачається
відокремлення майна, що
використовується фізичною
особою-підприємцем для здійснення
підприємницької діяльності, від усього
належного такій фізичній особі майна.

Аналізуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про
необґрунтованість податкового
повідомлення-рішення органів ДПІ та
безпідставність зменшення суми
бюджетного відшкодування, оскільки
даний факт підтверджується достатньою
кількістю наявних в матеріалах справи
належних та допустимих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що податкове
повідомлення-рішення Долинської ОДПІ
№ /0 від 21 квітня 2011 року форми В1 -
не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
червня 2011 року в справі № 2а-1487/11/0970 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 28
листопада 2014 року.