Справа № 827/1231/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Київ К/800/44435/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Маслія В.І. розглянувши у попередньому
судовому засіданні адміністративну
справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 23 травня 2013
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2013 року у справі № 827/1231/13-а
за позовом ОСОБА_4 до Севастопольської
міської ради про визнання дій
протиправними та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Севастопольської міської ради, в якому
просив: визнати протиправними дії
Севастопольської міської ради щодо
прийняття рішення від 12.03.2013 року № 5390
про відмову позивачу в передачі у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,10га, що
розташована в межах міста Севастополя
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка);
скасувати рішення Севастопольської
міської ради від 12.03.2013 року №5390 про
відмову позивачу у передачі у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,10га, що
розташована в межах міста Севастополя
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка);
зобов'язати Севастопольську міську
раду винести на засідання чергової
сесії Севастопольської міської ради та
розглянути клопотання позивача про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0, 10га в межах міста Севастополя;
стягнути з Севастопольської міської
ради на користь позивача шкоду
заподіяну внаслідок неправомірних дій
у розмірі 700, 00грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно та
безпідставно відмовлено позивачу у
передачі у власність земельної
ділянки, чим порушено його законні
інтереси та права.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 23 травня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та задовольнити
позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 12.01.2013 року
ОСОБА_5 в інтересах позивача звернувся
до Севастопольської міської Ради з
клопотанням стосовно гарантованого
права позивача на отримання безоплатно
у власність земельної ділянки. Згідно
переліку документів до клопотання
долучив копію паспорту та
ідентифікаційного коду позивача,
графічні матеріали, копію договору
доручення №05/10/12 від 02.10.2012 року.

12 березня 2013 року Севастопольською
міською радою прийнято рішення № 5390
"Про відмову гр. ОСОБА_4 в передачі у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,10га, розташованої
в межах міста Севастополя для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)"
з мотивів відсутності відповідного
рішення органу місцевого
самоврядування про надання позивачу
дозволу на складання проекту земле
відводу земельної ділянки, а також
відсутності відомостей щодо
інформації про не реалізацію права на
безоплатне отримання земельної
ділянки з аналогічним цільовим
призначенням раніше.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
звертаючись до відповідача з заявою
про виділення земельної ділянки у
власність, позивачем не дотримано
передбаченого чинним законодавством
порядку, що регулює процедуру надання
земельних ділянок громадянам в порядку
статті 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 118 Земельного
кодексу України в редакції, чинній на
момент виникнення спірних відносин,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі,
якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим. Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Стаття 116 Земельного кодексу України
передбачає, що передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених даним
кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, відповідно до клопотання
ОСОБА_5 в інтересах позивача від 12.01.2013
року до Севастопольської міської ради,
він просив визначити без погодження та
виділити у власність земельну ділянку
в межах м. Севастополь і не просив
надати дозвіл на розроблення проекту
землеустрою з відведення такої
земельної ділянки. В якості графічних
матеріалів до клопотання було долучено
мапу частини території півострову Крим
у дрібному масштабі з нанесеними
пунктиром межами міста Севастополя.
Ніяких інших графічних матеріалів,
документів з визначенням меж земельної
ділянки, яку він мав намір набути,
відповідної орієнтовної площі до
клопотання не надано. Доказів того, що
позивачу не передавались безоплатно у
приватну власність земельні ділянки за
цільовим призначенням "для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) не надано.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що позивачу надавався
дозвіл на розробку проекту відводу
земельної ділянки та його розробки.

Крім того, як зазначено судами
попередніх інстанцій, при зверненні до
відповідача в якості представника
ОСОБА_5 не надав відповідної
довіреності на право вчинення від
імені позивача певних дій щодо набуття
земельної ділянки відповідно до статей
244, 1000, 1007 Цивільного кодексу України. З
договору про надання юридичних послуг
№05/10/12 від 02.10.2012 року не вбачається
повноважень ОСОБА_5, що свідчить про те,
що з даним клопотанням звернулась не
уповноважена особа.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 23 травня 2013
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша