Справа № 1407/489/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/800/52650/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Вознесенську та
Вознесенському районі Миколаївської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати неправомірними дії
відповідача щодо зменшення розміру
призначеної пенсії за віком через
застосування нульового значення
заробітної плати у період перебування
на обліку в центрі зайнятості та
отримання допомоги по безробіттю,
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату пенсії за віком.

Постановою Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 29 лютого 2012 року, яку
залишено без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06 серпня 2013 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області (далі -
Управління ПФУ), щодо зменшення,
починаючи з 01.09.2011 року, розміру
призначеної пенсії за віком ОСОБА_4
через застосування нульового значення
заробітної плати у період перебування
на обліку в центрі зайнятості та
отримання допомоги по безробіттю.
Зобов'язано відповідача поновити
розмір пенсії позивачу з 01.09.2011 року та
виплатити недоплачену пенсію.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
і апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні ПФУ та отримує
пенсію за віком, яка була призначена
йому з 24.01.2006 року.

При розрахунку стажу роботи позивачу
було зараховано період отримання
допомоги по безробіттю з 13.07.2001 року по
06.07.2002 року відповідно до статті 24
Закону України від 09.07.2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки період,
протягом якого особа отримувала
допомогу по безробіттю, включається до
страхового стажу.

Статтею 40 цього Закону передбачено, що
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.
Враховуючи те, що згідно статті 41 цього
Закону допомога по безробіттю не
входить до складу виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, заробітна плата для обчислення
пенсії позивачу при її призначенні
обчислювалась без урахування цього
періоду.

Позивач 15 березня 2000 року звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії за віком у зв'язку з додатково
набутим страховим стажем після
призначення пенсії як працюючий
пенсіонер, яка була задоволена і спору
з цього перерахунку немає.

При зазначеному перерахунку заробітна
плата обчислювалася без урахування
періоду отримання позивачем допомоги
по безробіттю.

Лише у серпні-вересні 2011 року в ході
індивідуального перерахунку пенсії
позивача заробітну плату для
обчислення пенсії приведено у
відповідність, а саме: період отримання
допомоги по безробіттю враховано з
нульовим значенням на підставі листа
Пенсійного фонду України від 28.09.2009
року №17432/02-20. В результаті цього
зменшився індивідуальний коефіцієнт
заробітної плати, що призвело до
зменшення розміру призначеної
позивачу пенсії, починаючи з вересня 2011
року.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо протиправності дій відповідача,
оскільки зазначені дії відповідача
мали місце у серпні-вересні 2011 року,
тобто проведені не в рамках
призначення або перерахунку пенсії за
віком, порядок, умови та строки яких
визначені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а в рамках приведення
пенсійної справи у відповідність
(індивідуальний перерахунок). Разом з
тим, така дія за цим Законом не
передбачена.

Крім того, зазначений Закон дозволяє
провести зменшення розміру
призначеної пенсії лише за наявності
обставин, які ним визначені і відносно
таких видів пенсійних виплат, як пенсія
по втраті годувальника та пенсія по
інвалідності. Зменшення розміру
призначеної пенсії за віком цим
Законом також не передбачено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами попередніх інстанцій висновків
не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м. Вознесенську та Вознесенському
районі в Миколаївській області
залишити без задоволення, а постанову
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 29 лютого 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер