Справа № 492/1453/14-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

13 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
492/1453/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Гусєва Н.Д.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області на
постанову Арцизького районного суду
Одеської області від 04 вересня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області про визнання неправомірним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду першої
інстанції з позовом, в якому просить
визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області від 23.07.2014р. № 37 про припинення
пенсії та зобов'язати призначити
пенсію по інвалідності як державного
службовця з урахуванням поведених
виплат.

Постановою Арцизького районного суду
Одеської області від 04 вересня 2014 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Арцизькому
районі Одеської області, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову про
залишення без задоволення позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що 03.04.2014р. ОСОБА_3 подала до
УПФУ заяву з проханням перевести її з
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на пенсію по інвалідності
2-ї групи відповідно до Закону України
«Про державну службу». Згідно
повідомлення №1472/04 від 03.04.2014р. ОСОБА_3,
призначено пенсію по інвалідності 2-ї
групи згідно Закону України «Про
державну службу».

Рішенням УПФУ 23.07.2014р. за № 37 заявнику
було припинено раніше призначену
пенсію по інвалідності 2-ї групи
відповідно доЗакону України «Про
державну службу», що стало підставою
звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне рішення не відповідає вимогам
діючого законодавства і порушує право
позивача на отримання належних
пенсійних виплат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог позивача,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту ст.1 Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993р., «державна служба» в Україні
визначена як професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Як слідує зі ст.2 вищевказаного Закону,
«посада» - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень. Посадовими особами
вважаються керівники та заступники
керівників державних органів та їх
апарату, інші державні службовці, на
яких законами або іншими нормативними
актами покладено здійснення
організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій.

Категорії посад державних службовців
визначено у ст.25 названого Закону, при
цьому, віднесення існуючих посад
державних службовців, не перелічених у
цій статті, а також віднесення до
відповідної категорії нових посад
державних службовців проводиться
Кабінетом Міністрів України за
погодженням з відповідним державним
органом. Віднесення посади до
відповідної категорії посад державних
службовців передбачає, що проходження
державної служби (призначення на
посаду, прийняття присяги, присвоєння
рангу державного службовця, оплата
праці тощо) визначається виключно
Законом України «Про державну службу».

Так, відповідно до абз.6 ч.2 ст.25 Закону
України «Про державну службу» до п'ятої
категорії посад державних службовців
відносяться посади спеціалістів
міністерств, інших центральних органів
виконавчої влади, ...., спеціалістів
апарату цих адміністрацій, інші
прирівняні до них посади.

А у відповідності до ст.4 Закону України
від 04.12.1990р. №509-ХІІ «Про державну
податкову службу в Україні», Державна
податкова адміністрація України є
центральним органом виконавчої влади.
Державні податкові інспекції у
районах, містах (крім міст Києва та
Севастополя), районах у містах,
міжрайонні, спеціалізовані та
об'єднані державні податкові інспекції
підпорядковуються відповідним
державним податковим адміністраціям в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі.

Зі змісту Закону України «Про державну
податкову службу в Україні»
вбачається, що органи податкової
служби виконують державні функції,
посадові особи цих органів мають
повноваження, встановлені цим Законом,
на посадових осіб цих органів
покладено встановлене нормативними
актами коло службових повноважень, а
також здійснення ними
організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій.

Абзацами другим та третім пункту
другого Порядку обчислення стажу
державної служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 травня 1994 року № 283, передбачено,
що до стажу державної служби
зараховується робота (служба) на
посадах керівних працівників і
спеціалістів в апараті державної
податкової та контрольно-ревізійної
служби, а також на посадах суддів,
слідчих, прокурорів, інших службових
осіб, яким присвоєно персональні
звання.

Виходячи з наведеного колегія суддів
доходить висновку, що посадові особи
державної податкової служби, яким
присвоєно спеціальні звання, є
державними службовцями зі спеціальним
статусом, а тому період проходження
такої служби в податкових органах має
зараховуватися до стажу державної
служби, який дає право на пенсію
державного службовця відповідно до
статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, і період державної служби
позивача в податкових органах у
спеціальному званні зараховується до
стажу державної служби, який дає право
на пенсію державного службовця
відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Посилання відповідача на
розпорядження № 503-р як на підставу для
відмови у зарахуванні до стажу
державної служби періоду служби у
податкових органах посадових осіб, які
мають спеціальне звання, не
заслуговують на увагу, оскільки
зазначений акт виданий для
врегулювання правового статусу
працівників цих органів, що не мають
спеціальних звань, та не змінює
правового статусу посадових осіб
податкових органів, які такі звання
мають.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
як і суд 1-ї інстанції, приходить до
висновку про те, що відповідач, в даному
випадку, помилково тлумачить
розпорядження КМУ від 12.09.1997р. №503-р,
застосовуючи його положення до
позивача.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13.

Також, згідно ч. 6 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» пенсія по
інвалідності у розмірах, передбачених
частиною першою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», особам, визнаним
інвалідами І або ІІ групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
І або ІІ групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

ОСОБА_3 згідно посвідчення від 26.10.2000р.
та витягу із акту огляду МСЕК від
16.09.1998р. є інвалідом 2-ї групи
безстроково з 28 грудня 1998 року та їй
призначено пенсію по інвалідності 2-ї
групи з дитинства, відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Позивачка має загальний стаж роботи на
державній службі понад 11 років, що
підтверджується записами в трудовій
книжці, тобто позивачка працювала з
29.07.2002р. по 31.03.2014р. на різних посадах в
органах Державної податкової служби
України та була звільнена у зв'язку з
виходом на пенсію по інвалідності.

Отже, враховуючи наведене, та приймаючи
до уваги, що ОСОБА_3, перебуваючи на
службі в органах державної податкової
служби, була державним службовцем і, як
державний службовець, прийняла присягу
державного службовця, працювала у
державній податковій службі на посаді,
за якою їй присвоєно спеціальне звання,
та звільнилась з посади державного
службовця колегія приходить до
висновку, що позивачка має право на
призначення пенсії відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу».

Окрім того, як встановлено ч.1 ст.7
Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» звернення за
призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію. При цьому,
особам, які мають одночасно право на
різні державні пенсії, призначається
одна пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті чи
з виконанням інтернаціонального
обов'язку (ст.6 цього Закону).

Таким чином, з урахуванням
вищезазначеного, судова колегія, як і
суд 1-ї інстанції, вважає, що позивач має
право на отримання пенсії, як державний
службовець.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству та доводи
апеляційної скарги цих висновків суду
не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Арцизькому
районі Одеської області - залишити без
задоволення.

Постанову Арцизького районного суду
Одеської області від 04 вересня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області про визнання неправомірним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.