Справа № 682/1769/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/1769/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мацюк Ю.І.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

26 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Славутського міського управління
праці та соціального захисту населення
на постанову Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Славутського міського управління
праці та соціального захисту населення
про визнання дій протиправними та
зобов'язання перерахувати та виплатити
недоплачені кошти на щорічну допомогу
на оздоровлення за 2014 рік. ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області з позовом до Славутського
міського управління праці та
соціального захисту населення про
визнання дій протиправними та
зобов'язання перерахувати та виплатити
недоплачені кошти на щорічну допомогу
на оздоровлення за 2014 рік.

Відповідно до постанови Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04.07.2014 року
адміністративний позов задоволено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_3 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії
безстроково, що підтверджується
відповідним посвідченням, виданим 27
жовтня 1992 року Хмельницькою
облдержадміністрацією.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» , позивач
як учасник ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС третьої
категорії, має право на отримання
щорічної разової допомоги на
оздоровлення в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат. При цьому,
частиною 7 ст. 48 Закону встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Судом першої інстанції вірно
зауважено, що приписи статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в редакції станом на 09.07.2007 року є
діючими, та на час спірних
правовідносин не зупинялись та не
змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

17 лютого 2014 року позивач отримав
державну щорічну допомогу на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 75
гривень, з приводу чого звернувся з
письмовою заявою до відповідача
Славутського управління праці та
соціального захисту населення про
проведення перерахунку даної допомоги
у визначеному законом розмірі - трьох
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до повідомлення
Славутського управління праці та
соціального захисту населення №
24.01-45/1095 від 07 квітня 2014 року допомогу на
оздоровлення за 2014 рік ОСОБА_3
призначено вірно та виплату проведено
в повному обсязі відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року, всупереч Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(яким встановлено розмір щорічної
допомоги як величину, кратну до розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення
виплати), встановлено конкретні
розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі й, зокрема, учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії.

Відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення
керувався постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року № 562 та виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі ніж це передбачено
вищевказаним Законом, у зв'язку з чим
його право підлягає судовому захисту.

Як встановлено судом першої інстанції,
одноразова допомога на оздоровлення в
розмірі 75 гривень, як учаснику
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС за 2014 рік виплачена
позивачу 17 квітня 2014 року, тобто після
ухвалення рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані
неконституційними наведені зміни,
внесені п. 11 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік» та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Таким
чином, з 22.05.2008 року відновлено дію ст. 48
вказаного Закону в попередній
редакції, яка передбачає, що щорічна
допомога на оздоровлення надається
учаснику ліквідації третьої категорії
у розмірі трьох мінімальних заробітних
плат.

Таким чином, в 2014 році виплати щорічної
допомоги на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
регламентувались Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХII від
28.02.1991 року. Тобто при виплаті спірної
допомоги за 2014 рік Славутське
управління праці та соціального
захисту населення повинно було
керуватися ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Славутського
міського управління праці та
соціального захисту населення
залишити без задоволення, а постанову
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 04 липня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.