Справа № 0870/10348/12
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року о 12 год. 56 хв.Справа №
0870/10348/12 СН/808/19/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Горобцової Я.В., за
участю секретаря судового засідання
Резніченко А.О.,

за участю представників:

від позивача - О.П. Касьян, Н.М. Кацило

від відповідача - Є.К. Бойка

розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скамер»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Скамер»
(далі - позивач або ТОВ «Скамер») до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - відповідач
або ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області), в якому позивач просив суд
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 27.09.2012 та №0 від 27.09.2012.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
висновки перевіряючи зроблені не на
підставі аналізу бухгалтерських
документів, встановлення факту
відсутності результату робіт або інших
фактичних даних, а лише на підставі
інформації, отриманої від інших
податкових органів. Крім того, висновки
щодо завищення валових витрат за весь
період, що перевірявся фактично нічим
не підтверджені та ґрунтуються на
твердженні про нікчемність правочину
без фактичного встановлення факту його
виконання. При цьому відповідач
зазначає, що платником податків - ТОВ
«Скамер» не доведено існування
господарської операції, можливість їх
здійснення контрагентами. Підстави
стверджувати, що висновки перевірки не
відповідають фактичним обставинам,
полягають у тому, що під час перевірки
податковим органом не досліджено
порядок оприбуткування придбаних
товарів, їх подальший рух та зміна
показників відповідних декларацій,
пов'язана з таким рухом товару.

Заперечуючи проти позовних вимог з
підстав, викладених в письмових
запереченнях, відповідач зазначив, що
операції не підтверджують врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень,
спеціального обладнання (пресів) та
іншого майна, які економічно необхідно
для виробництва, зазначене свідчить
про відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.

Справа розглядалася судами
неодноразово. Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
12.12.2012 по справі №0870/10348/12 (суддя
Конишева О.В.) адміністративний позов
задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.03.2013 по справі
№0870/10348/12 апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби залишено без
задоволення, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
12.12.2012 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.06.2014 №К/800/57009/13 касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області задоволено
частково, ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.03.2013 та постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
12.12.2012 скасовано та направлено
адміністративну справу №0870/10348/12 до
суду першої інстанції на новий розгляд.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив суд у задоволенні
позову відмовити.

На підставі частини третьої статті 160
КАС України в судовому засіданні 20
жовтня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що на підставі
наказу № 356 від 01.08.2012 виданого ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя та
відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.75.1
ст.75, пп. 78.1.1, п.п. 78.1.4 п.78.1. п.78.2 ст. 78
«Податкового кодексу України» від 02.12.10
2755-VІ було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скамер» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2010 по
31.03.2012.

За результатами вказаної перевірки
складено акт від 16.08.2012 № 68/22-10/20505676,
яким встановлено порушення:

1) ст. 1, п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9, Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 № 996 (із змінами та доповненнями);
пп. 1.1 п. 1, пп. 1.2 п. 1, п. 2.16 ст. 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженим Наказом Мінфіну України
від 24.05.1995р. № 88 та зареєстрованим у
Мін'юсті України 05.06.1995р. за № 168/704; п. п
14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п 201.10 ст. 201 п 198.3,п 198.4 п.
198.6 ст. 198, ПКУ від 02.12.10 №2755-ІV; Наказу ДПА
України від 10.01.2011р. № 969 «Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»
п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР
із змінами та доповненнями, п. 19 ст.2
Бюджетного кодексу України, в
результаті чого встановлено:

- заниження податку на додану
вартість всього у сумі 765424 грн., у тому
числі у відповідних податкових
періодах: січень 2011 року у сумі 316667 грн.,
квітень 2011 року у сумі 5368 грн., травень
2011 року у сумі 79869 грн., червень 2011 року у
сумі 255 грн., серпень 2011 року у сумі 355708
грн., березень 2012 року у сумі 7557 грн.;

- завищення залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
декларації наступного звітного
(податкового періоду) за березень 2011
року у сумі 18361 грн., за квітень 2011 року у
сумі 130632 грн., за травень 2011 року у сумі
50763 грн., за червень 2011року у сумі 50508
грн., за липень 2011року у сумі 50508 грн., за
листопад 2011 року у сумі 6557 грн., за
грудень 2011 року у сумі 6557 грн., за січень
2012 року у сумі 7557 грн., за лютий 2012 року у
сумі 7557 грн.

2) п.п 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України від 28.12.94 № 334/94 - ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
зі змінами та доповненнями, п.п. 138.2 ст.
138 п.п. 138.8, п 138.1 ст. 138 , п.п 139.1.9. п. 139.1 ст.
139, Податкового Кодексу України №2755-VІ
від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, в
результаті чого занижено податок на
прибуток за період з 01.10.10 по 31.03.12
всього у сумі 1 067 718,00 грн., в т.ч. по
періодах: 1 квартал 2011 року у сумі 565833
грн.; 2-3 квартали 2011 року у сумі 485530 грн.;
2-4 квартали 2011 року у сумі 494232 грн.; 1
квартал 2012 року у сумі 7653 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
винесено податкове
повідомлення-рішення від 27.09.2012 №
про визначення податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 412 188,00 грн. та штрафні (фінансові)
санкції у сумі 100 871,50 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 27.09.2012 №
про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 324 224,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції у сумі 1 890,25 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в
акті перевірки зокрема зазначається
про недотримання підприємством вимог
ч. 1 ст. 203, ст.. 215, п.1 ст.216 Цивільного
кодексу України під час вчинення
правочинів з підрядниками
підприємства ТОВ «Сільвер Груп» (
), ТОВ «Фірма
Евроінвесттрейд» (), ТОВ
«Статус-Софт Консалтінг» (),
ТОВ «Рембудпостач» () в
частині відсутності реальних правових
наслідків укладених угод.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«СІЛЬВЕР ГРУП» судом встановлено
наступне.

Між позивачем (Замовник), в особі
генерального директора Кичаева С.В. та
ТОВ «СІЛЬВЕР ГРУП» (Виконавець), в особі
директора Коноваленко А.В. було
укладено:

- договір №2005/11 від 20.05.2011, за
умовами якого, Виконавець
зобов'язується виконати механічну
обробку, а також провести нанесення
захисного покриття на сегменти
проміжних газоперекачувальної турбіни
магістрального газопроводу ГТН-16, а
Замовник зобов'язаний прийняти
виконані роботи та оплатити їх. Договір
вступає в силу з моменту підписання
Сторонами та дії до 31 вересня 2011року;

- договір №1101/11 від 11.01.2011, за
умовами якого, Виконавець
зобов'язується виконати
відновлювальний ремонт вузлів та
деталей для газоперекачувальної
турбіни магістрального газопроводу
ГТН-16, а Замовник зобов'язаний прийняти
виконані роботи та оплатити їх. Договір
вступає в силу з моменту підписання
Сторонами та дії до 31 травня 2011року.

Судом встановлено, що позивач
сформував валові витрати по
контрагенту ТОВ «Сільвер Груп» (код за
) за 1 квартал 2011 року на
загальну суму 680 000 грн. та за 3 квартал
2011 року на загальну суму 585 000 грн. та
відображено податковий кредит по
контрагенту ТОВ «Сільвер Груп» (код за
) в березні 2011 року на
загальну суму ПДВ - 136 000 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Статус-Софт Консалтінг» судом
встановлено наступне.

Між ТОВ «Статус-Софт Консалтінг»
(виконавець) в особі директора Кускова
С.Б. та ТОВ «Скамер» (Замовник), в особі
генерального директора Кичаев С.В.
укладено договір №0107/11 від 01.07.2011. За
умовами договору, Виконавець
зобов'язується виконати
відновлювальний ремонт направляючих
лопаток, а також лопаток осевого
компресора агрегата ГТН-16, а Замовник
зобов'язаний прийняти виконані роботи
та оплатити їх. Договір вступає в силу з
моменту підписання Сторонами та дії до
28 вересня 2011року.

ТОВ «Скамер» сформовано витрати по
контрагенту ТОВ «Статус-Софт
Консалтінг» за 3 квартал 2011 року на
загальну суму 1 526 000 грн. відображено
податковий кредит по контрагенту ТОВ
«Статус-Софт Консалтінг» в серпні 2011
року на загальну суму ПДВ - 305200 грн.

Крім того, судом встановлено, що ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя до
ДПІ у Кіровському районі м.
Дніпропетровська було направлено
запит №13000/7/22-10 від 02.08.2012 про
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Сільвер Груп» з ТОВ «Скамер» за
березень, червень 2011 року та до ДПІ у м.
Сімферополі запит №12999/7/22-10 від 02.08.2012
про проведення зустрічної звірки ТОВ
«Статус-Софт Консалтінг» з ТОВ
«Скамер» за серпень 2011 року. Станом на
24.09.2012 інформація щодо проведення
зустрічних звірок до ДПІ не надходила.

До ВПМ ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя, Запорізької області було
направлено запит щодо відпрацювання
даних контрагентів, також надано
план-завдання щодо зміцнення доказової
бази схем ухилення від оподаткування
виявлених при проведенні
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Скамер». Станом на 24.09.2012
інформації від ВПМ не отримано.

На підтвердження реальності
господарських операцій позивачем були
надані договір на закупівлю послуг з
ремонту за державні кошти, акти здачі -
приймання робіт (надання послуг),
податкові накладні, реєстр виданих та
отриманих податкових накладних.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Фірма «Евроінвесттрейд» слід
зазначити наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «Скамер»
(Замовник), в особі генерального
директора Кичаев С.В. та ТОВ «Фірма
Евроінвесттрейд» (Виконавець), в особі
директора Кільницького А.В. було
укладено договір №2012/10 від 20.12.2010. За
умовами договору, Виконавець
зобов'язується виконати
відновлювальний ремонт направляючих
лопаток, а також лопаток осевого
компресора агрегата ГТН-16, а Замовник
зобов'язаний прийняти виконані роботи
та оплатити їх. Договір вступає в силу з
моменту підписання Сторонами та дії до
28 лютого 2010 року.

Позивачем сформовано валові витрати по
контрагенту ТОВ «Фірма
«Евроінвесттрейд» в 1 кварталі 2011 року
на загальну суму 1 583 333 грн.

Крім того, згідно інформації, отриманої
від УПМ ДПС у Запорізькій області ТОВ
«Фірма Евроінвесттрейд» в січні 2011
року сформувало податковий кредит у
сумі 316,7 тис. грн. від ТОВ
«Техпромінвестторг», знаходиться на
обліку в ДПІ у Заводському р-ні
М.Запоріжжя, яке в свою чергу
сформувало податковий кредит у сумі 251,2
тис. грн. від ТОВ «ЗД «Лінк» (код за
, знаходиться на обліку в
Хорольській МДПІ). ТОВ «ЗД»Лінк» має
ознаки фіктивності та входило до
«конвертаційного» центру, який
спеціалізувався на конвертації
грошових коштів шляхом не облікованої
реалізації припейд-продукції,
Інтернет-послуг.

Таким чином, висновки відповідачем
зроблений не на підставі аналізу
первинної документації, встановлення
факту відсутності результату робіт або
інших фактичних даних, а лише на
підставі інформації, отриманої від
інших податкових органів. Належних
доказів відсутності реальних правових
наслідків укладених угод відповідачем
суду надані не були.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Рембудпостач-2008» слід зазначити
наступне.

Між ТОВ «Скамер» (Замовник), в особі
генерального директора Кичаев С.В. та
ТОВ «Рембудпостач-2008» (Підряднк), в
особі директора Зорин Д.Н. було
укладено договір №014- 09/11 від 22.09.2011. За
умовами договору, Підрядник
зобов'язується виконати реконструкцію
по переводу на автомне опалення
автомийки ТОВ «ОлМа» яка знаходиться
на території ЗАТ «Запоріжмебель» за
адресою м. Запоріжжя, вул. Кругова 165, а
Замовник зобов'язаний прийняти
виконані роботи та оплатити їх. Договір
вступає в силу з моменту підписання
Сторонами та діє до його повного
виконання.

ТОВ «Скамер» сформовано витрати по
контрагенту ТОВ «Рембудпостач-2008» (код
за ) 4 кварталі 2011 року на
загальну суму - 37 833 грн.

Крім того, в акті перевірки
зазначається, що згідно отриманої від
ДПІ у Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя інформації, де на обліку
перебуває даний платник, було
встановлено неможливість фактичного
здійснення ТОВ «Рембудпостач-2008»
господарських операцій направлених на
настання реальних наслідків,
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
трудових ресурсів, основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
висновок перевіряючих зроблений не на
підставі аналізу бухгалтерських
документів, встановлення факту
відсутності результату робіт або інших
фактичних даних, а лише на підставі
інформації отриманої від іншого
податкового органу, згідно з якою
зазначений контрагент іменується
«транзитер», має взаємовідносини з
іншими «транзитерами» та «податковими
ямами». Проте як це співвідноситься з
виконанням робіт по договору з
реконструкції по переводу на автономне
опалення автомийки не зазначено.

На підтвердження реальності
господарських операцій позивачем були
надані виконавча документація, перелік
робіт провадження господарської
діяльності пов'язаної зі створенням
об'єктів, податковий розрахунок.

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам, що виникли між сторонами у
справі, суд виходить з наступного.

Згідно з пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Правила формування
податкового кредиту платниками
податку на додану вартість визначені
ст.198 Податкового кодексу України.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Зміст вище зазначеної норми Закону дає
підстави стверджувати, що вказана
норма містить імперативну норму, тобто
у разі, якщо у платника податку списані
грошові кошти у якості оплати товару
(робіт, послуг) та/або йому відвантажено
товари (послуги), однак даний факт не
підтверджується податковою накладною,
платник податку не має права на
декларування податкового кредиту.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.7.2.3. п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від
16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» (зі
змінами та доповненнями) (далі - Закон №
996-ІV) передбачено, що бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону № 996-ХІУ визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також п.п.1.2 п.1,
п.п.2.1 п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704 (далі - Положення), первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Господарські договір, укладені між
позивачем та зазначеними у акті
підприємствами у встановленому
порядку не визнані недійсними,
господарські операції відбулись, що
підтверджується доданими до
матеріалів справи документами.

Щодо висновку відповідача про
порушення позивачем ст.138 Податкового
Кодексу України, слід зазначити
наступне.

Вимогами п. 138.1. ст.138 Податкового
Кодексу України передбачено, що
витрати, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат.

Згідно п. п. 138.1.1. п. 138.1. ст.138 Податкового
Кодексу України витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати.

П. 138. 6. ст.138 Податкового Кодексу
України встановлено, що собівартість
придбаних та реалізованих товарів
формується відповідно до ціни їх
придбання з урахуванням ввізного мита
і витрат на доставку та доведення до
стану, придатного для продажу.

На підставі п. 138.8. ст.138 Податкового
Кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
загально виробничих витрат, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.

Відповідно до п. п. 138.8.1. п. 138.8. ст.138
Податкового Кодексу України до складу
прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Згідно із п. г) п. п. 138.8.5. п. 138.8. ст.138
Податкового Кодексу України
передбачено, що до складу загально
виробничих витрат включаються витрати
на утримання, експлуатацію та ремонт,
страхування, оперативну оренду
основних засобів, інших необоротних
активів загально виробничого
призначення.

Згідно із п. е) п. п. 138.10.3. п. 138.10 ст.138
Податкового Кодексу України до складу
інших витрат включаються витрати на
збут, які включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, а саме витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Приписами п. 138.2. ст.138 Податкового
Кодексу України встановлено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів.

На підставі п. 138.4. та п. 138.5. ст.138
Податкового Кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. Інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку, з урахуванням
того, що датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Правові відносини з приводу формування
валових витрат унормовані Законом
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», згідно з пунктом 5.1
статті 5 якого валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 цієї статті
визначено, що до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 зазначеного Закону будь-які
виграти, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Крім того, слід зазначити, що Пунктом
4.1.4 ст.4 Податкового кодексу України
передбачено презумпцію правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Відповідно до ст. 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачене законодавством (частина 1
статті 19 Конституції України).

Отже, податковий орган безпідставно
пов'язує право позивача на формування
показників податкового обліку по
взаємовідносинам з контрагентами
позивача з діями посадових осіб
вказаного підприємства.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими правопорушеннями.

При придбанні товару покупець
зобов'язаний лише сплатити відповідну
суму, в тому числі ПДВ, а продавець
зобов'язаний врахувати дану суму в
складі податкових зобов'язань
відповідної податкової звітності і у
встановленому порядку сплатити її до
бюджету, а у випадку невиконання даних
своїх обов'язків, понести за це
правопорушення встановлену за законом
відповідальність.

Таким чином, право покупця на
формування показників податкового
обліку не може бути в залежності від
додержання третіми особами -
продавцями, правил державної
реєстрації юридичних осіб та ведення
господарської діяльності, в тому числі
податкової дисципліни, як то належного
подання податкової звітності та сплати
податку до бюджету.

Судом встановлено, що контрагенти,
вказані у акті перевірки, мають
можливість для проведення
досліджуваних операцій, що також
підтверджується листом філії
«Виробниче ремонтно-технічне
підприємство «Укргазенергосервис»
Дочірньої компанії «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України». В останньому
зазначено, що в період з 2009 року по 2012
рік ТОВ «Фірма Евроінвесттрейд», ТОВ
«Статус-Софт Консалтінг» приймали
участь в процедурах тендерних
закупівель товарів і послуг.
Пропозиції даних учасників торгів
відповідали умовам документації та
вимогам чинного законодавства з питань
державних закупівель. Документація
конкурсних торгів містить вимоги щодо
підтвердження учасниками тієї
обставини, що під час надання тендерної
документації суб'єкти господарювання
зобов'язані підтвердити можливість
здійснення операції (наявність
технічних, якісних, кількісних та інших
вимог, відповідність кваліфікаційних
критеріїв у контрагентів: наявність
фінансової спроможності, обладнання та
матеріально-технічної бази,
працівників відповідної кваліфікації,
які мають необхідні знання та досвід,
досвіду виконання аналогічних
договорів).

Крім того, матеріалами справи, а
саме: Довідкою від 09.09.2014 №0909/14;
оборотно-сальдовою відомістю за
01.10.2010-31.03.2012; платіжними дорученнями
від 19.08.2011 №217, від 15.04.2011 №118, від 17.04.2011
№124, від 18.04.2011 №125, від 20.04.2011 №126, від
01.07.2011 №170, від 04.07.2011 №176, від 05.07.2011 №184,
від 20.07.2011 №188, від 03.10.2011 №265, від 20.12.2012
№332, від 26.01.2011 №8, від 27.01.2011 №12, від
02.09.2010 №206, від 03.09.2010 №218, від 06.09.2010 №219,
від 20.09.2010 №244, від 21.09.2010 №246, від 22.09.2010
№248; листом щодо надання інформації від
05.09.2014 №1414/18; запитом від 03.09.2014 №18;
Актом від 21.01.2009; повідомленням про
результати торгів від 07.05.2009 №987/21;
повідомленням про акцепт тендерної
пропозиції від 07.05.2009 №982/21, від 23.11.2009
№2989/21-1, від 07.08.2008 №1746/21, від 07.05.2009 №994/21,
від 28.07.2008 №1646/21, від 17.12.2009 №3343/21-1, від
02.06.2009 №1235/21; Договором від 16.08.2010 №1608/10;
Довідкою від 08.09.2014 №0809/1 підтверджено
правомірність формування валових
витрат позивача у спірному періоду в
розрізі із понесеними витратами на
виконання господарських операцій із
вищезазначеними контрагентами та їх
зв'язку з господарською діяльністю
позивача.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
обов'язок доказування в спорі
покладається на суб'єкта владних
повноважень - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скамер» -
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області № від 27.09.2012
та №0 від 27.09.2012.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова