Справа № 2а-5101/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
Справа № 9104/6635/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації на
постанову Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 15 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації про
перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2011 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом, в якому просила зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації (далі
- УПСЗН Заліщицької РДА) провести
виплату щорічної компенсації на
оздоровлення у вигляді п'яти
мінімальних заробітних плат за період
з 29.10.2010 р. до припинення права на
отримання соціальної допомоги на
оздоровлення згідно ст. 48, 67, 71 ЗУ "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи», пенсії у
розмірі не менше 10-ти мінімальних
пенсій щомісячно та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 100
процентів мінімальної пенсії за віком
щомісячно із врахуванням нарахованих
та виплачених сум відповідно до
збільшення розміру мінімальної пенсії
за період з 01.12.2010 р. по 31.03.2011 р. згідно
ст.ст. 50, 54, 67, 71 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи».

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що відповідно до посвідчення
серії НОМЕР_1 позивача віднесено до 1-ої
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а згідно з
довідкою до акта огляду МСЕК серії ТЕР
№ 0195851 визнано інвалідом І групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
наслідками Чорнобильської катастрофи.
Згідно із ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до 1 категорії постраждалих
внаслідок аварії на ЧАЕС та які є
інвалідами І групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія у розмірі 100
процентів мінімальної пенсії за віком,
а відповідно до ст. 54 цього ж Закону,
розмір пенсій для таких осіб не може
бути нижчим 10-ми мінімальних пенсій за
віком. Розмір нарахованої та
виплаченої позивачу пенсії є значно
меншим ніж передбачено ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що в свою чергу є
порушенням його конституційних прав та
свобод.

Постановою Заліщицького районного
суду Тернопільської області від 15
червня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації провести перерахунок та
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення призначену ОСОБА_1, в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат із врахуванням нарахованих та
виплачених сум з 27 листопада 2010 року до
припинення права на отримання щорічно
ї допомоги.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації провести перерахунок
призначеної державної пенсії ОСОБА_1,
як інваліду 1-ї групи, пов'язаної з
наслідками аварії на ЧАЕС, в розмірі 10
мінімальних пенсій за віком та
провести доплату недоплаченої
державної пенсії із врахуванням
нарахованих та виплачених сум
відповідно до збільшення розміру
мінімальної пенсії за віком з 1 грудня
2010 року по 31 березня 2011 року.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної Державної
адміністрації Тернопільської області
провести перерахунок призначеної
ОСОБА_1, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 100
відсотків мінімальної пенсії за віком,
та провести доплату недоплаченої
додаткової пенсії із врахуванням
нарахованих та виплачених сум
відповідно до збільшення розміру
мінімальної пенсії за віком з 1 грудня
2010 року по 31 березня 2011 року.

Постанову звернено до негайного
виконання.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, діяв в
межах наданої компетенції та у
відповідності до вимог законодавства,
зокрема постанови Кабінету Міністрів
України «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» від
06 липня 2011 року № 745.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції здійснює
розгляд справи в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивача визнано
інвалідом І групи внаслідок
захворювання пов'язаного з наслідками
Чорнобильської катастрофи та
віднесено до 1-ої категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Частиною 2 ст. 3 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що інвалідам
І групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується щорічна
допомога на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат та
визначається на момент виплати.

Нормами ст. 49 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено пенсії особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії, що
призначаються інвалідам ІІ групи, які
отримали інвалідність внаслідок
Чорнобильської катастрофи, не можуть
бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за
віком, а відповідно до ст. 50 даного
Закону додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, інвалідам ІІ групи,
віднесеним до першої категорії,
виплачується у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з пп. пп. 12, 15 п. 28 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме:
розмір пенсії особам віднесеним до 1
категорії, які є інвалідами ІІ
встановлено в розмірі 20 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність (ст. 50); розмір пенсії
для осіб, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими для інвалідів, щодо
яких встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по третій групі
інвалідності 120 % прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
(ст. 54).

Згідно із пп. пп. 11 п. 28 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008, визнано
неконституційними зазначені положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
тому з 22 травня 2008 року позивач має
право на отримання пенсії в розмірах,
визначених ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно із положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивача слід
застосовувати не постанови Кабінету
Міністрів України, оскільки останні
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав позивача, а ст.48, ст. 50 та
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Надання законодавцем Кабінету
Міністрів України права визначати
порядок виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
не означає, що останній, встановлюючи
такий порядок, може допустити звуження
змісту та обсягу прав таких осіб,
встановлених цим же Законом. Тобто,
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону.

Із змісту статей 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з цим Законом і не
може застосовуватись для визначення,
зокрема, розміру пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
наявність такої норми за відсутності
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Водночас, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне звернути увагу на
висновки суду першої інстанції щодо
негайного виконання постанови суду
в даній справі.

Частиною першою статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції чинній на момент прийняття
судом першої інстанції постанови у
справі) визначено постанови суду, для
яких встановлено обов'язкове негайне
виконання.

До таких постанов належать, зокрема,
постанови суду про присудження виплати
пенсій, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів - у
межах суми стягнення за один місяць
(пункт 1 частини першої статті 256
Кодексу адміністративного судочинства
України) та постанови суду, прийняті в
порядку скороченого провадження (абзац
дев'ятий частини першої статті 256
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Оскільки для цієї категорії справ
пункт 1 частини першої статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
є спеціальним, то звернення судом
першої інстанції до негайного
виконання постанови в цілому є
безпідставним.

Крім того, слід зазначити, що,
відповідно до положень указу
Президента України «Про Положення про
Пенсійний фонд України» № 384/2011 від 06
квітня 2011 року та постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Положення про Пенсійний фонд України»
№ 1261 від 24 жовтня 2007 року, призначення
та перерахунок розміру пенсії належить
до компетенції органів Пенсійного
фонду України, тому суд не має
повноважень самостійно визначати
розмір пенсії, яку належить нарахувати
та виплатити позивачу, а може лише
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити пенсію відповідно до вимог
законодавства, що вірно враховано
судом першої інстанції.

Апеляційний суд також звертає увагу на
те, що виплата щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за своєю правовою природою не є
щомісячною виплатою, а носить разовий
характер, а відтак, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести перерахунок і виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
згідно ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат за 2010 рік.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. № 8-2 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 березня
2008 р. за № 209/14900, одним із основних
завдань управління є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

У своєму рішенні в справі «Кечко проти
України» від 08 листопада 2005 року,
Європейський Суд з прав людини звертає
увагу на те, що у межах свободи дій
держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

У відповідності до ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є :1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції правильно вирішив
справу по суті, але з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, а тому, резолютивну частину
даної постанови слід змінити.

Керуючись ст. ст. 158-163, 1832, 195, 197, п. 2 ч. 1
ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Змінити постанову Заліщицького
районного суду Тернопільської області
від 15 червня 2011 року в справі №
2а-5101/11/1905, виклавши її резолютивну
частину в наступній редакції.

«Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації щодо не нарахування та
невиплати в повному обсязі державної
та додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з
01 грудня 2010 року по 31 березня 2011 року, а
також щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. ст.48, 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації провести перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік, в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат із
врахуванням нарахованих та виплачених
сум у відповідності до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з врахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації провести перерахунок та
виплату державної пенсії ОСОБА_1, як
інваліда 1-ї групи, в розмірі 10
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1 грудня 2010 року
по 31 березня 2011 року, з врахуванням
проведених виплат.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної Державної
адміністрації провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100
відсотків мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
1 грудня 2010 року по 31 березня 2011 року, з
врахуванням проведених виплат.»

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов