Справа № 404/2857/13-а (2-а/404/258/13)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м. Київ
К/800/15789/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Чумаченко Т.А., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Кіровограді Кіровоградської області
про визнання протиправними дій,
провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Кіровограді Кіровоградської області
на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Кіровограді Кіровоградської
області про визнання протиправними
дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначала, що з 01 жовтня 1976 року по 29
вересня 1991 року вона працювала на
посаді кравця по ремонту жіночого і
чоловічого верхнього одягу на
Тенькинському комбінаті побутового
обслуговування Магаданської області.

З 30 січня 2008 року перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
місті Кіровограді.

Отримує пенсію за віком згідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із загального стажу
роботи - 26 років 7 місяців, із них 16 років
7 місяців - робота на Крайній Півночі (з
01 жовтня 1976 року по 29 вересня 1991рік ).

У вересні 2011 року звернулася із заявою
до відповідача про проведення
перерахунку пенсії, відповідно до
довідки про заробітну плату за період
роботи з 01 жовтня 1976 року по 29 вересня
1991 рік .

11 жовтня 2011 року отримала відповідь, у
якій повідомлялось, що періоди її
роботи на Крайній Півночі (з 17.08.1976 року
по 28.09.1986 pік, з 30.09.1989 року по 29.09.1991 рік з
01.04.1992 року по 30.04.1992 рік) безпідставно
зараховувати до загального стажу з
кратністю 1:1.5.

В документах, які містяться в пенсійній
справі, недостатньо для цього підстав,
а саме: відсутні дані про те, що на
позивачку поширюються пільги,
передбачені статтею 5 Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі та в місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі» та статті
3 Указу Президії Верховної Ради СРСР
від 26 вересня 1967 року «Про розширення
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», а також відсутні дані про
терміни дії договорів.

В пенсійній справі міститься договір
лише з 29 вересня 1986 року по 29
вересня 1989 pоку, що дає право на
зарахування періоду роботи на Крайній
Півночі в півтора кратному розмірі.

Позивачка просила, визнати дії
відповідача щодо позбавлення її права
на пільгове обчислення страхового
стажу шляхом зарахування одного року
роботи в районі Крайньої Півночі за
один рік і шість місяців -
протиправними. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в місті
Кіровограді здійснити перерахунок
пенсії та зарахувати стаж її роботи в
районах Крайньої Півночі за період з 01
жовтня 1976 року по 29 вересня 1991 рік в
півтора кратному розмірі із
розрахунку: один рік роботи за один рік
і шість місяців та провести відповідні
виплати з 01 травня 2011 року та в
подальшому, з урахуванням проведених
раніше виплат, та стягнути із
відповідача понесені судові витрати.

Постановою Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 19 грудня
2011 року, позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в місті
Кіровограді щодо не нарахування та не
виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням
пільгового стажу за роботу у районах
Крайньої Півночі за період з 01 жовтня
1976 року по 29 вересня 1991 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у місті Кіровограді
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням пільгового стажу за роботу
у районах Крайньої Півночі, за період з
01 жовтня 1976 року по 29 вересня 1991
року та провести відповідні виплати з 01
травня 2011 року, з урахуванням
проведених раніше виплат .

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2014 року, постанову
Кіровського районного суду міста
Кіровограда від 19 грудня 2011 року
змінено.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в місті
Кіровограді Кіровоградської області
щодо нездійснення перерахунку та
виплат на користь ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням пільгового стажу за роботу
у районах Крайньої Півночі за період з
01 жовтня 1976 року по 29 вересня
1991 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Кіровограді
Кіровоградської області здійснити
перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1
з урахуванням пільгового стажу,
здобутого підчас роботи в районах
Крайньої Півночі за період з 01 жовтня
1976 року по 29 вересня 1991 року, із
використанням кратності 1 рік за 1 рік
та шість місяців роботи, при розрахунку
стажу, який дає право на отримання
пенсії за віком, з 01 травня 2011 року, з
урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в місті
Кіровограді Кіровоградської області,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати його рішення та
ухвалити нове - про відмову у
задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовну заяву, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідач неправомірно при
призначенні пенсії позивачу не
врахував пільговий стаж за період з 01
жовтня 1976 року по 29 вересня 1991 року у
полуторному розмірі за час роботи в
районах Крайньої Півночі, оскільки в
судовому засіданні доведено, що
позивач має таке право.

Висновки судів попередніх інстанцій
відповідають обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», закону про
недержавне пенсійне забезпечення,
законів, якими встановлюються умови
пенсійного забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством України про пенсійне
забезпечення, то застосовуються норми
міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення» від 13 березня
1992 року, яка Україною підписана,
встановлено, що вона розповсюджує дію
угоди на пенсійне забезпечення
громадян, які встановлені чи будуть
установлені законодавством держави -
учасниць угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом
України та Урядом Російської Федерації
про гарантії прав громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі,
та в місцевостях, які прирівняні до
даних районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року,
дозволено обчислювати стаж за нормами
Закону Російської Федерації «Про
державні гарантії і компенсації для
осіб, працюючих і проживаючих в районах
Крайньої Півночі та прирівняних
місцевостях» від 19 лютого 1993 року яким
дозволено застосовувати пільгу про
обчислення стажу незалежно від факту
наявності строкового трудового
договору, тим самим на рівні
міжнародних угод укладених між
Україною та Росією встановлено, що на
території України гарантується
пенсійне забезпечення громадян, які
працювали на території Росії в районах
Крайньої Півночі та прирівняних до них
місцевостях, і при цьому обов'язково
визначено, що обчислення стажу
здійснюється незалежно від факту
наявності строкового трудового
договору.

Крім того, пунктом 5 Перехідних
Положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що період
роботи з 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього СРСР, а також на
острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Робота в районах Крайньої Півночі та
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року
зараховується до стажу в полуторному
розмірі, при умові, якщо робітник мав
право на пільги встановлені статтею 5
Указу Президії Верховної ради СРСР від
10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, працюючих в районах
Крайньої Півночі та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього СРСР.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію за віком на підставі
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». За документами пенсійної
справи загальний страховий стаж
позивача складає 26 років 7 днів, із них 16
років 7 днів - робота на Крайній Півночі.

З трудової книжки та Архівної довідки
№50-с від 15 травня 2001 року видно, що
позивачка 01 жовтня 1976 року по 19 вересня
1991 року працювала в районах Крайньої
Півночі на Тенькинському комбінаті
побутового обслуговування
Магаданської області на посаді кравця
з ремонту жіночого та чоловічого
верхнього одягу.

У вересні 2011 року позивач звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
місті Кіровограді із заявою про
проведення перерахунку пенсії,
відповідно до довідки про заробітну
плату за період з 01 жовтня 1976 року по 29
вересня 1991 року.

11 жовтня 2011 року позивачем отримано
відповідь управління Пенсійного фонду
України в місті Кіровограді
Кіровоградської області, якою
зазначено, що підстави для зарахування
позивачу стажу роботи на Крайній
Півночі до загального стажу з
кратністю 1:1.5 років роботи - відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанції прийшли до
правильного висновку, що підставою для
пільгового обчислення стажу в районах
Крайньої Півночі і прирівняних до них
районів можуть бути не тільки письмові
трудові договори, а будь-які інші
документи, що стверджують поширення на
особу пільг, передбачених указами
Президії Верховної Ради СРСР.

За таких обставин, суд першої
інстанції, правильно встановив
обставини справи, дав належну оцінку
доказам зібраним по справі, прийняв
правильне і обґрунтоване рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
однак помилково не зазначив, що
перерахунок пільгового стажу
необхідно провести із використанням
кратності 1 рік за 1 рік шість місяців
роботи, при розрахунку стажу, який дає
право на отримання пенсії за віком.

А тому, Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, який переглянув
постанову суду першої інстанції,
підтвердив його висновки по суті спору
і обґрунтовано змінив зазначене судове
рішення виклавши його резолютивну
частину у новій редакції.

За нормами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Оскільки оскаржуване судове рішення
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування чи зміни
відсутні.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Кіровограді Кіровоградської області
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
Т.А. Чумаченко

Е.Ю. Швед