Справа № 431/3078/14-а
Суддя: Форощук О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 431/3078/14-а
Провадження 2-а/431/69/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку письмового провадження)

29 жовтня 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області у
складі:

головуючого - судді

Форощука О.В.,

за участі сторін: позивача
не
з’явилася,

представника відповідача

не з’явився,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Старобільську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області про визнання незаконними дій
суб’єкта владних повноважень та
зобов’язання проведення перерахунку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області про визнання незаконними дій
суб’єкта владних повноважень та
зобов’язання проведення перерахунку.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що знаходилась в
шлюбі з ОСОБА_2 з 9 березня 1957 року. 19
травня 2014 року чоловік ОСОБА_2 помер. На
час смерті її чоловік отримував
щомісячне довічне грошове утримання,
як суддя у відставці, відповідно до п. 4
ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» в розмірі 90% довічного
грошового утримання судді у відставці
у відповідності до заробітної плати
діючого судді на аналогічній посаді.
При цьому, відповідач відмовлявся в
добровільному порядку нарахувати
вказане грошове утримання у
відповідності до діючого
законодавства, а тому її чоловік був
вимушений звернутись за судовим
захистом з адміністративним позовом, і
постановою Старобільського районного
суду від 20 вересня 2013 року по справі №
2а/431/88/2013 р. його позов був задоволений.
У відповідності до вказаної постанови
Старобільського районного суду від 20
вересня 2013 року по справі № 2а/431/88/2013 р.,
відповідач був зобов’язаний провести
перерахунок та виплату щомісячного
грошового утримання ОСОБА_2 в розмірі 90
% заробітної плати діючого судді на
аналогічній посаді з 03 червня 2013 року
без обмеження максимальним розміром
пенсії та в подальшому при зміні
розміру заробітної плати діючого судді
на відповідній посаді проводити
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці. Згідно
довідки територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Луганській області, станом на
1 липня 2013 року, сума суддівської
винагороди, судді, працюючого, на
аналогічній посаді, становило 19499
гривень. Вказана постанова набрала
чинності та виконувалась відповідачем.
Після смерті чоловіка, вона звернулась
до відповідача із заявою про
нарахування їй пенсії у зв’язку з
втратою годувальника. Їй була
призначена пенсія у зв’язку з втратою
годувальника, виходячи з довідки про
заробітну плату судді на відповідній
посаді станом на 2007 рік в розмірі 5028,88
грн. 10 липня 2014 року вона звернулась із
заявою про перегляд призначеної пенсії
у відповідності до розміру довічного
утримання чоловіка на час смерті, але
відповідачем в задоволенні заяви було
відмовлено листом від 22 липня 2014 року. В
якості підстави для відмові в
задоволенні заяви вказано, що рішення
суду від 20 вересня 2013 року про
обчислення щомісячного грошового
утримання ОСОБА_2, стосувалось виключно
його особисто і не може бути
застосовано для призначення пенсії у
зв’язку з втратою годувальника, крім
того перерахунок довічного утримання
судді у відставці не передбачено
діючим положенням. Вважає, що дії
відповідача неправомірні, він повинен
провести перерахунок призначеної їй
пенсії у зв’язку з втратою
годувальника у відповідності до
розміру щомісячного грошового
утримання судді у відставці,
отримуваного її чоловіком, починаючи з
часу звернення, тобто з 26 травня 2014
року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з’явилась, надала заяву про розгляд
справи без її участі.

Представник відповідача управління
Пенсійного Фонду України в
Старобільському районі у судове
засідання не з’явився. Суду були
надані письмові заперечення проти
позову, із зазначенням також про
розгляд справи без участі їх
представника.

В своїх письмових запереченнях
відповідач посилається на те, що ОСОБА_1
отримує пенсію за віком з 14.12.1992 року, а
згідно заяви від 26.05.2014 року вона
переведена на пенсію по втраті
годувальника відповідно до ст. 37 ЗУ
«Про державну службу» за померлого
чоловіка ОСОБА_2 На момент смерті
ОСОБА_2 отримував щомісячне довічне
грошове утримання, як суддя у відставці
відповідно до п. 4 ст. 43 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів», яке було
обчислено відповідно до постанови
Старобільського районного суду від
20.09.2013 року № 2-а/431/88/2013р. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» не передбачено право
непрацездатних членів сім’ї померлої
особи на призначення та перерахунок
пенсії у зв’язку зі втратою
годувальника. Пенсія з зв’язку з
втратою годувальника за померлого
годувальника, який отримував щомісячне
довічне грошове утримання,
призначається непрацездатним членам
сім”ї на умовах ст. 37 ЗУ «Про державну
службу», а саме у розмірі 70 відсотків
суми заробітної плати померлого
годувальника. Для обчислення розміру
пенсії ОСОБА_1 в зв’язку з втратою
годувальника врахована довідка про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання від 25.07.2007 року № 1285, яка
видана Територіальним управлінням
державної судової адміністрації в
Луганській області в розмірі 5028,88
гривень. Таким чином, постанова
Старобільського районного суду, яка
винесена по справі за позовом ОСОБА_2 до
управління не може бути застосована
для призначення та обчислення пенсії у
зв’язку з втратою годувальника по
відношенню до ОСОБА_1

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС
України судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження без участі сторін.

Дослідивши докази по справі, суд
приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти і
відповідні ним правовідношення:

Позивач знаходилась в шлюбі з ОСОБА_2 з 9
березня 1957 року. Шлюб було
зареєстровано Кіровським міськбюро
ЗАГС, актовий запис № 208.

19 травня 2014 року ОСОБА_2,
чоловік позивача, помер.

На час смерті, ОСОБА_2,
отримував щомісячне довічне грошове
утримання, як суддя у відставці,
відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» в розмірі 90%
довічного грошового утримання судді у
відставці у відповідності до
заробітної плати діючого судді на
аналогічній посаді. При цьому,
відповідач відмовлявся в
добровільному порядку нарахувати
вказане грошове утримання у
відповідності до діючого
законодавства, а тому він був вимушений
звернутись за судовим захистом з
адміністративним позовом, і постановою
Старобільського районного суду від 20
вересня 2013 року по справі № 2а/431/88/2013 р.
його позов було задоволено.

У відповідності до вказаної
постанови Старобільського районного
суду від 20 вересня 2013 року по справі №
2а/431/88/2013 р., відповідач був
зобов’язаний провести перерахунок та
виплату щомісячного грошового
утримання ОСОБА_2 в розмірі 90 %
заробітної плати діючого судді на
аналогічній посаді з 03 червня 2013 року
без обмеження максимальним розміром
пенсії та в подальшому при зміні
розміру заробітної плати діючого судді
на відповідній посаді проводити
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці. Згідно
довідки територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Луганській області, станом на
1 липня 2013 року, сума суддівської
винагороди, судді, працюючого, на
аналогічній посаді, становило 19499
гривень.

Вказана постанова набрала чинності та
виконувалась відповідачем.

Після смерті чоловіка, позивач
звернулась до відповідача с заявою про
нарахування їй пенсії у зв’язку з
втратою годувальника.

Позивачу була призначена
пенсія у зв’язку з втратою
годувальника, виходячи з довідки про
заробітну плату судді на відповідній
посаді станом на 2007 рік в розмірі 5028,88
грн.

10 липня 2014 року позивач звернулась із
заявою про перегляд призначеної пенсії
у відповідності до розміру довічного
утримання чоловіка на час смерті, але
відповідачем в задоволенні заяви було
відмовлено листом від 22 липня 2014 року. В
якості підстави для відмові в
задоволенні заяви вказано, що рішення
суду від 20 вересня 2013 року про
обчислення щомісячного грошового
утримання ОСОБА_2, стосувалось виключно
його особисто і не може бути
застосовано для призначення пенсії у
зв’язку з втратою годувальника, крім
того перерахунок довічного утримання
судді у відставці не передбачено
діючим положенням.

Суд вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно з ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Скасування
конституційних прав і свобод - це їх
офіційна (юридична або фактична)
ліквідація. Звуження змісту та обсягу
прав і свобод є їх обмеженням. У
традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини – це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом № 2453, що відповідає
частині першій статті 126 Основного
Закону України, згідно з якою
незалежність і недоторканність суддів
гарантуються Конституцією і законами
України.

Реалізуючи свої повноваження
визначати в законах України додаткові
до конституційних гарантії
незалежності суддів, Верховна Рада
України в Законі № 2453 установила, що
суддя у своїй діяльності щодо
здійснення правосуддя є незалежним від
будь-якого незаконного впливу, тиску
або втручання, і така незалежність
судді забезпечується, зокрема, його
належним матеріальним та соціальним
забезпеченням. Органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи, а також
фізичні і юридичні особи та їх
об'єднання зобов'язані поважати
незалежність судді і не посягати на неї
(частина п'ята); при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу визначених
Конституцією України гарантій
незалежності судді (частина шоста).

Визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.
Конституційний принцип незалежності
суддів означає, в тому числі,
конституційно обумовлений імператив
охорони матеріального забезпечення
суддів від його скасування чи зниження
досягнутого рівня без відповідної
компенсації як гарантію недопущення
впливу або втручання у здійснення
правосуддя.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Отже, положення статті 47 Закону № 2453
узгоджуються з вимогами міжнародних
актів щодо незалежності суддів і
спрямовані на забезпечення
стабільності досягнутого рівня
гарантій незалежності суддів, які є
необхідною умовою здійснення
правосуддя, а також гарантією поваги до
гідності людини‚ її прав та
основоположних свобод.

Для окремих категорій осіб передбачено
особливий порядок пенсійного
забезпечення з урахуванням їх
правового статусу, професійних
обов'язків, підвищених вимог до
дисципліни, обмежень та інших
особливостей, пов'язаних з ризиком для
життя та здоров'я, що й зумовило
встановлення додаткових гарантій
соціального забезпечення таких осіб.
Обмеження цих гарантій не відповідає
статтям 3, 22, 48 Конституції України.

Отже з урахуванням перелічених
правових норм, суд робить висновок про
те, що пенсія по втраті годувальника -
судді у відставці нерозривно пов'язана
зі статусом померлого годувальника.

Судом не сприйняті до уваги, як такі, що
суперечать матеріалам справи
заперечення відповідача, щодо того, що
пенсія в зв’язку із втратою
годувальника повинна обчислюватись зі
суми станом на 25.07.2007 року, так як
постановою суду, яка набрала чинності,
встановлена неправомірність такого
обчислення, та було встановлено розмір
довічного утримання у відповідності до
довідки територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Луганській області, станом на
1 липня 2013 року.

Застосування до спірних правовідносин
вимог щодо обмеження розміру пенсії,
призначеної по втраті годувальника -
судді у відставці у відповідності до
вимог Закону України «Про державну
службу» є обмеженням встановлених
Конституцією України гарантій
незалежності судді та матеріального
забезпечення непрацездатних членів
сім'ї померлого годувальника.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 19,
92, 126 Конституції України, ст. 138 Закону
України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів», ст.ст. 3, 8, 14
КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Старобільському районі
Луганської області про визнання
незаконними дій суб’єкта владних
повноважень та зобов’язання
проведення перерахунку – задовольнити
у повному обсязі.

Визнати дії посадових осіб Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області по визначенню ОСОБА_1 розміру
пенсії у зв’язку з втратою
годувальника незаконним та скасувати.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в Старобільському районі
Луганської області провести
перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії
у зв’язку з втратою годувальника у
відповідності до розміру щомісячного
грошового утримання судді у відставці,
отримуваного ОСОБА_2 на час смерті,
починаючи з часу звернення, тобто з 26
травня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Старобільський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк
апеляційної скарги з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанову складено та підписано в
нарадчій кімнаті 29 жовтня 2014 року.

Суддя
О.В.
Форощук