Справа № 2-а-5907/11
Суддя: Некрасов О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5907/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року суддя
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська Некрасов О.О.
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, Центру по
нарахуванню та виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсії і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов’язання
сплатити щорічну разову грошову
допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив постановити рішення, яким
просив поновити йому пропущений строк
звернення до суду з 06 травня 2007 року,
визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська і Центру по
нарахуванню та виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсії і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської державної
адміністрації щодо не нарахування та
невиплаті йому як інваліду війни
щорічної (до 5 травня) разової грошової
допомоги відповідно до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»за
2007-2011 роки в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком за кожен рік,
зобов’язати Управління праці та
соціального захисту населення у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська і Центру по
нарахуванню та виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсії і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської державної
адміністрації нарахувати та виплатити
йому солідарно як інваліду війни
щорічну разову грошову допомогу
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком за кожен
рік за 2007 –2011 роки, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування»з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, з урахуванням
раніше сплачених сум. В обґрунтування
позову вказав, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»має статус
інваліда війни, є інвалідом 2 групи,
перебуваю на обліку у Управлінні ПФУ в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська як пенсіонер та в
Управління праці та соціального
захисту населення у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська як інвалід війни.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалід 2 групи –вісім мінімальних
пенсій за віком, проте відповідачі
вказані положення Закону не виконують,
порушуючи його права та сплачує йому
грошову допомогу в значно меншому
розмірі. Згідно із Законом України «Про
державний бюджет України на 2007
рік»було встановлено, що у 2007 році
виплата щорічної разової допомоги
здійснюється у таких розмірах:
інвалідам 1 групи –450 грн., інвалідам 2
групи –360 грн., інвалідам 3 групи –300
грн. Рішенням Конституційного Суду
України з 09 липня 2007 року дію статті 13 в
редакції Закону від 25 грудня 1998 року
відновлено. Тобто в 2007 році відповідач
зобов’язаний був сплатити разову
грошову допомогу у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком як
інваліду 2 групи. Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»ч. 5
ст. 13 Закону було викладено у новій
редакції, згідно якої щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України. Однак рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року вказані положення
Закону від 28 липня 2007 року «Про
Державний бюджет України на 2008
рік»визнано неконституційними. Тобто з
22 травня 2008 році відповідач
зобов’язаний був сплатити разову
грошову допомогу у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ч.4 ст.17-1 Закону, особи,
які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги. Тобто
відповідач, дізнавшись про винесення
вказаних рішень КСУ, повинен був не
пізніше 30 вересня здійснити
нарахування та виплату їй грошової
допомоги в повному обсязі. У 2009 - 2011
роках будь-які зміни до ст. 12 Закону не
вносилися. Тобто за вказаний період
часу, як і за 2007 та 2008 роки, відповідач
був зобов’язаний сплатити разову
грошову допомогу у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком. Наділивши
його зазначеною соціальною гарантією
(інвалід війни), держава таким чином
взяла на себе публічне зобов’язання
забезпечити належний матеріальний
рівень осіб, які є інвалідами війни.
Розмір мінімальної пенсії за віком
законодавчо врегульований ст. 28 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування»і
згідно з цією нормою мінімальна пенсія
за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність. Положення ст.
71 Закону України «Про державний бюджет
України на 2009 рік»щодо надання КМУ
права в 2009 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати в абсолютних сумах, на спірні
правовідносини не поширюється, тому що
розмір соціальних виплат, встановлений
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»визначається
залежно від мінімальної пенсії за
віком, а не мінімальної заробітної
плати.

Ухвалою суду від 22 листопада 2011 року
позовні вимоги щодо визнання
протиправними дій посадових осіб та
зобов’язати вчинити певні дії за
період 2007-2010 роки включно було залишити
без розгляду, а в частині позовних
вимог за 2011 рік було відкрито
провадження по справі.

Відповідач письмові заперечення на
позов, у встановлений судом строк не
надав.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
повідомлені позивачем обставини,
вважаю, що позовні вимоги за 2011 рік
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»має
статус інваліда війни, є інвалідом 2
групи, перебуває на обліку у Управлінні
ПФУ в Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська як пенсіонер та в
Управління праці та соціального
захисту населення у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська як інвалід війни, що
підтверджується посвідченням № 3199338 та
посвідченням серії ААБ № 035028.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалід 2 групи –вісім мінімальних
пенсій за віком.

Оскільки позивач є інвалідом війни 2
групи, тому позивач відповідно до
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»щорічно до 5
травня має право на отримання разової
грошової допомоги відповідно у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 зазначеного Закону України
встановлено, що щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.

При встановлені мінімального розміру
пенсії за віком не було встановлено
обмеження щодо можливості
застосування мінімального розміру
пенсії для обчислення виплат,
встановлених Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Отриманий
ним розмір одноразової допомоги є
меншим, ніж встановлено статтею 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Згідно статті 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Європейський суд з прав людини
неодноразово наголошував в своїх
рішеннях, що держава не може посилатися
на відсутність коштів як на підставу
невиконання нею взятих на себе
зобов'язань, а також звертав увагу на
принцип відповідальності держави, який
полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
відповідальності.

Отже позивач має право на отримання
коштів згідно Закону України «Про
статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту»і їх нарахування й
виплата не може бути поставлена у
залежність від бюджетних асигнувань.

Як встановлено в п. п. 1, 3 Типового
положення про центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України N
147 від 25.04.2006 року, центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат (далі -
Центр) є державною установою і
підпорядковується головному
управлінню праці та соціального
захисту населення обласної (у місті
Києві - Головному управлінню
соціального захисту населення міської)
державної адміністрації. Головними
завданнями Центру є, зокрема,
здійснення контролю за правильністю
призначення, перерахунку, нарахування
і виплати всіх видів соціальної
допомоги, інших грошових виплат.

Згідно п. 4 Типового положення, центр
відповідно до покладених на нього
завдань: здійснює вхідний облік та
контроль документів з питань
призначення соціальної допомоги, інших
грошових виплат, які надходять від
органів праці та соціального захисту
населення, підприємств, організацій та
установ; перевіряє правильність
визначення органами праці та
соціального захисту населення права на
призначення соціальної допомоги, інших
видів грошових виплат. Забезпечує у
тижневий термін оформлення виплатних
документів та їх відправку на виплату
відповідно до узгоджених графіків.

Крім того, в п. 4.6, п. 4.9 Типового
положення конкретизовано, що Центр
разом з регіональними органами праці
та соціального захисту населення та
під їх керівництвом: щорічно проводить
інвентаризацію особових справ і
рахунків одержувачів соціальної
допомоги, інших грошових виплат; уживає
заходів до попередження і погашення
сум переплат і недоплат соціальної
допомоги, інших грошових виплат ;
проводить перерахунки розмірів
грошової допомоги ( в тому числі у
зв'язку з індексацією).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що належним відповідачем по
даній справі є Центру по нарахуванню та
виплаті допомог та здійсненню контролю
за правильністю призначення та виплати
пенсії і цільових грошових допомог
Дніпропетровської державної
адміністрації, а тому саме даний
відповідач порушив право позивача на
отримання разової грошової допомоги у
розмірі, встановленому відповідними
статтями Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а отже позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

Зважаючи на викладене суд приходить до
висновку, що позовні вимоги до
Управління праці та соціального
захисту населення у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська задоволенню не
підлягають.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
в даному спорі фактично оскаржуються
дії Центру щодо застосування при
здійсненні нарахування щорічної
допомоги до 5 травня за 2011 рік, а тому
суддя на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України,
з метою повного захисту прав та
інтересів позивача, вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та задовольняючи позов в частині
зобов’язання відповідача здійснити
перерахунок та виплатити допомогу,
визнати дії даного Центру щодо
нарахування допомоги в меншому розмірі
протиправними.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 КАС України, ст. 22, 48,
64 Конституції України, ст. 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту",
суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, Центру по
нарахуванню та виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсії і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов’язання
сплатити щорічну разову грошову
допомогу –задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Центру по
нарахуванню та виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсії і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської державної
адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 в
проведенні перерахунку та здійсненні
виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі,
передбаченому ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту".

Зобов'язати Центру по нарахуванню та
виплаті допомог та здійсненню контролю
за правильністю призначення та виплати
пенсії і цільових грошових допомог
Дніпропетровської державної
адміністрації здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу до 5 травня за 2011 рік в розмірі,
передбаченому ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту", в розмірі 5-ти
мінімальних пенсій за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування", та здійснити
виплату за 2011 рік з урахуванням
проведених виплат. В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк з дня отримання її копії. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя

О.О.Некрасов