Справа № 2а-2521/10/0870
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/40364/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Пилипчук Н.Г.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Волошин В.М.

за участю представників згідно журналу
судового засідання від 06.11.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.09.2010 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2012

у справі № 2а-2521/10/0870

за позовом Державного
комунального підприємства
„Бердянський

міськводоканал"

до Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької

області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне комунальне підприємство
„Бердянський міськводоканал"
звернулось до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
(правонаступник - Бердянська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області) про скасування
податкових повідомлень - рішень:
№/0 від 11.12.2009; №/2 від 30.04.2010.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.09.2010
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2012 постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
07.09.2010 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції, прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань достовірності визначення
від'ємного значення різниці по податку
на додану вартість між нарахованою
сумою податкових зобов'язань та
податкового кредиту, яке виникло в
період з 01.09.2009 по 30.09.2009 та нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість в рахунок погашення
майбутніх платежів за жовтень 2009 року
та складено акт №210/23-208/03327109 від 30.11.2009.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
11.12.2009, яким позивачу визначено суму
завищення бюджетного відшкодування в
сумі 135770 грн.; податкове
повідомлення-рішення № /0 від
11.12.2009, яким позивачу нараховане
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість в сумі 465566 грн.

В порядку адміністративного
оскарження відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення
№/2 від 11.12.2009, яким позивачу
нараховане податкове зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 360859
грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 та пп. 7.7.1 п. 7.7
ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість", завищено податковий
кредит за вересень 2009 року завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за вересень 2009 року у розмірі
978901 грн.

Відповідно до ст. 53 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2009 рік"
передбачено, що перерахування
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
водопостачання та водовідведення, що
вироблялися, транспортувалися та
постачалися населенню, яка виникла в
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії, послуг з
водопостачання та водовідведення
тарифам, що затверджувалися або
погоджувалися відповідними органами
державної влади чи органами місцевого
самоврядування, здійснюється у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, за рахунок
надходжень, визначених п. 41 ст. 6 цього
Закону, та додаткових податкових
зобов'язань, які виникають у результаті
виконання цієї статті.

Перерахування зазначеної субвенції
може здійснюватися також за рахунок
погашення заборгованості перед
державою за кредитами, залученими
державою або під державні гарантії, яка
була реструктуризована, та за рахунок
погашення заборгованості місцевих
бюджетів перед державним бюджетом, що
виникла у зв'язку з наданням
Міністерством фінансів України
фінансової допомоги Уряду Автономної
Республіки Крим, облвиконкомам,
Севастопольському міськвиконкому для
підприємств теплоенергетики, що
перебувають у комунальній власності,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1994 року N
510 "Про невідкладні заходи щодо
забезпечення народного господарства і
населення електричною і тепловою
енергією в осінньо-зимовий період 1994/95
року".

Право на затвердження тарифів на
послуги, що надаються комунальними
підприємствами відповідно до пп. 2 п. "а"
ст. 28 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" належить
місцевим органам самоврядування.

Підприємства, які надають лише
оподатковувані податковим на додану
вартість послуги, мають право на повний
податковий кредит по сплачених товарах
і послугах, що використані для надання
оподатковуваних послуг.

Управлінням комунального господарства
виконавчого комітету Бердянської
міської ради перераховане
Комунальному підприємству
„Бердянський міськводоканал" кошти у
сумі 5947000 грн. для погашення
заборгованості в різниці в тарифах на
послуги з водопостачання і
водовідведення, а позивачем було
перераховано Комунальному
підприємству „Облвлодоканал"
Запорізької обласної ради кошти у сумі
5947000 грн., в тому числі податок на додану
вартість 991166, 67 грн., для погашення
заборгованості за спожиту воду.

Вартість поставки послуг з
водопостачання і водовідведення
підлягає оподаткуванню податком на
додану вартість незалежно від того, за
рахунок яких джерел вона
компенсується.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
та апеляційної інстанції стосовно
того, що суми нарахованих або одержаних
дотацій не відносяться до пільгових
операцій, оскільки вони є компенсацією
на покриття збитків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.09.2010 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2012 у справі № 2а-2521/10/0870 залишити
без задоволення, а судові рішення без
змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
07.09.2010 та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2012 у справі № 2а-2521/10/0870 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Н.Г.
Пилипчук О.І. Степашко