Справа № 2-а-8517/11/1470
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-8517/11/1470

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мавродієва М.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Запорожана Д.В.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Казанківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області та Голови
Казанківської районної державної
адміністрації Миколаївської області
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року, в якій просить скасувати
оскаржену постанову та ухвалити нову,
якою задовольнити її адміністративний
позов в повному обсязі.

Постановою від 01 лютого 2012 року,
ухваленою у відкритому судовому
засіданні, Миколаївський окружний
адміністративний суд відмовив у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Казанківської районної
державної адміністрації Миколаївської
області та Голови Казанківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області, який 01.02.2012 року
був уточнений, та в якому позивач
просила визнати неправомірними дії з
розгляду звернення від 03.08.2011 року про
безоплатну передачу земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства та зобов'язати
відповідачів розглянути це звернення.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Відповідачі письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надали.

Ухвалюючи оскаржену постанову, суд
першої інстанції встановив, що 03 серпня
2011 року позивач звернулась до
Казанківської РДА з колективною заявою
про безоплатну передачу земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства (.а.с. 7)

Після розгляду звернення
Казанківською РДА заявнику надана
відповідь на звернення від 22 серпня 2011
року № П-113-14-11-ко (а.с. 10), в якій
зазначена інформація щодо можливості
отримання земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції послався на
те, що колективне звернення від 03
серпня 2011 року за своєю формою та
змістом не носить характеру заяви про
безоплатну передачу земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства, а є заявою, поданою в
порядку, визначеному Законом України
«Про звернення громадян», тому права
позивача щодо розгляду колективних
звернень не порушено, відповідачі, як
суб'єкти владних повноважень, в
правовідносинах, що мали місце діяли на
підставі та в спосіб, що передбачені
законами України.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
дотримання відповідачами прав
позивача, встановлених Законом України
«Про звернення громадян», оскільки
колективне звернення від 03 серпня 2011
року за своєю формою та змістом не
носить характеру заяви про безоплатну
передачу земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства, а
є заявою, поданою в порядку,
визначеному Законом України «Про
звернення громадян».

Відповідно до статті 118 Земельного
кодексу України (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Також, частиною 6 зазначеної статті
передбачено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Таким чином, звернення громадян до
органів місцевого самоврядування або
до органів виконавчої влади щодо
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства є
індивідуальною дією, тобто вирішення
зазначених питань за колективними
зверненнями є неприпустимим.

Враховуючи викладене апеляційний суд
дійшов висновку, що колективна заява
від 03 серпня 2011 року не є клопотанням
громадянина про одержання безоплатно у
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства в розумінні ст. 118
Земельного кодексу України, а тому
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності у
відповідачів обов'язку розглядати це
колективне звернення за приписами
ст.ст. 118, 121 Земельного кодексу України.

Що стосуються вимог апелянта про
винесення окремої ухвали відносно
Миколаївського окружного
адміністративного суду та
Миколаївської обласної державної
адміністрації для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону, апеляційний суд
вважає необхідним зазначити, що
відповідно до ст. 208 КАС України, - суд
апеляційної інстанції у випадках і в
порядку, встановлених статтею 166 цього
Кодексу, може постановити окрему
ухвалу.

Відповідно до 166 КАС України, суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону, може постановити
окрему ухвалу і направити її
відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону.

Однак, враховуючи наведені норми
Закону, апеляційний суд не має
повноважень на прийняття окремої
ухвали на дії чи бездіяльність суддів
першої інстанції.

Окрім іншого, оскільки суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність порушень з боку
відповідачів при розгляді звернення
від 03 серпня 2011 року, відповідно
підстав для прийняття окремої ухвали
для вжиття заходів щодо усунення
причин та умов, що сприяли порушення
закону не має.

Доводи апелянта про порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження при апеляційному
розгляді справи, оскільки при розгляді
справи всі процесуальні норми,
передбачені адміністративним
судочинством виконані без порушень
прав кожної сторони.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.
ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст.
200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
Д.В.Запорожан

суддя
Л.П.Шеметенко