Справа № 826/2155/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа № 826/2155/14
1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Літвіної Н.М., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі:
Тищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Державної судової адміністрації
України на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва у
справі за адміністративним позовом
Державної судової адміністрації
України до Державної виконавчої служби
України про визнання дій протиправними
та скасування постанови державного
виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Державна судова адміністрація України
звернулась до суду з позовом до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправними дій
Державної виконавчої служби України
щодо винесення 24.01.2014 року постанови
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України у
виконавчому провадженні №24373453 про
накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. на
Державну судову адміністрацію України;
та про скасування вказаної постанови.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.03.2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивачем було подано
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог,
наполягав на залишенні оскаржуваної
постанови без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у Відділі примусового
виконання рішень ДВС України
перебувало виконавче провадження ВП
№24373453 з примусового виконання
виконавчого листа Луганського
окружного адміністративного суду від
18.01.2011 року по справі №2а-3419/10/1270 про
зобов'язання Державної судової
адміністрації України виділити
апеляційному суду Луганської області з
єдиного рахунку Державного бюджету
України, передбаченого на виконання
рішень судів на користь суддів, кошти
для проведення виплати недоплаченої
надбавки за вислугу років та
заробітної плати.

В зв'язку з невиконанням вказаного
рішення суду, постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України від 24.01.2014 року, яка отримана
позивачем 07.02.2014 року, на Державну
судову адміністрацію України за
невиконання без поважних причин
постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 13.09.2010 року
у справі №2а-3419/10/1270 накладено штраф на
суму 680,00 грн.

Слід зазначити, що відповідач
неодноразово звертався до Державної
судової адміністрації з вимогами про
добровільне виконання рішення суду, а
саме вимоги від: 20.07.2012 року, 19.02.2013 року,
29.05.2013 року, 02.08.2013 року, 11.11.2013 року
(а.с.136, 135, 119, 108, 88).

У зв'язку із зверненням державного
виконавця до суду із заявою про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду виконавче провадження двічі
зупинялося: постановами державного
виконавця від 18.03.2013 року і від 30.08.2013
року, та двічі поновлялось згідно
постанов від 23.04.2013 року, та від 17.10.2013
року (а.с. 122, 97).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, дійшов висновку, що рішення
відповідача про накладення штрафу на
позивача є законним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки згідно Закону України «Про
виконавче провадження», який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, а саме згідно ч.1, 2 ст.25 даного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Про відкриття виконавчого провадження
державний виконавець виносить
відповідну постанову, в якій зазначає,
що в разі невиконання рішення в
добровільному порядку у встановлені
для цього строки, воно буде виконано в
примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.89 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу у встановленому
розмірі на боржника, та призначає новий
строк для виконання.

Відповідно до п. 6 Пленуму Вищого
адміністративного Суду України «Про
внесення змін до постанови Пленуму ВАС
України №3 від 13.12.2010 року «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 21.05.2012 року №5, судам
необхідно враховувати, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно, та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії та рішення про поновлення на
роботі.

Оскільки станом на 24.01.2013 року рішення
суду виконано не було, то державний
виконавець правомірно, та у
відповідності з вимогами Закону
України «Про виконавче провадження»
виніс постанову про накладення штрафу
на боржника.

Крім того, боржником на вимогу
державного виконавця не було надано
аргументованих пояснень щодо
наявності поважних причин невиконання
судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від
25.03.2014 року, тому не є підставою для її
скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст.200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.03.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Літвіна Н. М.

Мєзєнцев Є.І.