Справа № 740/4621/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 740/4621/14
інстанції: Куровський Ю.В.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром
Л.М.розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4
на ухвалу Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ніжинської міської ради про визнання
дій незаконними та зобов»язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області із позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради (далі Управління або відповідач), у
якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку позивачу
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 17
листопада 2000 року і до моменту розгляду
справи;

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним позивачу
неотриманих та недоотриманих сум
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 17
листопада 2000 року і до моменту розгляду
справи визнання незаконними дій
відповідача щодо застосування ним під
час нарахування/перерахунку йому
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 17
листопада 2000 року і до моменту розгляду
справи;

- зобов'язати відповідача зробити
перерахунок та виплату одноразової
компенсації у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат з урахуванням
виплаченої суми одноразової
компенсації;

- зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу суми щорічної допомоги на
оздоровлення, а саме у розмірі 5
мінімальних заробітних плат за період
з 17 листопада 2000 року і до моменту
розгляду справи з урахуванням
виплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення;

- стягнути з відповідача у порядку
негайного виконання на користь
позивача суму боргу з компенсаційними
виплатами, що виник за весь період
порушення та не виконання вимог
відповідачем.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 27
жовтня 2014 року позовну заяву залишено
без розгляду.

В апеляційній скарзі про скасування
ухвали ОСОБА_4 посилається на те, що
Віденська конвенція про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
21.05.1963 року, передбачає тридцятирічний
строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи.

Однак позивач звернувся до суду лише 20
жовтня 2014 року, тобто з пропущенням
встановленого частиною 2 статті 99 КАС
України шестимісячного строку для
звернення до адміністративного суду.

Наслідком пропущення строку звернення
до суду, за приписами статті 100 КАС
України, є залишення позову без
розгляду.

Посилання апелянта на положення
Віденської конвенції «Про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» від
21 травня 1963 року, де зазначено, що
позовна давність на вимоги про
відшкодування ядерної шкоди становить
тридцять років, є помилковим, з огляду
на наступне.

Зазначеною Конвенцією, передбачено, що
права на відшкодування за цією
Конвенцією втрачають силу, якщо позов
не подано протягом десяти років з дня
ядерного інциденту.

Окрім того, Конвенція передбачає
відповідальність та відшкодування за
заподіяний ядерний інцидент з боку
оператора - особи, призначеної або
визнаної відповідальною державою в
якості оператора ядерної установки.

З огляду на те, що відповідач жодним
чином не відповідає критеріям
оператора ядерної установки,
встановленим Віденською конвенцією
про цивільну відповідальність за
ядерну шкоду, її застосування у цій
справі є неможливим.

Також, колегія суддів зазначає, що
Конвенція не належить до
нормативно-правових актів, які
безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами процесуального
права, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 27 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її винесення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.