Справа № 2а-19072/10/2670
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 листопада 2014 року м.
Київ В/800/4525/14

судді-доповідача Маринчак Н.Є.,

суддів: Вербицької О.В., Голубєвої Г.К.,
Муравйова О.В., Рибченка А.О.

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції в
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві

про допуск до перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
липня 2014 року

у справі №2а-19072/10/2670

за позовом Державної акціонерної
холдингової компанії «Артем»

до Державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м.Києва

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція в
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
липня 2014 року у справі №2а-19072/10/2670 за
позовом Державної акціонерної
холдингової компанії «Артем» до
Державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м.Києва про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, а з підстав, передбачених
пунктом 3 частини першої статті 237 цього
Кодексу, - безпосередньо до Верховного
Суду України.

Згідно п.1 ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2391 КАС України до
заяви мають бути додані копії різних за
змістом судових рішень, в яких має
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування вимог заяви про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
липня 2014 року Державна податкова
інспекція в Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві вказує на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження мотивів перегляду
вказаної ухвали суду касаційної
інстанції Державна податкова
інспекція в Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві посилається на ухвали Вищого
адміністративного суду України від 04
жовтня 2012 року (К-25199/10)та від 10 червня 2013
року (К/9991/60149/12).

В оскаржуваній ухвалі Вищий
адміністративний суд України
погодився з висновками судів
попередніх інстанції про те, що до
валового доходу підприємства -
платника податку на прибуток
включаються лише ті погашені дебітором
суми, які були попередньо віднесені
підприємством - кредитором до валових
витрат. При здійсненні передоплати в
І-ІІ кварталі 2008 року підприємством не
збільшувались валові витрати в
декларації за І квартал та І півріччя
2008 року, а отже, у підприємства відсутні
обов'язки для збільшення валового
доходу на відповідну суму повернутої
дебіторської заборгованості в
декларації за І квартал 2009 року.

Разом з тим, в ухвалі від 04 жовтня 2012
року (К-25199/10) Вищий адміністративний
суд України на підставі наявних
матеріалів справи погодився з
висновками судів попередніх інстанцій,
які виходили з правомірності дій
податкового органу, оскільки
товариством не було до початку
перевірки виправлено допущені помилки,
які полягали у завищенні податкового
кредиту за охоплені перевіркою
періоди, позаяк відповідне коригування
податкового кредиту було здійснено у
декларації, поданої до податкового
органу під час проведення перевірки.

В ухвалі від 10 червня 2013 року Вищий
адміністративний суд України на
підставі наявних матеріалів справи
погодився з висновком суду першої
інстанції, який виходив з того, що,
оскільки документів на підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій надано не було, висновок
податкового органу про
неправомірність формування
податкового кредиту за такими
господарськими операціями є
обґрунтованим.

Отже, в згаданих вище рішеннях Вищого
адміністративного України, яке
оскаржується та на які посилається
скаржник в заяві, різні обставини
справи.

Таким чином, підстави для допуску
справи до провадження для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
липня 2014 року відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити Державній податковій
інспекції в Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві в допуску справи для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
липня 2014 року у справі 2а-19072/10/2670.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
___________________Н.Є. Маринчак

___________________О.В. Вербицька

___________________Г.К. Голубєва

___________________ О.В. Муравйов

___________________ А.О. Рибченко