Справа № 872/14762/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 804/11077/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року у справі №
804/11077/13-а за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго" (далі - позивач)
звернулося до суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів (далі - відповідач) про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.08.2013р. № 000482500
та № 000472500.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2013 року позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права, просив
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник відповідача у
судовому засіданні підтримав доводи та
обґрунтування вимог апеляційної
скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином.

На підставі та за правилами
статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що фахівцями податкового органу було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку з питання дотримання
позивачем вимог податкового
законодавства України, правильності,
повноти нарахування та сплати податків
до бюджету при фінансово-господарських
взаємовідносинах з наступними
підприємствами: ТОВ "Укріндустрія" (код
за ) за період серпень,
листопад 2009 року; ТОВ "Ліга" (код за
) за період січень-грудень
2010 року, січень 2013 року; ТОВ МНП
"Ремавтоматика" (код за ) за
період січень-травень,
вересень-грудень 2010 року, січень 2013
року; ТОВ "Дніпроконструкція" (код за
) за період жовтень 2010 року;
ДП "Криворізький інститут автоматики"
(код за ) за період
липень-грудень 2010 року; ПНВП "Техника"
(код за ) за період
січень-грудень 2010 року, січень 2013 року;
ТОВ "Термінал" (код за ) за
період січень-грудень 2010 року, січень
2013 року; ТОВ "ВК "Віконні системи" (код за
) за період січень-грудень
2010 року, січень 2013 року; ТОВ НПП
"Брат" (код за ) за період
березень 2010 року; ПП
"Електро-Сервіс-Плюс" (код за ) за період березень, листопад 2010
року; ТОВ "Менеджмент Сістемс
Консалтінг" (код за ) за
період серпень 2012 року.

За результатами перевірки
складено акт №55/25.1-23359034 від 19.07.2013р., в
якому зафіксовано наступні порушення:

- пп. 4.1.6 п.4.1 ст. 4 з врахуванням
положень п. 1.23 ст. 1, п.5.1, п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3
ст.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток у
сумі 3 362,74 грн.;

- пп.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість на суму 1 222,43
грн..

За висновками перевірки,
відповідач фактично не визнає
правомірності включення суми
сплаченого ПДВ до податкового кредиту
по податкових накладних, отриманих
позивачем від ТОВ "Укріндустрія", ТОВ
НПП "Брат", та вважає, що у позивача
відсутнє право на формування валових
витрат по операціям з придбання товару
у зазначених контрагентів з підстав
того, що останні здійснювали
діяльність, спрямовану на надання
податкової вигоди підприємствам-
набувачам "податкової вигоди". Операції
із придбання та реалізації товару не
мали реального характеру.

В основу акту перевірки від №
55/25.1-23359034 від 19.07.2013р. покладено
висновки актів перевірки контрагентів
позивача по ланцюгу постачання.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржені позивачем
податкові повідомлення-рішення
відповідача, суд першої інстанції, з
висновками якого погоджується і
колегія суддів апеляційної інстанції,
виходив з наступного.

Матеріалами справи
підтверджується, що позивач мав
взаємовідносини з підприємством ТОВ
"Укріндустрія" у серпні, листопаді 2009
року на підставі договору поставки
№275/07 від 31.07.2009 року. На підтвердження
здійснення господарської операції
контрагентом позивача було складено та
надано позивачу наступні документи:
рахунок № 194 від 04.08.2009 року на загальну
суму 4068,00 грн., податкову накладну від
05.08.09 р. №163, видаткову накладну на
загальну суму 4068,00 (у т.ч. ПДВ 678,00 грн.), в
якій зазначено, що товар отримано -
ОСОБА_1 (відповідно до довіреності № 666,
договору про повну матеріальну
відповідальність), оформлено
прибутковий ордер №720 від 08.08.09. Сума
податку на додану вартість по
зазначеній податковій накладній
включена позивачем до податкового
кредиту серпня 2009 року.

Також Товариство мало
взаємовідносини з підприємством ТОВ
"Укріндустрія" у серпні, листопаді 2009
року на підставі договору поставки №
300/11 від 10.11.09 року. На підтвердження
здійснення господарської операції
контрагентом позивача було складено та
надано позивачу наступні документи:
рахунок № 389 від 12.11.2009 року на загальну
суму 888,96 грн., рахунок № 390 від 12.11.2009
року на загальну суму 1219,32 грн.;
податкова накладна від 19.11.09 р. №346,
податкова накладна від 17.11.09 р. №344,
видаткові накладні, прибуткові ордера.
Суми податку на додану вартість по
зазначеним податковим накладним
включені до податкового кредиту
листопада 2009 року. Розрахунки між
підприємствами здійснювались у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень, копії яких були надано до
матеріалів справи: № 2106 від 05.08.09 на
суму 4068,00 грн.; № 30 від 17.11.09 на суму 1219,32
грн.; № 41 від 19.11.09 на суму 888,96 грн..

Товари були використані як
малоцінні швидкозношуючі предмети при
виконанні технічного обслуговування
обладнання та проведенню поточних
ремонтів.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 181 ГК
України допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
ствердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно вказаної норми ГК України
позивач мав взаємовідносини з
підприємством ТОВ НПП "Брат" у березні
2010 року на підставі договору
купівлі-продажу укладеного у спрощений
спосіб. На підтвердження здійснення
господарської операції контрагентом
позивача було складено та надано
позивачу наступні документи:
прибутковий ордер №405 від 25.03.10 р.;
рахунок фактуру № БТ-0000012 від 09.03.10р.;
податкову накладну №27 від 23.03.10 р.,
видаткову накладну № БТ-0000021 від 23.03.2010
року на загальну суму 1160,60 грн.,
документ засвідчено печаткою
підприємства-продавця. Розрахунки між
підприємствами здійснювались у
безготівковій формі згідно платіжного
доручення № 416 від 23.03.10 на суму 1160,60 грн.
(копії вищезазначених документів
містяться в матеріалах справи).
Заборгованість по розрахункам
відсутня. Сума податку на додану
вартість по зазначеній податковій
накладній включена позивачем до
податкового кредиту березня 2010 року.

Придбані товари були використані
при проведенні капітального ремонту
РП-7 (інв.№007930) и РП-2 (інв. №006060), що
підтверджується матеріалами справи.

Суд встановив, і з цим
погоджується колегія суддів, що надані
позивачем первинні документи,
оформлені належним чином, відповідно
до норм діючого на час їх складання
законодавства, та вони підтверджують
факт здійснення реальних
господарських операцій. За вказаними
вище договорами було придбано товари,
що використовувалися позивачем
відповідно до основної діяльності
підприємства.

Відповідачем же, в свою чергу, не
було спростовано достовірності
відомостей, що містять первинні та
розрахункові документи, надані
платником податків на підтвердження
факту реальності здійснення
господарських операцій. Податковим
органом не доведено належними та
допустимими доказами того факту, що
укладення договорів не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків, та що
договори укладено без мети настання
реальних наслідків. Судових рішень
щодо визнання угод недійсними суду
надано також не було.

Висновки ж акту перевірки по
ланцюгу постачання не є належним
доказом укладання позивачем не
реальних угод, а тому можливо
стверджувати що доводи відповідача
ґрунтуються лише на припущеннях, що є
неприпустимим.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
того, що відповідачем безпідставно,
всупереч фактичним обставинам справи
зроблено висновок про нікчемність угод
позивача з контрагентами ТОВ
"Укріндустрія", ТОВ НПП "Брат".
Зважаючи на те, що у позивача наявні
належним чином складені
фінансово-господарські документи та
податкові накладні, які підтверджують
реальність операцій, останній мав
право на формування валових витрат та
податкового кредиту на підставі цих
документів.

З огляду на не доведеність
відповідачем правомірності прийнятих
податкових повідомлень-рішень,
заявлені позивачем вимоги щодо їх
скасування підлягали задоволенню.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі відповідача, не
дають колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції, а тому апеляційну
скаргу відповідача слід залишити без
задоволення, а оскаржену постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2013 року у справі № 804/11077/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
24.11.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак