Справа № 825/2155/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2155/14
інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Бистрик
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Державного підприємства
«Чернігівторф» до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач Державне підприємство
«Чернгівторф» звернулися в суд з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зобов'язання
зняти арешт з відкритого позивачем у АТ
«УкрСиббанк» розрахункового рахунку №
5300.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року позовні вимоги позивача
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
на виконанні у Відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області перебуває зведене виконавче
провадження ВП № 31021237 про стягнення з
позивача на користь фізичних,
юридичних осіб і держави
заборгованості на суму 15 190 407,61 грн., у
межах якого державним виконавцем
прийнято постанову від 19.05.2014 про арешт
коштів боржника, які містяться на
відкритому позивачем у АТ «УкрСиббанк»
розрахунковому рахунку № 5300.
Даний рахунок виявлений державним
виконавцем на підставі відповіді ДПС
України від 15.05.2014 року № .

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону
заходами примусового виконання рішень
є, зокрема, звернення стягнення на
кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 52 Закону звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.

Частиною 4 ст. 52 Закону передбачено, що
на кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Так, арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту (ч. 1 та 2 ст. 57
Закону.

Порядок та умови зняття арешту з майна
визначені статтею 60 Закону, згідно якої
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника. У
всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем в АТ «УкрСиббанк» відкритий
розрахунковий рахунок №5300, який
використовується для виплати
заробітної плати та здійснення
обов'язкових платежів до бюджету, тобто
кошти, які знаходяться на цьому
рахунку, використовуються за цільовим
призначенням на виплату заробітної
плати та обов'язкових платежів до
бюджету.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
накладення арешту на рахунки, кошти на
яких використовуються для виплати
заробітної плати працівникам,
спричиняє порушення конституційного
права останніх на своєчасне одержання
винагороди за працю, а також арешт
коштів на рахунку позивача
унеможливлює виконання ним своїх
обов'язків зі сплати податків та
зборів.

Судова колегія повністю підтримує таку
правову позицію суду першої інстанції,
з огляду на слідуюче.

Статті 43 та 48 Конституції України
передбачають, що право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом та кожен має право
на достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло.

Правомірними та обґрунтованими є
посилання Чернігівського окружного
адміністративного суду на те, що ПК
України та Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено
нарахування штрафних санкцій та пені
за несвоєчасну сплату податків та
єдиного збору. А ч. 12 ст. 9 вказаного
Закону взагалі встановлено, що єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника. За
наявності у платника єдиного внеску
одночасно із зобов'язаннями із сплати
єдиного внеску зобов'язань із сплати
податків, інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Таким чином, на кошти, призначенням
яких є сплата єдиного внеску, не може
бути звернуто стягнення за іншими
вимогами, ніж сплата такого внеску.

Окрім того, з матеріалів справи слідує,
що прокуратурою Чернігівської області
вже винесено подання про усунення
порушень вимог бюджетного, трудового
та іншого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатньо
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення і не довів правомірність
необхідності накладення арешту на
розрахунковий рахунок позивача,
відкритий ним у АТ «УкрСиббанк».
Апеляційна інстанція також звертає
увагу на те, що розрахунковий рахунок
позивача № 5300 не є єдиним у
позивача, ним відкриті і інші рахунки,
кошти на яких залишаються арештованими
згідно постанов державного виконавця,
що вказує на можливість виконання
зведеного виконавчого провадження за
рахунок тих коштів, які знаходяться на
цих рахунках.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
20.11.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.