Справа № 2а-742/11/1522
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м.Київ
К/800/52090/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси про
визнання дій незаконними, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси, в якому
просив визнати незаконними та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси від 23
листопада 2010 року № 137 «Про відмову у
призначенні пенсії» та зобов'язати
призначити пенсію відповідно до Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування».

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що у листопаді 2010 року він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі
м.Одеси з заявою про призначення йому
пенсії відповідно до Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування», проте йому було
відмовлено у призначенні пенсії з тих
підстав, що на нього не поширюється дія
ч.10 ст.21 вказаного Закону у зв'язку з
набуттям позивачем пенсійного віку до
набрання чинності вказаним Законом.

Постановою Приморського районного
суду міста Одеси від 17 травня 2011 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

При винесенні рішення суд першої
інстанції виходив із правомірності дій
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси та
відсутності підстав для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування», оскільки позивач
досяг пенсійного віку у 1999 року в той
час як Закон України «Про службу в
органах місцевого самоврядування»
набув чинності у липні 2001 року, тобто
вже після виходу позивача на пенсію, а
тому його дія на позивача не
поширюється.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено; скасовано постанову
Приморського районного суду м.Одеси
від 17 травня 2011 року; прийнято нову
постанову, якою адміністративний позов
задоволено; визнано незаконним та
скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси від 23
листопада 2010 року № 137 «Про відмову в
призначенні пенсії»; зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси призначити
ОСОБА_2 пенсію відповідно до Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування».

Рішення суду апеляційної інстанції
мотивовано протиправністю прийнятого
відповідачем рішення та наявністю
законних підстав для призначення
позивачу пенсії згідно Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» за наявності умов
визначених ч.10 ст.21 вказаного Закону.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси звернулось
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року, залишити в силі постанову
Приморського районного суду міста
Одеси від 17 травня 2011 року.

ОСОБА_2 у поданих запереченнях просить
касаційну скаргу залишити без
задоволення, постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 10 квітня 2002 року
обраний на посаду міського голови
м.Теплодар.

Після спливу восьми років перебування
на вказаній посаді, позивач у листопаді
2010 року звернувся з заявою до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси про
призначення йому пенсії на підставі п.10
ст.21 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування».

23 листопада 2010 року Управлінням
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси прийнято
рішення № 137 про відмову у призначенні
пенсії з тих підстав, що позивач досяг
пенсійного віку у 1999 році, а Законом
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» не
передбачено поширення його дії на осіб,
які досягли пенсійного віку до набуття
ним чинності.

Вважаючи протиправними дії
відповідача, позивач звернувся до суду
за захистом порушеного права.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

Як встановлено ч.10 ст.21 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування», посадовим особам
місцевого самоврядування, які
працювали на виборних посадах в
органах місцевого самоврядування 8
років і більше, або протягом повних
двох і більше скликань, починаючи зі
скликання 1990 року, за винятком
припинення повноважень з причин,
визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4
частини першої, частиною другою статті
79 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», пунктами 1, 2,
6 частини першої і пунктом 1 частини
другої статті 5 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад», за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, призначається пенсія
відповідно до цього Закону незалежно
від того, де вони працювали перед
призначенням пенсії. У цих випадках
пенсія обчислюється у порядку,
передбаченому для державних
службовців, із сум заробітної плати, на
які нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, за
останньою займаною виборною посадою на
день призначення пенсії.

Як передбачено нормами вказаної
статті, необхідними умовами для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» є отримання
статусу посадової особи місцевого
самоврядування, наявність
відповідного стажу роботи, у тому числі
не менше ніж 8 років на виборних посадах
в органах місцевого самоврядування та
наявність страхового стажу для
чоловіків не менше 25 років.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має необхідний стаж роботи в
органах місцевого самоврядування на
посаді міського голови м.Теплодар, що
підтверджується копією трудової
книжки, яка міститься в матеріалах
справи. Наявність у позивача
страхового стажу не менше 25 років
підтверджена оскаржуваним рішенням
відповідача, у якому зазначено про
досягнення позивачем пенсійного віку у
1999 році.

Враховуючи наявність у позивача
відповідного стажу роботи на виборній
посаді в органах місцевого
самоврядування та необхідних умов для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», колегія
суддів погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про право
позивача на призначення йому пенсії
відповідно до Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» та скасування рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси від 23
листопада 2010 року № 137 «Про відмову у
призначенні пенсії».

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту ухвалення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді