Справа № 2-а-1000/11
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1000/11
Головуючий у 1-й інстанції: Виниченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Мацедонської В.Е., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва на постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 04 квітня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни",-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Києва
про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни" з 01.01.2006 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 березня 2011 року позов в
частині заявлених вимог за період часу
з 01.01.2006 року по 14.08.2010 року залишено без
розгляду.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 04 квітня 2011 року позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва щодо
нарахування та виплати позивачу
щомісячне підвищення до пенсії за
період з 15.08.2010 року по 04.04.2011 року,
відповідно до положень Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва нарахувати та виплатити позивачу
щомісячне підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 15.08.2010 року по 04.04.2011 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а ухвала суду без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно паспорту серії НОМЕР_1, виданому
31.08.2001 року Ленінським РВ ГУ МВС України
в Харківській області, ОСОБА_3
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 1 Закону № 2195-ІV
позивач має правовий статус дитини
війни.

Статтею 6 Закону № 2195-ІV встановлено, що
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», зокрема
підпунктом 2 пунктом 41 Розділу ІІ, були
внесені зміни у названу статтю Закону
№ 2195-ІV, відповідно до яких, дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) визнані
неконституційними положення підпункту
2 пункту 41 Розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо змін,
унесених до статті 6 Закону про
соціальний захист дітей війни.

В силу вимог частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України
вказаного рішення знову почали діяти
положення статті 6 Закону № 2195-ІV в їх
первинній редакції.

Тобто з часу прийняття цього рішення у
позивача відновилось право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів звертає увагу на лист
Управління пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва від 08.09.2014
року № 15379/08, в якому зазначено, що у
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 з 01.01.2012 року не
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва, то воно
не може бути відповідачем у даній
справі.

Колегія суддів не бере до уваги лист
відповідача з огляду на те, що у період
з 15.08.2010 року по 04.04.2011 року ОСОБА_3
знаходилась на обліку саме в
Управлінні пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва, а тому
вказаний перерахунок повинно
здійснити саме Управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва.

Відповідно ж до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Управління пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м.Києва від 04 квітня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 27.11.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
В.Е. Мацедонська

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Сорочко Є.О.