Справа № 1319/8845/12, 2а-464/25/13
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Справа №
5847/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

представника відповідача - Смілка В.І.,

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Міністерства оборони України на
постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 07 березня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Міністерства
оборони України, третя особа - Державне
підприємство обслуговування
повітряного руху України про виплату
одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з вищевказаним позовом до Міністерства
оборони України, третя особа - Державне
підприємство обслуговування
повітряного руху України та просив
визнати протиправною бездіяльнісь
Міністерства оборони України, щодо не
нарахування та невиплати одноразової
грошової допомоги у сумі 280 568, 25грн. та
стягнути з відповідача недоотриману
суму одноразової грошової допомоги у
розмірі 280 568, 25 грн.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 07 березня 2013 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність Міністерства оборони
України щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_3 одноразової грошової
допомоги при звільненні з військової
служби у сумі 280 568,25 грн. Зобовязати
Міністерство оборони України
здійснити виплату ОСОБА_3 одноразову
грошову допомогу при звільненні з
військової служби в сумі 280 568,25 грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що виплата одноразової
грошової допомоги при звільненні зі
служби особам, які мають право на
пенсію, здійснюється Міністерством
оборони України, за рахунок коштів
Державного бюджету України,
передбачених на його утримання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції Міністерство оборони
України оскаржило його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі апелянт
просить постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 07.03.2013 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
Міністерства оборони України позивача
ОСОБА_3 згідно з наказом Міністра
оборони від 08.12.1999 р. №704 відряджено до
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України «Украерорух» із залишенням на
військовій службі, наказами
останнього від 30.12.1999 р. №293/0 його було
призначено з 24.12.1999 р. на посаду
штатного розкладу та зараховано до
списків особового складу Львівського
регіонального структурного підрозділу
з наданням грошового забезпечення з
24.12.1999 р. та від 16.10.2001 р. №347/0 його було
призначено з 01.09.2001 р. на посаду
заступника директора регіонального
структурного підрозділу з
використання повітряного простору з
наданням грошового забезпечення.

23.09.2010 р. позивача, згідно з наказом
Міністра оборони України за №1001,
полковника, заступника директора з
використання повітряного простору
Львівського регіонального
структурного підрозділу Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України звільнено з
військової служби у запас за пунктом
«в» ч.6 (за віком) ст.26 Закону України
«Про військовий обовязок і військову
службу».

25.10.2010 р. позивача, звільненого з
військової служби згідно з наказом
Міністра оборони України від 23.09.2010 р.
№1001, звільнено із займаної посади у
відповідності до наказу Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 25.10.2010 р.
№590/0.

Законом, що визначає основні засади
державної політики у сфері соціального
захисту військовослужбовців та членів
їх сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі, є Закон України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Абзацом першим пункту 2 статті 15
зазначеного Закону встановлено, що
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової служби,
які звільняються з військової служби
за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, після
закінчення строку контракту, у зв'язку
із систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Відповідно до частини дев'ятої
статті 6 Закону України « Про
військовий обов'язок і військову
службу» військовослужбовці Збройних
Сил України та інших військових
формувань можуть бути відряджені до
державних органів, установ,
організацій, а також Підприємства для
виконання завдань в інтересах оборони
держави та її безпеки із залишенням на
військовій службі. Перелік посад, які
можуть бути заміщені
військовослужбовцями в цих державних
органах, установах, організаціях, а
також Підприємстві, затверджується
Президентом України.

Відповідно до абзаців четвертого,
п'ятого пункту 2 ст. 15 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» виплата військовослужбовцям
одноразової грошової допомоги при
звільненні їх з військової служби
здійснюється Міністерством оборони
України, іншими утвореними відповідно
до законів України військовими
формуваннями та правоохоронними
органами за рахунок коштів Державного
бюджету України, передбачених на їх
утримання. Військовослужбовцям,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, виплата одноразової грошової
допомоги з підстав, передбачених цим
пунктом, здійснюється за рахунок
коштів органів, у яких вони працювали.

Із наведених норм убачається,
що обов'язок з виплати
військовослужбовцям одноразової
грошової допомоги при звільненні їх з
військової служби законодавець
покладає як на Міністерство оборони
України, інші утворені відповідно до
законів України військові формування
та правоохоронні органи, так і на
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування або
сформовані ними органи, підприємства,
установи, організації, вищі навчальні
заклади залежно від того, чи були
відряджені зазначені
військовослужбовці для подальшого
проходження служби в органи державної
влади, органи місцевого самоврядування
або сформовані ними органи, на
підприємства, в установи, організації,
вищі навчальні заклади.

У разі коли військовослужбовці
звільняються безпосередньо з посад,
займаних в органах державної влади,
органах місцевого самоврядування або у
сформованих ними органах, на
підприємствах, в установах,
організаціях, вищих навчальних
закладах, куди вони були відряджені для
подальшого проходження служби із
залишенням на військовій службі,
обов'язок виплати одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби
покладається законодавцем на органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування або сформовані ними
органи, підприємства, установи,
організації, вищі навчальні заклади
відповідно, до яких були відряджені
зазначені військовослужбовці та у яких
вони працювали.

Пунктом 1 статті 15 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» встановлено, що пенсійне
забезпечення військовослужбовців
після звільнення їх з військової
служби провадиться відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Згідно з частиною першою статті 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Частиною п'ятою статті 9
зазначеного Закону встановлено, що
особам офіцерського складу, особам
середнього, старшого та вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або у сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, державній пожежній охороні,
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації України, органах
і підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України,
виплата одноразової грошової допомоги
з підстав, передбачених частинами
першою та другою цієї статті,
здійснюється за рахунок коштів
органів, у яких вони працювали.

Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсії і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) встановлено, що
військовослужбовцям, особам
середнього, старшого та вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, які вони займали в органах
державної влади, органах місцевого
самоврядування або сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації,
державній пожежній охороні, органах і
підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі, виплата
одноразової грошової допомоги у
випадках, передбачених пунктом 10 цієї
постанови, здійснюється за рахунок
коштів органів, у яких
військовослужбовці та зазначені особи
працювали.

Відповідно до пункту 4 постанови
Кабінету Міністрів України від 19 липня
1999 року № 1281 «Про створення об'єднаної
цивільно-військової системи
організації повітряного руху України»
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) грошове та
матеріальне забезпечення
військовослужбовців, відряджених до
Підприємства, здійснюється у порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 7 лютого 2001 року
№ 104 «Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до державних органів,
установ, організацій» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - постанова № 104).

При цьому фінансування витрат на
утримання підрозділів системи
здійснюється за рахунок коштів,
передбачених на ці цілі в державному
бюджеті, частини коштів, що надходять
від аеронавігаційних зборів та з інших
джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 1 постанови
№ 104 виплата грошового забезпечення
провадиться за рахунок коштів тих
державних органів, установ та
організацій, до яких відряджені
зазначені військовослужбовці, особи
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби.

Згідно зі статтею 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» до складу грошового
забезпечення, зокрема, входять
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Проаналізувавши наведені норми
права, колегія суддів дійшла до
висновку, що оскільки виплата
грошового забезпечення
військовослужбовцям, відрядженим до
Підприємства, здійснюється за рахунок
коштів цього Підприємства, виплата
одноразової грошової допомоги
зазначеним військовослужбовцям при
звільненні зі служби також
здійснюється за рахунок коштів
Підприємства.

Зі змісту вказаних положень чинного
законодавства колегія суддів вбачає,
що Міністерство Оборони України не
здійснює нарахування та виплату
грошового забезпечення
військовослужбовцям, відрядженим до
Підприємства, та не несе відповідних
зобов'язань зі здійснення таких
видатків.

Враховуючи викладені
нормативно-правові положення,
обставини справи та зібрані у справі
докази, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що оскаржувана
постанова судом першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з невідповідністю висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
підлягає скасуванню із прийняттям
нової постанови про відмовлення в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства
оборони України задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 07 березня 2013 року в справі
№ 1319/8845/2012 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст постанови виготовлений
24.11.2014 року