Справа № 802/3991/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 листопада 2014 р.
Справа № 802/3991/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі судді:Богоноса М.Б.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

14.11.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Вінницька
ОДПІ) з адміністративним позовом до
відповідача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2) про стягнення податкового
боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
відповідачем станом на 14.11.2014 року
рахується борг в сумі 1456,89 грн. за не
сплату єдиного податку.

В судове засідання позивач не з'явився,
проте надав письмове клопотання за вх.
№ 24974 про розгляд справи без участі
його представника, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився з невідомих суду
причин. Про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений завчасно та
належним чином, шляхом направлення
ухвали про відкриття провадження на
адресу, що вказана в позовній заяві,
проте конверт повернувся до суду із
позначкою: "за закінченням терміну
зберігання".

За приписами частини 11 статті 35 КАС
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
вирішення справи, а особиста участь
сторін в судовому засіданні -
обов'язковою не визнавалась, суд, у
відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України,
визнав можливим проводити розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, оцінивши інші докази, які є
у справі, суд приходить до переконання,
що заявлений адміністративний позов
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відповідно до наданих доказів судом
встановлено, що ФОП ОСОБА_2 перебуває на
обліку в Вінницькій ОДПІ з 31.10.2007 року,
що підтверджується карткою платника
(а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач є платником єдиного податку
та перебуває на спрощеній системі
оподаткування (а.с.12).

На підставі поданих позивачем доказів,
а саме: витягу з облікової картки
платника єдиного податку (а.с.14),
розрахунку суми позову (а.с.13) корінця
податкової вимоги (а.с.10), судом
встановлено, що у ФОП ОСОБА_2 станом на
момент винесення рішення по справі є
заборгованість по сплаті єдиного
податку у розмірі 1456,89 грн.

Як вбачається зі свідоцтва платника
єдиного податку від 21.06.2012 р. серії
НОМЕР_2 та заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування, ФОП
ОСОБА_2 відноситься до другої групи
платників єдиного податку зі ставкою
єдиного податку 20 % розміру мінімальної
заробітної плати (а. с. 11-12).

Згідно з ч. 2 п. 294.1 ст. 294 ПК України
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку другої -
четвертої груп є календарний квартал.
Пунктами 295.1, 295.2, 295.4 ст. 295 ПК України
визначено, що платники єдиного податку
першої і другої груп сплачують єдиний
податок шляхом здійснення авансового
внеску не пізніше 20 числа (включно)
поточного місяця. Нарахування
авансових внесків для платників
єдиного податку першої і другої груп
здійснюється органами державної
податкової служби на підставі заяви
такого платника єдиного податку щодо
розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.
Сплата єдиного податку здійснюється за
місцем податкової адреси.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК
України платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 300 ПК України встановлено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом суб'єкта господарювання.

З метою погашення податкового боргу, на
адресу відповідача було направлено
податкову вимогу № 51-11 від 16.08.2013 року,
що підтверджується корінцем
податкової вимоги (а.с.10). Проте вказана
податкова вимога залишилась без
виконання.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК
України органам державної податкової
служби надано право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг.

Беручи до уваги те, що заявлену до
стягнення суму заборгованості
відповідач у встановлені
законодавством строки до бюджету не
сплатив, наявність у нього вказаної
заборгованості підтверджується
матеріалами справи, суд доходить
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та задоволення
адміністративного позову.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) відповідно до
частини 4 статті 94 КАС України
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікацій номер
НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету
кошти у рахунок погашення податкового
боргу на суму 1456,89 грн (одна тисяча
чотириста п'ятдесят шість гривень
вісімдесят дев'ять коп).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович