Справа № 826/9136/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9136/14
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Державного підприємства «Український
центр з питань сертифікації та захисту
прав споживачів» до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 вересня 2014 року позов задоволено,
визнано протиправними і скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 10.06.2014 року № та №.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати в
частині задоволених позовних вимог та
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Подільському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України (далі - відповідач)
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ДП «Український
центр з питань сертифікації та захисту
прав споживачів» (далі - позивач) з
питань дотримання податкового
законодавства по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ «БК «Паллацо»,
МПП «Фірма Андромеда», ТОВ «АР Лоцман»
та ТОВ «Детемо» за весь період
діяльності, у зв'язку з чим складено акт
від 21.05.2014 року №2031/26-56-22-03-09/3363708 (надалі
- акт перевірки).

На підставі викладеного вище, ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві прийнято наступні податкові
повідомлення-рішення від 10.06.2014 року:

№, яким ДП «Український центр з
питань сертифікації та захисту прав
споживачів» збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем - 4 127,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 1 032,00 грн.;

№, яким ДП «Український центр з
питань сертифікації та захисту прав
споживачів» збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість по вітчизняних товарах
(роботах, послугах) за основним
платежем - 3 931,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 983,00
грн.

Позивач, вважаючи дані податкові
повідомлення-рішення неправомірними,
звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового
кодексу України, податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3. ст.198 Кодексу,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт і послуг), вартість яких
відноситься до складу витрат
виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредит
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України, не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з п.201.11
ст.201 Кодексу). У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Крім того, до складу валових витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування відповідно до пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України,
входять: витрати від операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті:
інші витрати, визначені згідно з
пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
від 16.07.1999 року №996-ХІV (надалі - Закон
№996) передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку (який основою
будь-якого іншого обліку)
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження
включення витрат на оплату виконаних
робіт до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за виконані роботи до
складу податкового кредиту, необхідні
первинні документи (платіжні
доручення, податкові накладні, акти
виконаних робіт тощо), оформлені
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 зазначеного закону,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (Замовник) та ТОВ «БК
«Паллацо» (Підрядник) укладено договір
підряду №12014 від 12.01.2012 року, зі змісту
якого вбачається, що Замовник доручає,
а Підрядник приймає на себе виконання
будівельно-ремонтних робіт по об'єкту
офісне приміщення на першому поверсі,
кімн., що знаходиться за адресою м. Київ,
Подільський район, вул. Терьохіна, буд.
8-А, згідно кошторисної документації
(Додаток №1, 2) та даного Договору.

На підтвердження реальності
(товарності) фінансово-господарської
операції на підставі вищезазначеного
договору у матеріалах справи містяться
копії наступних документів:

- рахунку-фактури №СФ-12017 від
12.01.2012 року на суму 23 584,80 грн.;

- акту №1 приймання виконання
будівельних робіт за січень 2012 року
(форма №КБ-2в) на суму 23 584,80 грн.;

- довідки про вартість
виконаних будівельних робіт/та
витрати/ за січень-лютий 2012 року (форма
№КБ-3) на загальну суму 23 584,80 грн.;

- локального кошторису №2-1-1
ремонтно-будівельні роботи офісного
приміщення на першому поверсі, кімн., що
знаходиться за адресою м. Київ,
Подільський р-н, вул. Терьохіна, буд. 8-А;

- підсумкової відомості
ресурсів (ремонтно-будівельні роботи
офісного приміщення на першому
поверсі, кімн., що знаходиться за
адресою м. Київ, Подільський р-н, вул.
Терьохіна, буд. 8-А);

- договірної ціни на
будівництво (ремонтно-будівельні
роботи офісного приміщення на першому
поверсі, кімн., що знаходиться за
адресою м. Київ, Подільський р-н, вул.
Терьохіна, буд. 8-А);

- податкової накладної від
01.02.2012 року №2 на суму з ПДВ 23 584,80 грн.;

- виписки з банківського
рахунку позивача.

Крім того, згідно наданих
представником позивача під час
судового розгляду справи пояснень, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, вказані вище
підсумкова відомість ресурсів,
локальний кошторис та акт №1 приймання
виконання будівельних робіт за січень
2012 року підписані заступником
генерального директора з загальних
питань ДП «Український центр з питань
сертифікації та захисту прав
споживачів» Дворніковим С.О. та першим
заступником генерального директора ДП
«Український центр з питань
сертифікації та захисту прав
споживачів» Соцького В.С. відповідно,
що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією наказу від
03.01.2012 року №1, пунктами 3.5 та 3.6 якого
передбачено, що у випадку відсутності
генерального директора підприємства
виконання його обов'язків покладається
на першого заступника генерального
директора Соцького Володимира
Сергійовича, а у випадку відсутності
генерального директора підприємства
та першого заступника генерального
директора - на заступника генерального
директора з загальних питань
Дворнікова Сергія Оттовича.

З матеріалів справи вбачається, що
апелянтом було зазначено про юридичну
дефектність первинних документів по
взаємовідносинам із даним
контрагентом, однак в чому саме полягає
така дефектність відповідачем
зазначено не було.

А тому судова колегія не приймає
вказані доводи податкового органу.

Слід також зазначити, що контролюючим
органом не заперечувалося факту
формування податкового кредиту, який
став об'єктом перевірки, на підставі
саме вказаних вище документів первинно
облікової звітності.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими.

В свою чергу, доводи апелянта
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а отже,
не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
01.12.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.