Справа № 872/14452/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2014 року

справа № 808/5542/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фо.Рум" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року у справі № 808/5542/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фо.Рум" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про дату та час розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем порушено п.198.1 п. 198.6 ст. 148. п. ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого відбулося заниження податку на додану вартість за травень 2012 на суму 6358 грн.; крім того, порушено вимоги ст. 185 Податкового кодексу України в частині оподаткування податком на додану вартість безтоварних операцій по ланцюгу постачання товару, робіт/послуг з контрагентом - постачальником ТОВ “БК “Паллада” за період з 01.01.2010 по 31.12.2012 на суму податкового кредиту 9534,00 грн. та контрагентом - покупцем ТОВ “МИКОЛАЇВСЬКЕ ЗЕРНОСХОВИЩЕ” за період з 01.01.2010р. по 31.12.2012 на загальну суму податкових зобов'язань 9534,00 грн..

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з наступного.

Як встановив суд першої інстанції, проведеною перевіркою реєстрів отриманих податкових накладних, декларацій з ПДВ та додатків 5 до них виявлено повторне включення до складу податкового кредиту за травень 2012 року суми ПДВ у розмірі 6358,00 грн. по декларації від 19.06.2012 податкової накладної № 99 від 01.08.2011, отриманої від ТОВ “БК “Паллада”, яка вже була включена позивачем до складу податкового кредиту за серпень 2011 на суму 6358 грн. згідно уточнюючого розрахунку - вх. №2605 1 від 02.12.2011.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відтак, перевіркою встановлено завищення позивачем податкового кредиту на загальну суму 6358 грн. за травень 2012, що є порушенням п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Також перевіркою було встановлено, що позивачем в порушення ст. 185 Податкового кодексу України в період з 01.01.2010 по 31.12.2012 віднесено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суму 9534,00 грн. внаслідок проведення безтоварних операцій по ланцюгу постачання товару, робіт/послуг з контрагентом - постачальником ТОВ “БК “Паллада” за період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р. та контрагентом - покупцем ТОВ “МИКОЛАЇВСЬКЕ ЗЕРНОСХОВИЩЕ”.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що у зв’язку з не підтвердженням фактичного надання ТОВ “БК “Паллада” позивачеві послуг/робіт (за договором підряду виконання робіт по заміні в»їздних воріт складів), є безпідставним формування останнім податкового кредиту з податку на додану вартість за такими операціями, незважаючи на наявність у позивача податкових накладних та доказів оплати таких робіт/послуг. Суд встановив, що позивач та його контрагент ставили за мету не виконання договору, а формально складання необхідних для отримання податкової вигоди документів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є сам факт придбання таких товарів та послуг з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності (або подальшої реалізації).

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином оформленими первинними документами, складеними у відповідності до закону, що в свою чергу відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Візуально належно створені у відповідності до вимог законодавства первинні документи не можуть бути вищими за суть господарської операції. Тобто, сама по собі наявність податкових накладних та інших документів не може бути підставою для формування витрат та податкового кредиту.

За правовою позицією Верховного Суду України, наявність у позивача податкових накладних, виданих контрагентом, за умови встановлення судом факту нездійснення самої господарської операції, не є підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до податкового кредиту.

Суд першої інстанції перевірив факти та відомості, викладені у первинних документах, наданих позивачем на спростування доводів податкового органу, викладених у акті перевірки, і дійшов висновку про суперечність інформації в документах фактичним обставинам, а тому, цілком обґрунтовано не прийняв їх у якості належних доказів у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 ст.44 ПК України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

Оскільки порушення позивачем приписів податкового законодавства під час декларування взаємовідносин з ТОВ “БК “Паллада” за вказаний вище період та контрагентом - покупцем ТОВ “МИКОЛАЇВСЬКЕ ЗЕРНОСХОВИЩЕ” у січні - лютому 2012 року знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи, суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі позивача, не дають колегії суддів підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фо.Рум" - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року у справі № 808/5542/13-а – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 05.11.2014р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак