Справа № 135/885/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 135/885/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Білоус О.В.

судді: Курко О. П. Совгира Д. І.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Ладижин Вінницької області на
постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 24 червня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м.Ладижин Вінницької області
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Ладижинського
міського суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Ладижин Вінницької області про
визнання протиправним рішення.

Відповідно до постанови Ладижинського
міського суду Вінницької області від
24.06.2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Не погоджуючись
із рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Ладижинського міського суду
Вінницької області та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, позивач закінчив
Гайсинське медичне училище по
спеціальності фельдшер, та з 01.04.1989 року
працював на посаді фельдшера
Тростянецької центральної районної
лікарні. 13.06.1989 року він був звільнений
у зв'язку з призовом на службу у лави
Радянської Армії. З 30.08.1991 року по даний
час він працює фельдшером-диспетчером
швидкої допомоги Ладижинської міської
лікарні.

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за вислугу років, так, як має 25
років спеціального стажу, проте у
призначені пенсії йому відмовлено.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог, а відтак наявності
правових підстав для задоволення
адміністративного позову. З такими
висновками суду першої інстанції
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», ніхто не в праві обмежувати
військовослужбовців та членів їх сімей
у правах і свободах, визначених
законодавством України.

Частиною 2 ст. 8 вищезазначеного Закону
встановлено, що час перебування
громадян України на військовій службі
зараховується до їх страхового стажу,
стажу роботи, стажу роботи за
спеціальністю, а також до стажу
державної служби. Час проходження
строкової військової служби
зараховується до стажу роботи, що дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, якщо на момент
призову на строкову військову службу
особа навчалася за фахом у
професійно-технічному навчальному
закладі, працювала за професією або
займала посаду, що передбачала право на
пенсію на пільгових умовах. Час
навчання в професійно-технічному
навчальному закладі і час проходження
строкової військової служби, які
зараховуються до пільгового стажу, не
повинні перевищувати наявного стажу
роботи, що дає право на пенсію на
пільгових умовах.

Згідно розпорядження № 7 від 28.05.2014 року
управління Пенсійного фонду України в
м. Ладижин відмовило позивачу у
призначенні пенсії згідно ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
тих підстав, що період з 21.06.1989 року по
12.06.1991 року не зараховується до стажу
роботи за вислугу років, оскільки
заявник проходив строкову військову
службу у якості стрілка. Проте, з
урахуванням приписів ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу», ч. 2 ст. 8 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», час перебування позивача на
військовій службі з 21.06.1989 року по
12.06.1991 року має зараховуватись до його
страхового стажу, стажу роботи, стажу
роботи за спеціальністю, оскільки на
момент призову на військову службу він
працював за професією та займав посаду,
що передбачає право на пенсію на
пільгових умовах.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.Ладижин
Вінницької області, -залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 24
червня 2014 року, -без змін.

Судове рішення набирає законної сили
та може бути оскаржене в касаційному
порядку згідно з ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.