Справа № 620/882/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р.Справа №
620/882/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Зачепилівського районного суду
Харківської області від 21.10.2014р. по
справі № 620/882/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Зачепилівському районі
Харківської області

про визнання рішення неправомірним та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

07 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області (далі по тексту - УПФУ в
Зачепилівському районі Харківської
області, відповідач), в якому просила
суд визнати неправомірним та скасувати
рішення колегіального органу з
призначення пенсії Управління
Пенсійного фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області № 9 від 03.06.2014 року щодо відмови
ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу
років, як працівнику охорони здоров'я
відповідно до п.«е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Зачепилівському районі
Харківської області призначити ОСОБА_1
пенсію за вислугу років, як працівнику
охорони здоров'я відповідно до п.«е»
ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з дня звернення із
заявою про призначення пенсії, а саме з
27 травня 2014 року, зарахувавши до
спеціального стажу. що дає право на
пенсію період роботи в Приватному
підприємстві «Валента» та філії
Приватної фірми «Доктор».

Постановою Зачепилівського районного
суду Харківської області від 21.10.2014р. по
справі № 620/882/14-а у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Зачепилівського районного
суду Харківської області від 21.10.2014р. по
справі № 620/882/14-а та постановити нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначила, що до позивача
неправомірно було застосовано
обмеження в частині її роботи на посаді
фармацевта, яка надає право на
отримання пенсії за вислугу років, чим
порушено її право в призначенні пенсії
за вислугу років, як працівнику охорони
здоров'я відповідно до п.«е» ст.55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
27.05.2014р. ОСОБА_1 звернулась до
відповідача із заявою про призначення
їй пенсії за вислугою років на підставі
п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Рішенням УПФУ у
Зачепилівському районі Харківської
області від 03.06.2014р. їй відмовлено у
призначенні пенсії за мотивів
відсутності у неї стажу роботи у 25
років, необхідного для призначення
пенсії на пільгових умовах.

Вищенаведене зумовило звернення
позивача до суду з вимогою про визнання
рішення відповідача від 03.06.2014р. №9
неправомірним, скасування його та
призначення їй пенсії за вислугою
років, як працівнику охорони здоров'я у
відповідності до п. «е» ст.55 закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
дня звернення її з заявою про
призначення пенсії, а саме від 27.05.2014р.,
зарахувавши до спеціального стажу, що
дає право на пенсію, період роботи в
аптеці приватного підприємства
«Валента» та філії приватної фірми
«Доктор», у яких працювала позивач, які
не проходили державну акредитацію.
Позивач не має відомостей про це.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
робота в закладах, яких працювала
ОСОБА_1 не може бути зарахована до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років, оскільки
враховуючи положення пункту «е» статті
55 Закону Закону України «Про пенсійне
забезпечення», статті 6 Закону України
«Основи законодавства України про
охорону здоров'я», пункту 1 Порядку
державної акредитації закладу охорони
здоров'я, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15 липня
1997 року № 765, вказані аптеки на мали
офіційного визнання статусу закладу
охорони здоров'я на підставі державної
акредитації.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що підставою для відмови у
призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за
вислугу років відповідно до п. «е» ст.55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» слугувало встановлення
відповідачем недостатності пільгового
стажу позивача (18 років 3 місяці 22 дня)
для призначення пенсії по вислузі
років.

Так, відповідачем до стажу по вислузі
років не включено періоди роботи
позивача з 02.04.1995 року по 01.12.1998 року на
посаді фармацевта філії приватної
фірми «Доктор» та з 09.12.1998 року по 21.01.2002
роки на посаді фармацевта приватного
підприємства «Валента», оскільки із
записів трудової книжки неможливо
зробити висновок, що ОСОБА_1 працювала в
закладах і на посадах, які дають право
на пенсію за вислугу років згідно з
Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 1993
року N 909, де передбачено професії
провізорів, фармацевтів (незалежно від
найменування посад), лаборантів, які
працюють в аптеках, аптечних кіосках,
аптечних магазинах,
контрольно-аналітичних лабораторіях.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону
України від 5 листопада 1991 року N 1788-XII
"Про пенсійне забезпечення" (далі -
Закон N 1788-XII) право на пенсію за вислугу
років мають працівники освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту
населення при наявності спеціального
стажу роботи від 25 років до 30 років за
переліком, що затверджується у порядку,
який визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 1993
року N 909 (далі - Перелік) до спеціального
стажу, який дає право на пенсію за
вислугу років, зараховуються періоди
роботи на посадах провізорів,
фармацевтів (незалежно від
найменування посад), лаборантів в
аптеках, аптечних кіосках, аптечних
магазинах, контрольно-аналітичних
лабораторіях. Разом з тим відповідно до
примітки 2 Переліку робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах, передбачених цим Переліком,
дає право на пенсію незалежно від форми
власності та відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

Визначення аптечного закладу наведено
в статті 16 Закону України від 19
листопада 1992 року N 2801-XII "Основи
законодавства України про охорону
здоров'я" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон N 2801-XII), згідно з якою
безпосередню охорону здоров'я
населення забезпечують
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я. Відповідно до частини
другої цієї статті заклади охорони
здоров'я створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної та
фармацевтичної практики визначаються
актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку
державної акредитації закладу охорони
здоров'я, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15 липня
1997 року N 765 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин), державна
акредитація закладу охорони здоров'я -
це офіційне визнання статусу закладу
охорони здоров'я, наявності в ньому
умов для надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку
акредитації підлягають незалежно від
форми власності усі заклади охорони
здоров'я.

Таким чином, аптека офіційно набуває
статусу закладу охорони здоров'я на
підставі державної акредитації.

Вищенаведена правова позиція
узгоджується з практикою Верховного
Суду України, викладеною в постанові
суду від 17.09.2013 року, яка в силу приписів
ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
всіх судів України.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про те, що до стажу роботи,
який дає право на пенсію за вислугу
років, зараховується, зокрема, робота
на посадах провізорів, фармацевтів у
аптеках, які офіційно набули статусу
закладу охорони здоров'я на підставі
державної акредитації, є вірним.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що філія приватної фірми
«Доктор» та приватне підприємство
«Валента», де працювала позивач, не
проходили державну акредитацію.
Зворотні відомості у позивача
відсутні.

Отже, робота позивача на посаді
фармацевта філії приватної фірми
«Доктор» за період з 02.04.1995 року по
01.12.1998 року та на посаді фармацевта
приватного підприємства «Валента» за
період з 09.12.1998 року по 21.01.2002 року, тобто
в аптеці, які не пройшли державну
акредитацію, не може зараховуватись до
спеціального стажу роботи, який дає
право на пенсію за вислугу років.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Зачепилівського районного
суду Харківської області від 21.10.2014р. по
справі № 620/882/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.