Справа № 816/3715/14
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.Справа № 816/3715/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Світловодську та
Світловодському районі
Кіровоградської області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.10.2014р. по
справі № 816/3715/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м.Світловодську та
Світловодському районі
Кіровоградської області

до Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Кіровоградській області треті
особи Публічне акціонерне
товариства "Завод Лтава"

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,
скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про визнання
дій щодо винесення постанови про
накладення штрафу від 10.09.2014 та вимоги
державного виконавця від 10.09.2014 при
виконанні виконавчого провадження
№44124262 неправомірними, скасування
вказаних постанови та вимоги.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.10.2014 року
у задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись із постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів ст.197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
23.11.2012 у справі 2а-1670/181/12 зобов'язано,
зокрема, УПФУ в м. Світловодську та
Світловодському районі здійснити
перерахунок розміру сум по
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій ПАТ "Завод
Лтава", включених до розрахунків
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Для примусового виконання вказаного
рішення 12.06.2014 Полтавським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист № 2а-1670/181/12.

На підставі виконавчого листа №
2а-1670/181/12 від 12.06.2014 державним
виконавцем 23.07.2014 винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
та надано боржнику семиденний строк
для виконання рішення у добровільному
порядку (а.с.7).

29.07.2014 УПФУ в м. Світловодську та
Світловодському районі направив на
адресу відповідача заяву про
відкладення провадження виконавчих
дій, в якій зазначено, що в описовій
частині рішення не зазначено будь-яких
осіб, які б перебували на обліку в
управлінні, і відносно яких осіб
порушено порядок відшкодування витрат
та доставку пенсій, тому дана постанова
є незрозумілою для виконання (а.с.8).

На підставі даної заяви 04.08.2014
державним виконавцем винесено
постанову про відкладення провадження
виконавчих дій до 15.08.2014 (а.с.11).

За невиконання у встановлений строк
рішення суду без поважних причин
постановою державного виконавця від
10.09.2014 накладено на УПФУ в м.
Світловодську та Світловодському
районі штраф у розмірі 680,00 грн, та 10.09.2014
державним виконавцем винесено вимогу
щодо виконання рішення суду (а.с.4, 5).

Відмовляючи у задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що державний
виконавець Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області при винесенні спірної
постанови та вимоги діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Законом України "Про
виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з
вищезазначеним висновком суду першої
інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження" від
21.04.1999 № 606 державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії;
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 статті 27 Закону
№ 606 державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частини 1 статті 89
Закону № 606 у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апеляційної скарги щодо неможливості
виконати рішення суду у зв'язку з його
незрозумілістю як на доказ
протиправності постанови про
накладення штрафу, у зв'язку з
наступним.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Аналогічне правило
міститься і в частині 1 статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Отже, судовий акт, який набрав законної
сили, підлягає обов'язковому та
безумовному виконанню особою, на яку
покладено такий обов'язок.

Це означає, що особа, якій
належить виконати судовий акт, повинна
здійснити достатні дії для організації
процесу його виконання, незалежно від
будь-яких умов, оскільки інше
суперечило б запровадженому статтею 8
Конституції України принципу
верховенства права.

Складовою принципу верховенства є
вимога юридичної визначеності,
відповідно до якої остаточне рішення
суду не може піддаватись сумніву:
"Принцип верховенства права, один з
основоположних принципів
демократичного суспільства, який є
невід'ємним аспектом всіх статей
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, зобов'язує
державу та будь-який державний орган
виконувати судові розпорядження чи
рішення, ухвалені проти держави
(органу)" (параграф 87 рішення
Європейського Суду з прав людини:
"Гасан і Чеус проти Болгарії").

Також, зі змісту ухвали Полтавського
окружного адміністративного суду від
21.08.2014 про відмову у задоволенні заяви
УПФУ в м. Світловодську та
Світловодському районі про роз'яснення
судового рішення слідує, що в поданій
заяві управління вказувало на
перебування в нього на обліку лише 1
колишнього працівника ПАТ "Завод Лтава"
ОСОБА_1 (а.с.56-58). Відтак твердження
позивача про не зазначення у постанові
Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.11.2012 осіб,
які б перебували на обліку в УПФУ в м.
Світловодську та Світловодському
районі та відносно якої порушено
порядок відшкодування витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
що є перешкодою для його виконання, суд
вважає безпідставними.

До того ж, УПФУ в м. Світловодську та
Світловодському районі належним чином
повідомлялося про розгляд 21.08.2014 заяви
про роз'яснення судового рішення, та
надіслало заяву про розгляд справи за
відсутності його представника. До суду
із запитом про результати розгляди
заяви УПФУ в м. Світловодську та
Світловодському районі звернулося
лише через 17 днів - 08.09.2014, доказів
вжиття заходів щодо отримання
інформації про результати розгляду
заяви в телефонному режимі, за
допомогою факсимільного зв'язку чи
шляхом направлення запиту відразу
після судового засідання матеріали
справи не містять.

Отже, колегія суддів не бере до уваги
доводи пенсійного органу щодо
необізнаності щодо результатів
розгляду його заяви про роз'яснення
судового рішення.

До того ж, відсутність представника
позивача під час розгляду заяви про
роз'яснення судового рішення від 23.11.2012
та необізнаність про рішення суду,
прийняте за результатами розгляду
заяви про роз'яснення, не може бути
визнано поважною причиною невиконання
судового рішення з огляду на те, що за
своїм характером є або бездіяльністю,
або юридично неспроможною дією і не
вказує на належне ставлення боржника
до процесу організації виконання
судового рішення.

Також, колегія суддів не бере до уваги
посилання позивача на направлення
державному виконавцю повідомлення від
08.09.2014 про неможливість виконати
рішення суду з посиланням на
відсутність інформації щодо наслідків
розгляду заяви про роз'яснення
судового рішення, як на доказ
неправомірності дій державного
виконавця щодо винесення постанови про
накладення штрафу, у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ст. 35 Закону № 606 за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладання
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Таким чином, зазначеною нормою
передбачено право державного
виконавця відкласти проведення
виконавчих дій за наявності обставин,
що перешкоджають провадженню
виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження.

На виконання приписів вказаної норми,
при отриманні заяви управління від
29.07.2014 (а.с.38-39) 04.08.2014 державним
виконавцем винесено постанову про
відкладення провадження виконавчих
дій до 15.08.2014 (а.с.12).

Доводи позивача про направлення 08.09.2014
факсимільної копії заяви про
відкладення провадження виконавчих
дій матеріалами справи не
підтверджуються, оскільки у журналі
реєстрації передачі документів
засобами факсимільного зв'язку
міститься запис про направлення 08.09.2014
до відповідача відповіді на ПАТ "Завод
Лтава" (а.с.52), зміст якого унеможливлює
встановити, яка саме відповідь
направлена та по якому виконавчому
провадженню. Запис про направлення
відповідачу саме заяви про відкладення
виконавчих дій у журналі відсутній.
Крім того, згідно з письмовими
запереченнями відповідача копія
факсимільного листа від 08.09.2014 у
матеріалах виконавчого провадження
відсутня (а.с.55).

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджується направлення 08.09.2014
позивачем поштою заяви про відкладення
провадження виконавчих дій. Однак з
урахуванням приписів розділу ІІ
Нормативів та нормативних строків
пересилання поштових відправлень,
затверджених наказом Міністерства
інфраструктури України 28.11.2013 № 958,
відповідно до якого нормативні строки
пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку (без урахування вихідних днів
об'єктів поштового зв'язку) у межах
області та між обласними центрами
України (у тому числі для міст Києва,
Сімферополя, Севастополя) - Д+3 (де Д -
день подання поштового відправлення до
пересилання в об'єкті поштового зв'язку
або опускання простого листа чи
поштової картки до поштової скриньки
до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5
- кількість днів, протягом яких
пересилається поштове відправлення),
суд вважає неможливим отримання
державним виконавцем вказаної заяви до
винесення 10.09.2014 постанови про
накладення штрафу та вимоги. У відзиві
на позов відповідач вказує, що заява
управління від 08.09.2014 надійшла на
адресу відділу лише 15.09.2014.

Таким чином, наведені позивачем
обставини в обґрунтування заявленого
позову не впливають на обов'язок
боржника щодо обов'язкового виконання
рішення суду, яке набрало законної
сили, в порядку, визначеному
спеціальним законом.

На підставі викладеного, колегія
суддів зазначає, що у вказаний строк
рішення суду не виконано, жодної
інформації щодо причин його
невиконання до державного виконавця
після спливу строку, до якого
відкладено проведення виконавчих дій,
не надходило.

Згідно з частиною 2 статті 75
Закону № 606 у разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до статті 5 Закону № 606
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.10.2014р. по
справі № 816/3715/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М.