Справа № 691/1477/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Подорога
Суддя-доповідач: Костюк
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб
В.А.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області на постанову
Городищенського районного суду
Черкаської області від 23 жовтня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправним та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року, позивач звернулася до
Городищенського районного суду
Черкаської області з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області про визнання дій протиправним
та зобов'язання вчинити дії. Свої
позовні вимоги мотивувала тим, що має
право на пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу»,
починаючи з 24 липня 2013 року. Проте, при
призначені пенсії позивачу не були
враховані матеріальна допомога на
оздоровлення та для вирішення
соціально - побутових проблем, а також
індексація заробітної плати.

Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 23 жовтня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову
Управління пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області щодо перерахунку пенсії
ОСОБА_2.

Управлінню пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації заробітної плати за роботу
на державній службі, починаючи з 15.05.2014
року.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовних вимог,
з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач, з 21.07.2013 року перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області та отримує пенсію
за віком, призначену відповідно Закону
України «Про державну службу».

У травні 2014 року, позивач звернулася до
УПФ України в Городищенському районі
із заявою про проведення перерахунку
призначеної пенсії згідно довідки про
заробітну плату, що подається для
перерахунку пенсії непрацюючим
державним службовцям.

Листом від 15.05.2014 року за №8/Г-10, УПФ
України в Городищенському районі
відмовило позивачеві у здійснені
перерахунку пенсії, з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальн6ої допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації заробітної плати.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року,
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально - побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
передбачено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 року
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Частиною 2 статті 33 Закону №3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Таким чином, матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входить до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від
05.11.1991 року, врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону, до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які, відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»,
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року,
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Верховний Суд України також
неодноразово вирішував питання про
усунення розбіжностей у застосуванні
ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну
службу» (постанова від 20.02.2012 року
справа № 21-430а11, постанова від 14.05.2013
року справа № 21-125а13, постанова від
28.05.2012 року справа № 21-97а13, постанова
від 06.11.2013 року справа № 21-350а13,
постанова від 04.03.2014 року справа №
21-14а14).

Як визнано сторонами, позивач, у травні
2014 року, звернулася до УПФ України в
Городищенському районі Черкаської
області, із заявою про проведення
перерахунку пенсії із врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, сум індексації заробітної
плати за роботу на державній службі,
надавши, при цьому, довідку від 15.05.2014
року про складові заробітної плати.

Таким чином, проведення перерахунку
пенсії позивача повинно здійснюватися
саме із дня звернення з відповідною
заявою до пенсійного фонду та надання
відомостей про розмір матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації заробітної плати за роботу
на державній службі, тобто, з 15.05.2014
року, в тому числі, із врахуванням
часткового підтримання позовних вимог
позивачем.

Одночасно, як підтверджено матеріалами
справи, позивач отримує пенсію в
розмірі 80% від суми заробітної плати.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області - залишити без задоволення, а
постанову Городищенського районного
суду Черкаської області від 23 жовтня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 02
грудня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.