Справа № 826/8881/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2014 року № 826/8881/14
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул. Великій
Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
головуючого Бояринцевої М.А., суддів:
Добрянської Я.І., Кротюка О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
справу
за позовом 1) ОСОБА_1,
2) ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_3
до 1) Державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни,
2) Державної реєстраційної служби
3) Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивачів: Служба у справах дітей
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів: ОСОБА_6
про визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися
до суду з позовом (з урахуванням
уточнених позовних вимог) про визнання
протиправним та скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 24 квітня 2014 року № 12630671;
скасування запису про державну
реєстрацію права власності за номером
5518319 від 14 квітня 2014 року та
зобов'язання Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у місті
Києві виключити з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно запис
про державну реєстрацію права
власності за номером 5518319.
В обгрунтування заявлених вимог
позивачі посилаються на Закон України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
Порядок взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб та
зазначають, що державним реєстратором
при прийняті рішення порушено вимоги
закону, оскільки дата реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1 - 14
квітня 2014 року, а рішення про
реєстрацію прийнято пізніше - 24 квітня
2014 року. Крім того, позивачі вказують на
порушення нотаріусом Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень при вчиненні
процедури задоволення вимог
іпотекодержателя - ОСОБА_6, а державний
реєстратор ОСОБА_7 на підставі договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя зареєструвала право
власності ОСОБА_6 на квартиру, яка є
предметом розгляду у цивільній справі
та перебуває під забороною.
Відповідач - Державна реєстраційна
служба України заперечила по суті
позову з огляду на положення Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та Порядку взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб та вказує на дотримання
державним реєстратором Дурицькою М.Є.
при прийнятті рішення про державну
реєстрацію прав від 24 квітня 2014 року №
12630671 вимог закону та відсутність
іншого обтяження майна, крім обтяження,
що було накладено нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого й відбувся перехід
права власності на предмет іпотеки -
квартиру № 31 від іпотекодавця до
іпотекодерждателя. Крім того,
представник Державної реєстраційної
служби України повідомила про
звільнення Дурицької М.Є. з посади
державного реєстратора.
Відповідач - Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м. Києві
проти позову заперечує з огляду на
Конституцію України, Закон України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
Порядок прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 12.11.2011 № 3502/5 та зазначає, що
реєстраційна служба не може приймати
рішення про скасування певного запису
в Державному реєстрі прав, оскільки є
структурним підрозділом центрального
органу виконавчої влади, що проводить
державну реєстрацію на вже визнане
раніше право власності на об"єкти
нерухомоті. Крім того, представник
вказує на те, що датою і часом державної
реєстрації вважається дата і час
реєстрації відповідної заяви згідно
пункту 12 статті 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивачів: Служба у справах
дітей Солом'янської районної в місті
Києві державної адміністрації окремих
письмових пояснень щодо предмету
позову до суду не надала, проте в
судовому засіданні представник
третьої особи вказала на порушення
прав малолітньої ОСОБА_3, 2007 року
народження, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 з 09 жовтня 2007 року, а
тому Служба у справах дітей
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації підтримує
позицію позивачів.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6
проти позову заперечив з огляду на
положення Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та вказав, що
державна реєстрація обтяження права
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі ухвали Солом"янського
районного суду м. Києва від 20 січня 2014
року у справі № 2-7327/13 не проводилась, а
тому дії державного реєстратора при
реєстрації права власності на квартиру
№ 31 за ОСОБА_6 є правомірними.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
грунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

11 лютого 2013 року між ОСОБА_6, як
позикодавцем, та ОСОБА_2, як
позичальником, укладено договір
позики, згідно умов якого
позичальником отримано від
позикодавця 326 114, 40 грн., що є
еквівалентом суми 40 800 дол. США по курсу
НБУ, у термін до 11 лютого 2014 року.

Одночасно, 11 лютого 2013 року між
ОСОБА_6, як іпотекодержателем, та ОСОБА_2
і ОСОБА_4, як іпотекодавцями, укладено
договір іпотеки, згідно умов якого
іпотекодавцями передано в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, в
забезпечення виконання зобов'язань за
договором договору позики.

Обтяження на нерухоме майно
зареєстроване у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 11 лютого
20133 року за номером 330659.

Також 11 лютого 2013 року між ОСОБА_6,
як іпотекодержателем, та ОСОБА_2 і
ОСОБА_4, як іпотекодавцями, укладено
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, згідно умов якого
іпотекодавець зобов'язується передати
у власність іпотекодержателя квартиру
АДРЕСА_1, за відкладальною умовою (п. 5.2.
договору): на 31 день після
документального підтвердження
надіслання на адресу іпотекодавця
письмової вимоги про усунення порушень
основного зобов'язання та попередження
про стягнення на предмет іпотеки у
відповідності до ст. 35 Закону України
"Про іпотеку".

Договори посвідчені нотаріально
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8 11
лютого 2013 року та зареєстровано за №№
662, 664 та 665 відповідно.

14 квітня 2014 року представником
ОСОБА_6 на підставі довіреності від 03
грудня 2013 року ОСОБА_9 подано до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві заяву про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_6.

24 квітня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Дурицькою Марією Євгеніївною прийнято
рішення за №12630671 про державну
реєстрацію права власності на вказане
нерухоме майно за ОСОБА_6, про що
зроблено відповідний запис у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 -
вважають вказане рішення незаконним з
таких підстав.

Наприкінці 2013 р. ОСОБА_1,
дізнавшись про свої порушені права як
співвласника квартири, подав до
Солом'янського районного суду м. Києва
позови про поділ майна подружжя та про
визнання недійсним договору іпотеки, у
яких відкрито провадження.

Ухвалою Солом'янського районного
суду м. Києва від 20.01.13 р. у справі №2-7327/13
в якості забезпечення позову у справі
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

04.06.14 р. позивачам стало відомо, що
14.04.14 р. Реєстраційною службою
Головного управління юстиції у м. Києві
зареєстровано право власності на
квартиру за ОСОБА_6, незважаючи на
судову заборону та без перевірки умов
виконання договору позики.

Вказане, на думку позивачів, є
порушенням вимог ст. 9 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень".

У додаткових поясненнях позивачі
зазначили, що у наданій копії
реєстраційної справи відсутні
письмові вимоги про усунення порушень,
надісланих іпотекодержателем
іпотекодавцю та боржнику, тоді як
документи, що містяться в
реєстраційній справі, є заявами, а не
письмовими вимогами.

Вказані заяви були доставлені
кур'єром ТОВ "Нова пошта" ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, які не є учасниками процесу.

Також позивачі зазначають, що
згідно довідки з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно право
власності на нерухомість за ОСОБА_6
зареєстровано 14.04.14 р., тоді як рішення
про таку реєстрацію прийнято 24.04.14 р.,
тобто, після проведення державної
реєстрації.

Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві - проти
задоволення позовних вимог заперечив з
таких підстав.

Згідно матеріалів реєстраційної
справи на момент вчинення оскаржуваної
реєстраційної дії у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно були
наявні записи про іпотеку №663 від 11.02.13
р. та заборону відчуження,
зареєстровані державним нотаріусом
ОСОБА_8 на підставі рішення №330659 від
11.02.13 р.

Арешт №5919196 на нерухоме майно на
підставі ухвали Солом'янського
районного суду м. Києва від 20.01.13 р. було
накладено 05.06.14 р., тобто, після
здійснення державної реєстрації прав
власності.

Таким чином, на момент вчинення
оскаржуваної реєстраційної дії були
відсутні підстави для відмови у її
вчиненні.

Державна реєстраційна служба
України проти задоволення позовних
вимог заперечив з таких підстав.

Державним реєстратором вчинено
оскаржувану реєстраційну дію з
дотриманням вимог Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.13 р.
№868, зокрема, п. 46 Порядку, та перевірено
документи щодо виконання умов договору
позики та надіслання позивачам вимог
про виконання договору позики.

Згідно п. 46 Порядку передбачено,
що наявність зареєстрованої заборони
відчуження нерухомого майна,
накладеної нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого відбувається перехід
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя, а
також зареєстрованих після державної
реєстрації іпотеки прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно, не є підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності за іпотекодержателем.

Інших заборон на відчуження
нерухомого майна, ніж заборона
іпотекодержателя, у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно не було.

ОСОБА_6 зазначає, що державна
реєстрація обтяження на підставі
ухвали Солом'янського районного суду м.
Києва від 20.01.13 р. не проводилася
взагалі, тому обтяження не виникло
згідно ч.1, 3 ст. 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; обтяження -
заборона розпоряджатися та/або
користуватися нерухомим майном, яка
встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів (ст. 2).

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації
(ст. 3).

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав (ч. 2 ст. 9).

Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження (ч. 1 ст. 15).

Перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
(ч. 2 ст. 15).

Державна реєстрація прав (надання
відмови в ній) проводиться у строк, що
не перевищує п'яти робочих днів (крім
випадків, установлених частиною сьомою
цієї статті) з дня надходження до
органу державної реєстрації прав заяви
про таку реєстрацію і передбачених цим
Законом та нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення (ч. 5 ст. 15).

Розгляд заяви про державну
реєстрацію обтяжень і прийняття
рішення про таку реєстрацію, відмову у
державній реєстрації обтяжень або її
зупинення проводиться в день
надходження заяви та документів,
необхідних для державної реєстрації
обтяжень (ч. 7 ст. 15).

Датою і часом державної
реєстрації прав та їх обтяжень
вважається дата і час реєстрації
відповідної заяви (ч. 12 ст. 15).

Державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом (ч. 1 ст. 19).

У державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону (ч. 1 ст. 24).

Згідно п. 46 Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.13 р.
№868, для проведення державної
реєстрації права власності на підставі
договору іпотеки, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому
порядку копію письмової вимоги про
усунення порушень, надіслану
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, в якій зазначається
стислий зміст порушеного зобов'язання,
вимога про виконання порушеного
зобов'язання у не менш як 30-денний строк
та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує
завершення 30-денного строку з моменту
отримання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги іпотекодержателя у
разі, коли більш тривалий строк не
зазначений у письмовій вимозі,
надісланій іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним
договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої
заборони відчуження нерухомого майна,
накладеної нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого відбувається перехід
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя, а
також зареєстрованих після державної
реєстрації іпотеки прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно не є підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності за іпотекодержателем.

В даному випадку згідно
матеріалів реєстраційної справи 14.04.14
р. представником ОСОБА_12 для реєстрації
її прав на нерухоме майно надано
договір іпотеки від 11.02.13 р., в якому
визначено предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, на яку попередньо 11.02.13 р.
накладено обтяження у зв'язку з
укладенням договору іпотеки.

Згідно п. 2.1.1 договору іпотеки
іпотекодавець має право у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником зобов'язання задовольнити
свої вимоги за рахунок предмету
іпотеки в повному обсязі переважно
перед іншими кредиторами.

Згідно п. 5.2, 5.3 договору іпотеки у
разі звернення стягнення на предмет
іпотеки іпотекодержатель надсилає
рекомендованим листом іпотекодавцю
повідомлення про застосування
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя. В повідомленні
зазначається, який із способів
задоволення вимог іпотекодержателя, що
передбачені Законом України "Про
іпотеку", застосовується
іпотекодержателем для задоволення
своїх вимог. У разі застосування
передачі предмету іпотеки у власність
іпотекодержателя як способу
задоволення вимог іпотекодержателя,
даний договір є правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Також державному реєстратору
надано договір про задоволення вимог
іпотекодержателя від 11.02.13 р., згідно п.
4.1 якого право власності на об'єкт
нерухомості виникає у
іпотекодержателя після виникнення
відкладальної обставини, визначеної п.
5.2 договору, згідно якого якщо на 31 день
після документального підтвердження
надіслання на адресу іпотекодавця
письмової вимоги про усунення порушень
основного зобов'язання та попередження
про стягнення на предмет іпотеки у
відповідності до ст. 35 Закону України
"Про іпотеку".

Також згідно п. 4.1 договору
необхідною передумовою виникнення
права власності є: державна реєстрація
цього договору, документально
підтверджене надсилання на адресу
іпотекодавців письмової вимоги про
усунення порушення основного
зобов'язання та попередження про
звернення на предмет іпотеки у разі
виконання зазначеної вимоги,
відсутність на оригіналі цього
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя відмітки про його
розірвання.

На підтвердження виконання
вказаних умов договору ОСОБА_13 в особі
свого представника ОСОБА_9 подала
приватному нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_14
заяви 24.02.14 р. (№№980 та 978) з проханням
передати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заяви про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі неусунення порушень та
непогашення заборгованості у повному
обсязі.

В свою чергу, 24.02.14 р. приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_14 передала
вказані заяви іпотекодавцям (№№981, 979).

Заяви скеровано на адресу
позивачів шляхом передачі для вручення
ТОВ "Нова пошта", що підтверджується
товарно-транспортними накладними від
24.02.14 р. №№4096, 4490, що
підтверджено свідоцтвом приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_14 від 01.04.14
р. (№1710).

Згідно відміток на
товарно-транспортних накладних заяви
вручено 26.02.14 р. (ОСОБА_15) та 27.02.14 р.
(ОСОБА_4).

Перед вчиненням реєстраційної
дії державним реєстратором отримано
актуальну інформацію з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.
Згідно наявної у реєстрах інформації
об'єкт нерухомості зареєстровано за
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (по 1/2 частини), на
майно зареєстровано обтяження на
підставі договору іпотеки від 11.02.13 р.

Інформація про наявність
будь-яких інших обтяжень на майно була
відсутня.

З врахуванням викладеного у суду
відсутні підставі для висновку про те,
що державним реєстратором порушено
вимоги Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та Порядку
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.13 р. №868.

Зокрема, інформація про обтяження
майна на підставі ухвали
Солом'янського районного суду м. Києва
від 20.01.13 р. у справі №2-7327/13 у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
була відсутня станом на 14.04.14 р. (подача
заяви), 24.04.14 р. (прийняття рішення про
реєстрацію майна), а також інформація
про державну реєстрацію цього
обтяження відсутня станом на час
прийняття рішення по справі.

Також суд не може погодитися з
твердженням позивачів про надання
державному реєстратору неналежних
доказів виконання умов договору
іпотеки щодо повідомлення
іпотекодавців про звернення стягнення
на майно.

Згідно змісту заяв від 24.02.14 р.
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_14,
переданих іпотекодавцям (№№981, 979), в
них чітко і недвозначно міститься
вимога про усунення порушення та
погашення заборгованості за договором
позики на протязі одного місяця з дня
вручення вимоги, та про намір про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі неусунення порушень та
непогашення заборгованості у повному
обсязі.

Відсутність на документах слів
"письмова вимога" не впливає на їх зміст
і не позбавляє юридичної сили.

Також не може суд погодитися з
твердженням позивачів про те, що
кур'єрська служба "Нова пошта" вручила
вимоги не їм, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які не
є учасниками процесу.

Інформація щодо адресатів
кореспонденції, що міститься на
товарно-транспортних накладних від
24.02.14 р. №№4096, 4490, достатня
для їх ідентифікації.

На виконання вимог ч. 12 ст. 15
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", згідно якої датою
і часом державної реєстрації прав та їх
обтяжень вважається дата і час
реєстрації відповідної заяви, датою
реєстрації права власності є 14.04.14 р. -
дата подання заяви, а не 24.04.14 р. - дата
прийняття рішення №12630671 про державну
реєстрацію права власності на вказане
нерухоме майно за ОСОБА_6, тому
твердження позивачів про реєстрацію
прав власності раніше, ніж було
прийнято відповідне рішення, не може
вважатися обґрунтованим.

Щодо факту винесення ухвали
Солом'янського районного суду м. Києва
від 20.01.13 р. у справі №2-7327/13, згідно якої
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, інформація про
вказане обтяження майна у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
була відсутня станом на 14.04.14 р. (подача
заяви), 24.04.14 р. (прийняття рішення про
реєстрацію майна), а також інформація
про державну реєстрацію цього
обтяження відсутня станом на час
прийняття рішення по справі.

Також, як зазначено вище, згідно
ст. 3 Закону державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Оскільки відповідне обтяження не
було зареєстроване у встановленому
порядку, воно не створює прав та
обов'язків щодо нерухомого майна.

При цьому, позивачі не позбавлені
права з'ясувати, чому судове рішення не
було скеровано для виконання, та
інформацію щодо обтяження не було
внесено до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, і ініціювати
притягнення до відповідальності
винних осіб.

Окремо суд зазначає, що надана
позивачами у судовому засіданні
інформація про реєстрацію у квартирі
АДРЕСА_1, місця проживання малолітньої
ОСОБА_3, 2007 р.н., не стосується
відповідності законодавству
оскаржуваних реєстраційних дій.

Питання дотримання прав
малолітньої ОСОБА_3 під час укладення
договору іпотеки може бути предметом
окремого судового розгляду про
визнання недійсним вказаного договору.

Станом на час розгляду справи
відповідного судового рішення суду не
надано, тоді як згідно ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права, обставин справи,
суд приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий
М.А.
Бояринцева

Судді
Я.І. Добрянська

О.В. Кротюк