Справа № 810/6053/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6053/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Спиридонова В.О.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-лайн» та
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авто-лайн» до Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Авто-лайн» звернулося до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому просили суд скасувати
податкові повідомлення-рішення
№, №, № та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року адміністративний позов -
задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач та відповідач
подали апеляційні скарги. Свої вимоги
апелянти аргументують тим, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників, перевіривши доводи
апеляційної скарги наявними у справі
доказами, колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, з
довідки з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України АБ
№534919 від 20.12.2012 Товариство з обмеженою
відповідальність «Авто-Лайн», код за
, зареєстровано як суб'єкт
господарювання 25.09.2002 Вишгородською
районною державною адміністрацією
Київської області; види діяльності за
КВЕД-2010: 49.31 (пасажирський транспорт
міського та приміського сполучення),
45.11 (торгівля автомобілями та легковими
автотранспортними засобами), 45.19
(торгівля іншими автотранспортними
засобами), 45.20 (технічне обслуговування
та ремонт автотранспортних засобів),
47.30 (роздрібна торгівля пальним), 49.39
(інший пасажирський наземний
транспорт).

Згідно зі Свідоцтвом №100217469 (бланк НБ
№150322) від 14.10.2002 Товариство є платником
податку на додану вартість.

Відповідно до Ліцензії Серії АЕ №189814
від 12.03.2013 Товариству надано право
здійснювати внутрішні та міжнародні
перевезення пасажирів.

З 27.05.2013 по 13.06.2013 посадовими особами
Податкового органу на підставі пп. 77.1
ст. 77 Податкового кодексу України
проведено планову виїзну
документальну перевірку Товариство з
обмеженою відповідальність
«Авто-Лайн» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2010 по
31.12.2012.

За результатами зазначеної перевірки
було складено Акт №643/22-00/32108002 від
20.06.2013, у висновках якого зафіксовано
порушення з боку Товариства:

1) п.1.32 ст.1, пп.5.2.1 п.5.2 ст.5, пп.5.3.9 п.5.3, п.5.1
ст. 5, п.п.5.4.4.п.5.4 ст.5, п.5.1 ст.5, п. 11.2 ст.11
Закону «Про оподаткування прибутку
підприємств» редакції від 22.05.1997 та пп.
14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п. 137.1
ст. 137, п. 138.2 ст. 138, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139, п.185.1 ст.185 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток на загальну суму
2.887.422,00 грн. по періодам: 1 півріччя 2010
року - 210625,00 грн. (2 квартал 2010 року - 210625,00
грн.); 3 квартали 2010 року - 316875,00 грн. (3
квартал 2010 року - 106250,00 грн.); 2010 рік -
766249,00 грн. (4 квартал 2010 року - 449374,00 грн.);
1 квартал 2011 року - 270416,00 грн.; 2 квартал
2011 року - 83950,00 грн.; 2-3 квартали 2011 року -
177867,00 (3 квартал 2011 року - 93917,00 грн.); 2-4
квартали 2011 року - 353050,00 грн. (4 квартал
2011 року - 175183,00 грн.); 1 квартал 2012 року -
367500,00 грн.; півріччя 2012 року - 864150,00 грн. (2
квартал 2012 року - 496650,00 грн.); 3 квартали
2012 року - 1174832,00 грн. (3 квартал 2012 року -
310682,00 грн.); 2012 рік - 1.497.707,00 грн. (4 квартал
2012 року - 322875,00 грн.);

2) п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1, ст.188, п.198.2,
п.198.3, п.198.6, ст.198, п.201.1 та п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 2.663.713,00 грн. по періодам: травень 2010
року - 83500,00 грн., червень 2010 року - 85000,00
грн., липень 2010 року - 85000,00 грн., жовтень
2010 року - 89993,00 грн., листопад 2010 року -
185500,00 грн., грудень 2010 року - 84000,00 грн.,
січень 2011 року - 43332,00 грн., лютий 2011 року
- 83000,00 грн., березень 2011 року - 90000,00 грн.,
квітень 2011 року - 94000,00 грн., травень 2011
року - 90000,00 грн., червень 2011 року - 73000,00
грн., липень 2011 року - 81667,00 грн., серпень
2011 року - 83221,00 грн., вересень 2011 року -
107000,00 грн., листопад 2011 року - 110000,00 грн.,
грудень 2011 року - 140000,00 грн., січень 2012
року - 90000,00 грн., лютий 2012 року - 174000,00
грн., березень 2012 року - 86000,00 грн.,
квітень 2012 року - 87000,00 грн., травень 2012
року - 102000,00 грн., червень 2012 року - 100000,00
грн., липень 2012 року - 70000,00 грн., вересень
2012 року - 78000,00 грн., жовтень 2012 року -
101000,00 грн., листопад 2012 року - 82500,00 грн.,
грудень 2012 року - 85000,00 грн.;

3) п. 2.6, 3.5, 4.2, 4.3, та 7.24 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2014
№637.

Перевіркою було встановлено
несвоєчасне оприбуткування готівкових
коштів у касовій книзі підприємства з
02.04.2011 по 10.12.2012 на загальну суму 530500,30
грн.

Згідно з наказом №1-П/1 від 01.01.2010 по ТОВ
«Авто-Лайн» затверджено ліміт залишку
готівки в касі підприємства на 2010 рік в
сумі 4550,00 грн. 22.06.2010 з каси ТОВ
«Авто-Лайн» видано готівкові кошти
згідно з видатковими касовими ордерами
№611 та №613, в яких видача готівки не
підтверджена підписом одержувача, а
саме відсутній підпис про одержання
готівки на суму 15500,00 грн., залишок
готівки на кінець робочого дня 22.06.2010 в
касі підприємства становив 3247,53 грн.,
загальна сума готівки, яка не
підтверджена підписом одержувача
становила 15500,00 грн., перевищення
встановленого ліміту готівки в касі
підприємства на кінець дня 22.06.2012
становило 14197,53 грн.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Авто-Лайн» із
ПП «Джевел Стайл», ТОВ «Лінда Стар», ТОВ
«Профбух», ТОВ «Нафтова компанія
«Альфа-Капітал», ТОВ «Стіл Петролеум»,
ПП «Біопромінь», ТОВ «Інтер Аркс», ТОВ
«НВП «Універсалкомплекс», ТОВ
«Моріс-Ресурс», ТОВ «ВО
Продтранссервіс», ТОВ «ДК Трейдінг
ЛТД», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ
«Перша Технологічна Компанія - СТГ»,
ТОВ «Геліодар», ПП «Інтерметлуга», ТОВ
«Компанія Де-Люкс» Податковий орган
зазначив наступне:

«ТОВ «Авто-Лайн» здійснювало придбання
у зазначених контрагентів дизпалива у
значних обсягах. У відповідності до
наданих видаткових накладних
постачання здійснювалось у кількостях
близько 50000 літрів по одній накладній.

В ході перевірки на ТОВ «Авто-Лайн» ДПІ
у Вишгородському районі Київської
області ДПС надано запит №3231/10/2200/757
щодо наявності та технічних даних
місць зберігання придбаного палива, на
який ТОВ «Авто-Лайн» листом від 06.06.2013
№151 було повідомлено, що паливо
зберігається в контейнерному складі,
який розташований на орендованій
території згідно з договором поставки;
місткість даного складу 20000 літрів.

Даний факт ставить під сумнів факт та
товарність поставок дизпалива від
зазначених контрагентів, оскільки
згідно з видатковими накладними
постачання здійснювалося в об'ємах
значно більших, ніж об'єм наявних місць
зберігання.

До перевірки не надано транспортних та
супроводжувальних документів, що
підтверджують постачання
(транспортування) дизпалива.

Перевіркою враховуючи наведене вище,
зроблено висновок, що ТОВ «Авто-Лайн»
формував податковий кредит по
операціях, які фактично не
здійснювалися.

Таким чином, в порушення пп. 5.3.9 п. 5.3, п.
5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
підприємством завищено показники,
задекларовані в рядку 04.1 Декларацій
«витрати на придбання товарів (робіт,
послуг), крім визначених у 04.11» на 3' 696' 662
грн., в тому числі по періодам: 1
півріччя 2010 року - 842500 грн. (2-й квартал
2010 року - 842500 грн.); 3 квартали 2010 року - 1'
267' 500 грн. (3-й квартал 2010 року - 425000 грн.);
2010 рік - 2' 615' 000 грн. (4-й квартал 2010 року -
1' 347' 500,00 грн.); 1 квартал 2011 року - 1' 081' 662,00
грн. Дане порушення вплинуло на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Додатково слід зазначити, що сума
кредиторської заборгованості ТОВ
«Авто лайн» перед постачальниками, що
ліквідовані, підпадає під визначення
безнадійної заборгованості (пп.14.1.11
п.14.1 ст. 14. Податкового кодексу України)
та, у разі доведення в
адміністративному чи судовому порядку
товарного характеру операцій, підлягає
включенню до складу доходів, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток.»

На підставі Акту перевірки Податковим
органом прийняті наступні оскаржувані
податкові повідомлення-рішення:

- форми «С» № від 10.07.2013, яким
нараховано Товариству суму штрафних
санкцій у розмірі 2680897,00 грн.;

- форми «Р» № від 10.07.2013, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на
суму 3827840,00 грн., у тому числі за
основним платежем 2' 887' 422,00 грн., у
штрафні санкції - 940418,00 грн.;

- форми «Р» № від 10.07.2013, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
3605657,00 грн., у тому числі за основним
платежем - 2663713,00 грн., штрафні санкції -
941944,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Київській області
№887/10-36-10-01-206/620 від 20.09.2013 частково
задоволено скаргу Товариства,
податкове повідомлення-рішення №
від 10.07.2013 скасовано в частині
збільшення суми податку на додану
вартість на 83500,00 грн. та 20875,00 грн.
штрафних санкцій, податкові
повідомлення-рішення № від 10.07.2013
та № від 10.07.2013 залишено без змін.

На підставі Рішення Головного
управління Міндоходів у Київській
області №887/10-36-10-01-206/620 від 20.09.2013
Податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 27.09.2013, яким вже збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 3501282,00 грн., у
тому числі за основним платежем 2580213,00
грн., штрафні санкції - 921069,00 грн.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України №13988/6/99-99-10-01-15 від 25.10.2013
прийняті на підставі Акту перевірки
податкові повідомлення-рішення, з
урахуванням рішення Головного
управління Міндоходів у Київській
області №887/10-36-10-01-206/620 від 20.09.2013,
залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що
визнана неправомірною в Акті перевірки
господарська діяльність Товариства
здійснювалася на підставі наступних
угод з підприємствами-постачальниками.

- договір №01.27.2011 від 27.01.2011 на
постачання нафтопродуктів, відповідно
до умов якого ТОВ «Компанія Квік Дан»
(Постачальник) зобов'язується передати
ТОВ «Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «Компанія
Квік Дан» на адресу ТОВ «Авто-Лайн»
було виписано рахунок-фактуру на
поставку товару від 27.01.2011 №1, видаткову
накладну від 28.01.2011 №1, податкову
накладну від 28.01.2011 №1 на суму 216661,50 грн.,
крім того ПДВ 43332,30 грн.;

- договори №26/11/2010 від 26.11.2010 та №27/12/2010
від 27.11.2010, відповідно до умов яких ТОВ
«Компанія Де-Люкс» (Постачальник)
зобов'язується передати ТОВ
«Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «Компанія
Де-Люкс» на адресу ТОВ «Авто-Лайн» було
виписано: рахунки-фактури від 26.11.2010
№С-00000111, від 27.12.2010 №С-00000214; видаткові
накладні від 27.11.2010 №С-00000111, від 27.12.2010
№С-00000214; податкові накладні №30036 від
27.11.2010 на суму 927500,00 грн., крім того ПДВ
185500,00 грн., та №27032 від 27.12.2010 на суму
420000,00 грн., крім того ПДВ 84000,00 грн.;

- договір №25/10/10 від 25.10.2010 на постачання
нафтопродуктів, відповідно до умов
якого ТОВ «ДК Трейдінг ЛТД»
(Постачальник) зобов'язується передати
ТОВ «Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти (надалі -
Товар). ТОВ «ДК Трейдінг ЛТД» на адресу
ТОВ «Авто-Лайн» було виписано
рахунок-фактуру на поставку товару від
26.10.2010 №109, видаткову накладну від 26.10.2010
№109, податкову накладну від 26.10.2010 №27009
на суму 449996 грн., крім того ПДВ 89993,20 грн.;

- договори №01/09/2012 від 01.09.2012, №01/10/2012 від
1.10.2012, №01/11/2012 від 01.11.2012 та №01/12/2012 від
01.12.2012, відповідно до умов яких ТОВ «ВО
Продтранссервіс» (Постачальник)
зобов'язується передати ТОВ
«Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «ВО
Продтранссервіс» на адресу ТОВ
«Авто-Лайн» виписано: рахунки-фактури
№П-0031121 від 31.12.2012, № П-00030118 від 30.11.2012,
№П-00031118 від 30.11.2012, №П-00030096 від 30.09.2012;
видаткові накладні № П-00031121 від 31.12.2012,
№П-00030118 від 30.11.2012, 30.11.2012, №П-00031118 від
30.11.2012, №П-00030096 від 30.09.2012; податкові
накладні №31121 від 31.12.2012 на суму 425000,00
грн., крім того ПДВ 85000 грн., №30118 від
30.11.2012 на суму 412500 грн., крім того ПДВ 82500
грн., №31118 від 30.11.2012 на суму 300000 грн.,
крім того ПДВ 60000 грн., № 30096 від 30.09.2012 на
суму 390000 грн., крім того ПДВ 78000 грн.;

- договір №01/08/12 від 01.08.2012 на постачання
нафтопродуктів, відповідно до умов
якого ТОВ «НВП «Універсалкомплекс»
(Постачальник) зобов'язується передати
ТОВ «Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає Нафтопродукти (надалі -
Товар). ТОВ «НВП «Універсалкомплекс» на
адресу ТОВ «Авто-Лайн» виписано
рахунок-фактуру на поставку товару від
31.08.2012 № РН-000007, видаткову накладну від
31.08.2012 на суму 530000,00 грн., крім того ПДВ
106000,00 грн., податкову накладну від 31.08.2012
№7 на суму 530000,00 грн., крім того ПДВ 106000,00
грн.;

- договори №01/05/2012 від 31.05.2012 та №01/07/2012
01.07.2012 на постачання нафтопродуктів,
відповідно до умов яких ТОВ «Стіл
Петролеум» (Постачальник)
зобов'язується передати ТОВ
«Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «Стіл і
Петролеум» на адресу ТОВ «Авто-Лайн»
було виписано рахунки-фактури на
поставку товару від 28.05.2012 № С-0031074, від
31.07.2012 №С-0031092, видаткові накладні від
28.05.2012 № С-0031074, від 31.07.2012 №С-0031092,
податкові накладні від 28.05.2012 № 31074 на
суму 510000 грн., крім того ПДВ 102000 грн., від
31.07.2012 №31092 на суму 350000 грн., крім того
ПДВ 70000 грн.;

- договори №30.04.2012 від 30.04.2012 та №01/06/2012
від 01.06.2012 на постачання
нафтопродуктів, відповідно до умов
яких ТОВ «Нафтова компанія
«Альфа-Капітал» (Постачальник)
зобов'язується передати ТОВ
«Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «Нафтова
компанія «Альфа-Капітал» на адресу ТОВ
«Авто-Лайн» було виписано:
рахунки-фактури від 30.04.2012 № А-00030043, від
29.06.2012 № А-00030061; видаткові накладні
30.04.2012 №А-00030043, від 29.06.2012 № А-00030061;
податкові накладні від 30.04.2012 №30043 на
суму 435000 грн., крім того ПДВ 87000 грн., ,
від 29.06.2012 № 30061 на суму 500000 грн., крім
того ПДВ 100000 грн.;

- договір №01/12/11 від 01.12.2011 на постачання
нафтопродуктів, відповідно до умов
якого ТОВ «Інтер Аркс» (Постачальник)
зобов'язується передати ТОВ
«Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «Інтер
Аркс» на адресу ТОВ «Авто-Лайн»
виписано: рахунки-фактури від 28.12.2011
№РН-1231/01, від 28.12.2011 №РН-1231/02; видаткові
накладні від 28.12.2011 №РН- 1231/01, від 28.12.2011
№РН-1231/02; податкові накладні від 28.12.2011
№350 на суму 443333,33 грн., крім того ПДВ
88666,67 грн., від 28.12.2011 №351 на суму 256666,67
грн., крім того ПДВ 51333,33 грн.;

- договори №06.30.2011 від 30.06.2011, №07.31.2011 від
31.07.2011 та №30/11/2011 від 30.11.2011 на
постачання нафтопродуктів, відповідно
до умов яких ТОВ «Профбух»
(Постачальник) зобов'язується передати
ТОВ «Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «Профбух»
на адресу ТОВ «Авто-Лайн» було виписано
рахунки-фактури: від 30.06.2011 №345, від
31.07.2011 №106, від 25.11.2011 №П-00000021, від 28.11.2011
№ П-0000023; видаткові накладні від 30.06.2011
№345, від 31.07.2011 №106, від 25.11.2011 №П-00000022,
від 28.11.2011 №П-00000023; податкові накладні
від 30.06.2011 №26 на суму 365000 грн., крім того
ПДВ 73000 грн., від 31.07.2011 №33 на суму 408333,34
грн., крім того ПДВ 81666,66 грн., від 30.11.2011
№22 на суму 275000, крім того ПДВ 55000 грн.,
від 30.11.2011 №23 на суму 275000 грн., крім того
ПДВ 55000 грн.;

- договори №31.10.2011 від 31.10.2011 та №31.10.2011
від 31.10.2011 на постачання
нафтопродуктів, відповідно до умов
яких ТОВ «Моріс-Ресурс» (Постачальник)
зобов'язується передати ТОВ
«Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ
«Моріс-Ресурс» на адресу ТОВ
«Авто-Лайн» виписано: рахунки-фактури
від 31.10.2011, від 31.10.2011; видаткові
накладні від 31.10.2011, від 31.10.2011;
податкові накладні від 31.10.2011 №31101 на
суму 249000 грн., крім того ПДВ 49800 грн., від
31.10.2011 №31102 на суму 526000 грн., крім того
ПДВ 51200 грн.;

- договори №31.08.2011 від 31.08.2011, №30.09.2011 від
30.09.2011 на постачання нафтопродуктів,
відповідно до умов яких ПП
«Біопромінь» (Постачальник)
зобов'язується передати ТОВ
«Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ПП
«Біопромінь» на адресу ТОВ «Авто-Лайн»
виписано: рахунки-фактури від 31.08.2011
№Б-00031089, від 30.09.2011 №Б-00030098; видаткові
накладні від 31.08.2011 №Б-00031089, від 30.09.2011
№Б-00030098; податкові накладні від 31.08.2011
№31089 на суму 416160,64 грн., крім того ПДВ
83221,33 грн., від 30.09.2011 №30098 на суму 323333,33
грн., крім того ПДВ 64666,67 грн.;

- договори №03.31.2011 від 31.03.2011, №04.30.2011 від
30.04.2011 та №05.31.2011 від 31.05.2011, відповідно
до умов яких ТОВ «Лінда Стар»
(Постачальник) зобов'язується передати
ТОВ «Авто-Лайн» (Покупцю) нафтопродукти
відповідної якості, а Покупець оплачує
й приймає нафтопродукти. ТОВ «Лінда
Стар» на адресу ТОВ «Авто-Лайн» було
виписано: рахунки-фактури на поставку
товару від 31.03.2011 №93, від 30.04.2011 №125, від
31.05.2011 №315; видаткові накладні від 31.03.2011
№93, від 30.04.2011 №125, від 31.05.2011 №315;
податкові накладні від 31.03.2011 №77 на
суму 450000 грн., крім того ПДВ 90000 грн., від
30.04.2011 №196 на суму 470000 грн., крім того ПДВ
94000 грн., від 31.05.2011 №281 на суму 450000 грн.,
крім того ПДВ 90000 грн.;

- договір №2.28.11 від 28.02.2011 на постачання
нафтопродуктів, відповідно до умов
якого ТОВ «Перша Технологічна Компанія
- СТГ» (Постачальник) зобов'язується
передати ТОВ «Авто-Лайн» (Покупцю)
нафтопродукти відповідної якості, а
Покупець оплачує й приймає
нафтопродукти. ТОВ «Перша Технологічна
Компанія - СТГ» на адресу ТОВ
«Авто-Лайн» було виписано
рахунок-фактуру на поставку товару від
28.02.2011 №450, видаткову накладну від 28.02.2011
№450, податкову накладну від 28.02.2011 №450
на суму 415000 грн., крім того ПДВ 83000 грн.;

- договори №30.09.2011 від 30.09.2011, №1/01-12 від
01.01.2012, №1/02-12 від 01.02.2012, №1/03-12 від 01.03.2012
на постачання нафтопродуктів,
відповідно до умов яких ПП «Джевел
Стайл» (Постачальник) зобов'язується
передати ТОВ «Авто-Лайн» (Покупцю)
нафтопродукти відповідної якості, а
Покупець оплачує й приймає
нафтопродукти. ПП «Джевел Стайл» на
адресу ТОВ «Авто-Лайн» було виписано:
рахунки-фактури від 30.09.2011 № РН-2444, від
27.01.2012 №РН-0000440, від 29.02.2012 №РН-0229/32, від
31.03.2012 № РН-033102; видаткові накладні від
30.09.2011 №РН-2444, від 27.01.2012 № РН- « 000440, від
29.02.2012 №РН-0229/32, від 31.03.2012 № РН-033102;
податкові накладні від 30.09.2011 №00038, від
27.01.2012 №2394, від 29.02.2012 №2226, від 31.03.2012 №2389
всього на суму 1961666,67 грн., крім того ПДВ
392333,33;

- усної угоди про поставку дизпалива
між ТОВ «Геліодар» та ТОВ «Авто-Лайн»,
на підставі якої ТОВ «Геліодар» на
адресу ТОВ «Авто-Лайн» було виписано:
рахунки-фактури від 29.06.2010 №96, від 29.07.2010
№96; видаткові накладні від 29.06.2010 №96,
від 29.07.2010 №96, всього на суму 850000 грн.,
крім того ПДВ 190000 грн., податкові
накладні від 29.06.2010 №62926, від 29.07.2010 №7293,
всього на суму 850000 грн., крім того ПДВ
190000 грн.;

- усної угоди про поставку дизпалива ПП
«Інтерметлуга» та ТОВ «Авто-Лайн», на
підставі якої «Інтерметлуга» на адресу
ТОВ «Авто-Лайн» було виписано:
рахунок-фактуру на поставку товару від
21.05.2010 №44, видаткову накладну від 21.05.2010
№44, податкову накладну від 21.05.2010 на
суму 417500 грн., крім того ПДВ 83500 грн.

На підтвердження реальності виконання
умов наведених договорів позивачем
також були надані належним чином
завірені копії:

- товарно-транспортних накладних про
поставу дизпалива від зазначених
контрагентів;

- банківських виписок за період, який
був предметом зазначеної перевірки;

- переліку транспортних засобів ТОВ
«Авто-Лайн» за період 2010-2012 років;

- довідки про закуплене та витрачене
пальне за 2011-2012 роки;

- штатного розпису ТОВ «Авто-Лайн»;

- договорів оренди території з твердим
покриттям №01/01/11-2 від 01.01.2012 та №2 від
01.01.2012 (з додатками до них);

- звітів про експлуатацію
автотранспорту за 2010-2012 роки;

- дозволів на перевезення пасажирів на
міжобласному автобусному маршруті
загального користування, наданих ТОВ
«Авто-Лайн»;

Стосовно позовної вимоги про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.07.2013
№, яким Податковим органом на
Товариство накладено штрафні санкції в
розмірі 2680897,00 грн., колегія суддів
зважає на таке.

Статтею 250 Господарського кодексу
України в редакції, яка діяла до 01.01.2011,
встановлено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Однак Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України у зв'язку з прийняттям
Податкового кодексу України» від 02.12.2010
№2756-VI, який набрав чинності 01.01.2011,
статтю 250 Господарського кодексу
України доповнено частиною 2,
відповідно до положень якої дія цієї
статті не поширюється на штрафні
санкції, розмір і порядок стягнення
яких визначені Податковим кодексом
України та іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби та митні
органи.

Таким чином, твердження позивача про
те, що Податковим органом був
пропущений встановлений статтею 250
Господарського кодексу України строк
накладення
адміністративно-господарських санкцій
за перевищення встановленого ліміту
готівки та її несвоєчасного
оприбуткування, не стосується
порушень, які було вчинено починаючи з
01.01.2011.

Як вбачається з Акту перевірки, 22.06.2010
Товариством було допущено перевищення
встановленого наказом №1-П/1 від 01.01.2010
по ТОВ «Авто-Лайн» ліміту готівки в
касі на 14197,53 грн.

З розрахунку суми штрафних санкцій до
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.07.2013 вбачається, що ним до
Товариства були, зокрема, застосовані
штрафні (фінансові) санкції у сумі 28395,00
грн. (14197,53 грн. х2) за перевищення
встановленого залишку готівки в касі.

Враховуючи викладені вище норми та те,
що вказане порушення вчинено
Товариством 22.06.2010, зазначені
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 28395,00 грн. накладені
Податковим органом з пропущенням
встановленого статтею 250
Господарського кодексу України строку,
відтак податкове повідомлення-рішення
№ від 10.07.2013 в зазначеній частині
є протиправним та підлягає скасуванню.

Як було зазначено вище, перевіркою було
встановлено несвоєчасне
оприбуткування готівкових коштів у
касовій книзі підприємства з 02.04.2011 по
10.12.2012 на загальну суму 530500,30 грн. В Акті
перевірки наведено 35 епізодів
несвоєчасного оприбуткування
готівкових коштів за вказаний період.

Керуючись статтею 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки», якою
передбачено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми, податковим
органом було визначено суму штрафних
санкцій у розмірі 2652501,50 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог в
цій частині з огляду на таке.

Позивач у позовній заяві зазначив та
підтверджується викладеними в Акті
перевірки обставинами, що кожен з
епізодів несвоєчасного оприбуткування
готівкових коштів припадає на вихідний
або святковий день. Представник
відповідача дане твердження також
підтримав у содовому засіданні.

Пунктом 1.2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005
№40/10320 (далі - Положення) встановлено, що
оприбуткуванням готівки є проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 2.6 Положення, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять розрахунки з оформленням їх
касовими ордерами і веденням касової
книги відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням реєстратора
розрахункових операцій або
використанням розрахункової книжки
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК). Підприємствам, яким Законом
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» надано право
проводити розрахунки готівкою із
споживачами без використання РРО та РК
і специфіка функціонування яких
унеможливлює оформлення ними кожної
операції касовим ордером (продаж
проїзних і перевізних документів;
білетів державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Відповідно до пункту 4.3 Положення
записи в касовій книзі проводяться
касиром за операціями одержання або
видачі готівки за кожним касовим
ордером і видатковою відомістю в день
її надходження або видачі. За
відсутності руху готівки в касі
протягом робочого дня записи в касовій
книзі в цей день не провадяться.
Щоденно в кінці робочого дня касир
підсумовує операції за день, виводить
залишок готівки в касі на початок
наступного дня і передає до
бухгалтерії як звіт касира другі
примірники, що є відривною частиною
аркуша касової книги (копію записів у
касовій книзі за день), з прибутковими і
видатковими касовими ордерами під
підпис у касовій книзі.

Якщо бухгалтерія та касир підприємства
(юридичної особи) не працюють у вихідні
та святкові дні, а його відокремлений
підрозділ, який використовує під час
розрахунків РРО (РК), у ці дні працює,
але не веде касової книги, то записи в
касовій книзі юридичної особи
здійснюються наступного робочого дня
підприємства - юридичної особи.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що бухгалтерія
підприємства у вихідні та святкові дні
не працює, а тому записи в касовій книзі
юридичної особи здійснюються
наступного робочого дня підприємства.
Даний факт не заперечувався
представником відповідача.

Разом з цим, представник податкового
органу висловив позицію про те, що
оскільки у вихідні дні каса
підприємства не працювала, то готівка
взагалі ніяким чином не фіксувалася
підприємством.

Даний факт був досліджений колегією
суддів та встановлено наступне.

Представником позивача було надано, а
колегією суддів оглянуто оригінали
документів за допомогою яких
здійснювалося оприбуткування готівки
в касу підприємства протягом 2011 - 2012
років, серед яких: книги обліку
розрахункових операцій
(квитково-касові листи), прибуткові
касові ордери, реєстри касових ордерів.

Копії реєстрів прибутково-касових
ордерів, копії прибутково-касових
ордерів, квитково-облікових листів по 35
епізодах несвоєчасного оприбуткування
готівкових коштів за вказаний період
долучені до матеріалів справи.

З поданих документів та пояснень
представника позивача колегією суддів
встановлено, оскільки у вихідні та
святкові дні каса підприємства не
працює, то готівка фіксувалася в книзі
обліку розрахункових операцій та
зокрема, заповнювалися квитково-касові
листи у яких зазначалася: ціна квитків,
серія, номера квитків (до початку
роботи та після закінчення роботи),
кількість проданих квитків та сума
отриманих коштів після повернення на
базу підприємства.

Твердження представника відповідача,
що підприємство працює сім днів на
тиждень, а тому і бухгалтерія
підприємства повинна працювати
відповідно сім днів на тиждень колегія
суддів розцінює критично та до уваги не
приймає, оскільки законодавством не
встановлено обов'язку підприємствам
забезпечувати щоденну роботу
бухгалтерії.

Крім того, адміністрація підприємства
у вихідні та святкові дні також не
працює, а працюють лише водії на
маршрутах відповідно до графіків
обслуговування маршрутів.

Отже, проаналізувавши викладене вище,
колегія суддів дійшла висновку, що
оскільки товариство та, відповідно
бухгалтерія товариства у вихідні та
святкові дні не працює, а отримана
готівка щоденно фіксувалася водіями у
книгах обліку розрахункових операцій,
то підприємством було вжито всіх
необхідних заходів для своєчасного
оприбуткування готівки в касі
підприємства у вихідні та святкові дні,
адже записи в касовій книзі юридичної
особи здійснювалися наступного
робочого дня підприємства відповідно
до положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 10.07.2013 №
в частині накладення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 2652501,50 грн. за несвоєчасне
оприбуткування готівкових коштів у
касовій книзі є неправомірним, відтак
адміністративний позов в цій частині
також підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовну вимогу про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.07.2013 №,
колегія суддів зазначає наступне.

За приписами пункту 56.1 статті 56
Податкового кодексу України рішення,
прийняті контролюючим органом, можуть
бути оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Водночас, відповідно до підпункту 60.1.3
пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу
України податкове
повідомлення-рішення вважаються
відкликаним, якщо контролюючий орган
зменшує нараховану суму грошового
зобов'язання раніше прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

При цьому відповідно до пункту 60.4
статті 60 Податкового кодексу України у
випадку, визначеному підпунктом 60.1.3
пункту 60.1 цієї статті, податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним з дня надходження до
платника податків податкового
повідомлення-рішення, яке містить
зменшену суму грошового зобов'язання
або податкового боргу.

Як було зазначено вище, рішенням
Головного управління Міндоходів у
Київській області №887/10-36-10-01-206/620 від
20.09.2013 податкове повідомлення-рішення
№ від 10.07.2013 було скасовано в
частині збільшення суми податку на
додану вартість на 83500,00 грн. основоного
платежу та 20875,00 грн. штрафних санкцій,
тобто мало місце зменшення суми
грошового зобов'язання. Дане рішення
Головного управління Міндоходів у
Київській області переглядалось
Міністерством доходів і зборів України
та залишено без змін.

На підставі наведеного Податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 27.09.2013,
яким, з урахуванням висновків
зазначеного рішення Головного
управління Міндоходів у Київській
області, збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 3501282,00 грн., у тому
числі за основним платежем 2580213,00 грн.,
штрафні санкції - 921069,00 грн.

Таким чином, податкове повідомлення
від 10.07.2013 № вважається
відкликаним в силу закону, тобто на
момент звернення до суду з даним
адміністративним позовом не існує, що
унеможливлює його окреме оскарження.
Отже, адміністративний позов в цій
частині також не підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.09.2013 № та
від 10.07.2013 № суд зазначає
наступне.

Як було зазначено вище, підставою для
встановлення порушення податкового
законодавства став висновок
Податкового органу про безтоварність
договорів постачання дизпалива,
укладених між позивачем та ТОВ
«Авто-Лайн» із ПП «Джевел Стайл», ТОВ
«Лінда Стар», ТОВ «Профбух», ТОВ
«Нафтова компанія «Альфа-Капітал», ТОВ
«Стіл Петролеум», ПП «Біопромінь», ТОВ
«Інтер Аркс», ТОВ «НВП
«Універсалкомплекс», ТОВ
«Моріс-Ресурс», ТОВ «ВО
Продтранссервіс», ТОВ «ДК Трейдінг
ЛТД», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ
«Перша Технологічна Компанія - СТГ»,
ТОВ «Геліодар», ПП «Інтерметлуга», ТОВ
«Компанія Де-Люкс» (далі -
Постачальники), який ґрунтувався на
невідповідності обсягів постачання
наявним у Товариства місцям зберігання
дизпалива та ненаданням Товариством до
перевірки транспортних та
супроводжувальних документів, що
підтверджують постачання
(транспортування) дизпалива, зокрема
товарно-транспортних накладних.

Обгрунтовуючи наведені твердження,
Податковий орган посилається на
положення Інструкції про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затверджену
наказом Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі -
Інструкція).

Підпунктом 5.4.1 Інструкції встановлено,
що перевезення нафтопродуктів
автомобільним транспортом
здійснюється згідно з Правилами
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затвердженими
наказом Мінтрансу України від 14.10.1997
№363, зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, та ГОСТ
27352-87 «Автотранспортные средства для
заправки и транспортирования
нефтепродуктов. Типы, параметры и общие
технические требования». З прибуттям
нафтопродуктів до вантажоодержувача в
автоцистерні перевіряється наявність
і цілісність пломб, технічний стан
автоцистерни, відповідність об'єму і
густини нафтопродукту в автоцистерні
об'єму і густині, зазначеним у
товарно-транспортній накладній на
відпуск нафтопродуктів (нафти) за
формою N 1-ТТН (нафтопродукт) (далі ТТН)
(додаток 3), відповідність найменування,
марки і виду (залежно від масової
частки сірки) нафтопродукту,
зазначених у ТТН і паспорті якості на
відвантажений нафтопродукт.

Разом з тим, вказана Інструкція не
встановлює правил податкового обліку,
а встановлює єдиний порядок
організації та виконання робіт,
пов'язаних з прийманням,
транспортуванням, зберіганням,
відпуском та обліком товарної нафти і
нафтопродуктів.

Окрім того, позивачем були надані копії
товарно-транспортних накладних про
поставку дизпалива від зазначених
контрагентів.

Твердження Податкового органу про
невідповідність обсягів постачання
дизпалива наявним у Товариства місцям
для його зберігання спростовуються
наданими позивачем документами,
зокрема довідкою про закуплене та
витрачене Товариством пальне за 2011-2012
роки (т. 2, а.с. 116), з якої вбачається, що
об'єм витраченого в середньому
дорівнює об'єму закупленого палива.

Суд також звертає увагу на те, що
статтею 204 Цивільного кодексу України
закріплена презумпція правомірності
правочину, згідно з якою правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Крім того, судова колегія виходить із
презумпції сумлінності платників
податків та інших учасників
правовідносин в економічній сфері,
відповідно до змісту якої
презумується, що дії платника податків,
які мають своїм результатом одержання
певної податкової вигоди економічно
виправдані, а відомості, що містяться в
його первинних бухгалтерських
документах та податковій звітності є
достовірними, якщо інше не доказано у
встановленому законодавством порядку
належними та допустимими доказами.

Згідно з позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеною в листі від 02.06.2011 №742/11/13-11,
статтею 1 Закону України від 16.07.1999
№996-ХІV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Отже, будь-які документи
(у тому числі договори, накладні,
рахунки тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до частини 2 статті 70 КАС
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Тобто, Податковий орган повинен надати
суду відповідні докази, які
підтверджують доводи щодо відсутності
господарських операцій між ТОВ
«Авто-Лайн» та Постачальниками,
правомірності прийнятих ним
оспорюваних рішень.

В свою чергу, суд констатує, що фактичне
здійснення господарських операцій між
цими контрагентами підтверджується
зазначеними вище первинними та іншими
документами, зокрема
рахунками-фактурами, видатковими
накладними, податковими накладними,
товарно-транспортними накладними тощо.

Таким чином, позивач підтвердив доводи
про реальність господарських операцій
вказаними вище документами та
поясненнями, тому не визнання
Податковим органом права на податковий
кредит та висновок про завищення
валових витрат Товариства є
безпідставними.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України визначає, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України встановлено, що платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

Аналогічні положення закріплені у
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», який діяв до набрання
01.01.2011 чинності Податковим кодексом
України.

Пункт 201.6 статті 201 Податкового кодексу
України встановлює, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідач не надав жодних доказів
того, що позивача відповідно до
положень пункту 201.6 Податкового
кодексу України було повідомлено про
наявність розбіжностей в
задекларованих податкових
зобов'язаннях і кредитах Товариства із
Постачальниками, тоді як позивачем
доведено правомірність та
своєчасність відображення податкового
кредиту за наслідками взаємовідносин
із зазначеними вище суб'єктами
господарювання у звітних документах.

За приписами статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» документом, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
є первинний документ.

Відповідно до статті 9 цього ж закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що податкові накладні,
виписані Постачальниками в рамках
приведених вище угод, сформовані у
відповідності вимогам, наведеним у
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Отже, наявність у позивача належним
чином оформлених податкових накладних,
отриманих у межах взаємовідносин з
Постачальниками за період, що
перевірявся Податковим органом, суду
доведено.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Таким чином, у зв'язку з наявністю у
позивача відповідних первинних
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, зокрема,
податкових накладних, суд дійшов
висновку про обгрунтованість дій ТОВ
«Авто-Лайн» щодо формування
податкового кредиту по
взаємовідносинах Постачальниками.

Частиною 1 статті 5 КАС України
встановлено, що адміністративне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції України, цього Кодексу
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікованої Законом України № 475/97-ВР
від 17.07.1997, (далі - Конвенція) кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Проте попередні положення
жодним чином не обмежують право
держави вводити в дію такі закони, які
вона вважає за необхідне, щоб
здійснювати контроль за користуванням
майном відповідно до загальних
інтересів або для забезпечення сплати
податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує, як справу
майнового характеру, на підставі
рішення Європейського суду з прав
людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти
України», зі змісту якого вбачається,
що збільшення податковим органом
зобов'язань особи з податку є
втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини вимога про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень, яке впливає на склад майна
позивача, у тому числі шляхом
безпідставного стягнення податків,
зборів, штрафних санкцій тощо, є
майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне
винесення Податковим органом спірних
податкових повідомлень-рішень
становить втручання у мирне володіння
майном суб'єкта господарювання, що
порушує статтю 1 Першого протоколу до
Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 8
КАС України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Частиною 2 статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши наведені норми та
обставини справи, колегія суддів
дійшла висновку, що відповідачем не
доведено належними та достатніми
доказами фактів безпідставного чи
неправомірного формування позивачем
податкового кредиту та заниження суми
податку на додану вартість, що підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
результатами господарської діяльності
з ТОВ «Авто-Лайн» із ПП «Джевел Стайл»,
ТОВ «Лінда Стар», ТОВ «Профбух», ТОВ
«Нафтова компанія «Альфа-Капітал», ТОВ
«Стіл Петролеум», ПП «Біопромінь», ТОВ
«Інтер Аркс», ТОВ «НВП
«Універсалкомплекс», ТОВ
«Моріс-Ресурс», ТОВ «ВО
Продтранссервіс», ТОВ «ДК Трейдінг
ЛТД», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ
«Перша Технологічна Компанія - СТГ»,
ТОВ «Геліодар», ПП «Інтерметлуга» та
ТОВ «Компанія Де-Люкс».

Підсумовуючи наведені положення
діючого законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі
знайшли своє підтвердження,
оскаржувана Постанова постановлено
судом першої інстанції з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авто-лайн» на Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014 року - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року - скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення рішення від 10.07.2013
року № в частині накладення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 2652501,50 грн.

Ухвалити в цій частині нову постанову,
якою адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-лайн» до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.07.2013 року
№ - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
10.07.2013 року № в частині накладення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 2652501,50 грн.

В іншій частині постанову - залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Постанови виготовлений
28.11.2014 року)

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.