Справа № 803/2349/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Справа № 803/2349/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Володимир-Волинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (Володимир-Волинська ОДПІ ГУ
Міндоходів) звернулась з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 7 303 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25
вересня 2013 року працівниками ГУ
Міндоходів у Волинській області було
проведено фактичну перевірку магазину
"Гуслав", що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку
діяльність відповідач. За результатами
перевірки складено акт №
2601/03/20/22/НОМЕР_1 від 25 вересня 2014 року,
яким зафіксовано факти роздрібної
торгівлі вином за ціною, нижчою від
розміру мінімальних роздрібних цін на
такі напої, що є порушенням вимог
пункту 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв". У
зв'язку із виявленням вказаного
порушення контролюючим органом
прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій № 1935 від 07 жовтня 2013
про застосування штрафу в розмірі 5 000
грн. Також виявлені факти проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів;
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеній у денному
звіті; невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку;
неоприбуткування готівкових коштів;
порушення порядку обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації.
Виявлене свідчить про порушення
відповідачем норм Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" № 265/95-ВР від 06 липня 1995 року
(Закон № 265/95-ВР), а тому контролюючим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 07
жовтня 2013 року, яким застосовано до
відповідача штрафні (фінансові)
санкції в сумі 2 303 грн. 50 коп.

Вказані рішення відповідачем в
адміністративному або судовому
порядку не оскаржувались, визначені
суми штрафних (фінансових) санкцій
самостійно не сплачені, набули статусу
податкового боргу.

Позивач просить стягнути з відповідача
на користь держави 7 303 грн. 50 коп.
податкового боргу в судовому порядку,
оскільки вжиті заходи щодо його
стягнення шляхом надіслання
податкової вимоги не призвели до його
погашення.

Відповідач письмових заперечень проти
позову суду не надав.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав суду
письмове клопотання від 27листопада 2014
року про розгляд справи за його
відсутності (а.с. 25).

Представник відповідача в судове
засідання також не прибув, поштове
відправлення з ухвалами про відкриття
провадження в адміністративній справі,
про закінчення підготовчого
провадження і призначення справи до
судового розгляду та повістки про
виклик до суду, надіслані за
місцезнаходженням відповідача згідно
із даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (АДРЕСА_1), повернулись
до суду з довідкою відділення
поштового зв'язку "за закінченням
терміну зберігання" (а.с. 17-24), тобто не
вручене адресату з незалежних від суду
причин, а тому відповідно до частини
одинадцятої статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України) вважається, що останній
належним чином був повідомлений про
розгляд справи.

Відповідно до частини четвертої статті
122 КАС України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Згідно із частиною четвертою статті 128
КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Відповідно до
частини шостої статті 128 КАС України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Як передбачено частиною
першою статті 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки представники
сторін, належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, в
судове засідання не прибули, при цьому
позивачем було заявлено письмове
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника, а дану
справу можливо розглянути і вирішити
на підставі наявних у ній доказів, тому
суд приходить до висновку, що судовий
розгляд справи необхідно здійснювати в
порядку письмового провадження, без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 23 липня 2012
року зареєстрований як суб'єкт
господарювання, його місцем проживання
значиться: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, перебуває на
податковому обліку в
Володимир-Волинській ОДПІ з 24 липня 2012
року. Зазначені обставини
підтверджуються копією виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців,
довідкою позивача від 11 листопада 2014
року № 8217/18-011 (а.с. 5, 6).

25 вересня 2013 року працівниками ГУ
Міндоходів у Волинській області було
проведено фактичну перевірку магазину
"Гуслав" (АДРЕСА_1) де здійснює
підприємницьку діяльність відповідач.

За результатами перевірки складено акт
№ 2601/03/20/22/НОМЕР_1 від 25 вересня 2014 року,
яким зафіксовано порушенням вимог
пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв" -
роздрібна торгівля вином за ціною,
нижчою від розміру мінімальних
роздрібних цін на такі напої (а.с. 8-9).

Відповідно до частини першої, абзацу
тринадцятого частини другої статті 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" (в редакції, чинній на момент
проведення перевірки) за порушення
норм цього Закону щодо виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі оптової або
роздрібної торгівлі коньяком,
алкогольними напоями, горілкою,
лікеро-горілчаними виробами та вином
за цінами, нижчими за встановлені
мінімальні оптово-відпускні або
роздрібні ціни на такі напої - 100
відсотків вартості отриманої партії
товару, розрахованої виходячи з
мінімальних оптово-відпускних або
роздрібних цін, але не менше 5 000 грн.

Частиною четвертою, п'ятою статті 17
цього ж Закону визначено, що рішення
про стягнення штрафів, передбачених
частиною другою цієї статті,
приймаються органами державної
податкової служби та/або органом, який
видав ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України. У разі невиконання
суб'єктом господарювання рішення
органів, зазначених у частині третій
цієї статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 02 червня 2003 року № 790 (з наступними
змінами та доповненнями) (Порядок № 790),
однією з підстав для прийняття рішення
про застосування фінансових санкцій є
акт перевірки додержання суб'єктом
підприємницької діяльності
встановлених законодавством вимог,
обов'язкових для виконання під час
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, складений
органом, що видав ліцензію, у якому
зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства; рішення про
застосування фінансових санкцій,
передбачених пунктом 2 цього Порядку,
приймаються керівником, а у разі його
відсутності - заступником керівника
органу, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами
(Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПС, його
регіональні управління та їх
територіальні підрозділи,
Мінекономрозвитку), чи керівником (його
заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС,
Держстату, Держспоживінспекції
відповідно до їх компетенції,
визначеної законодавством.

На підставі вказаного акту першим
заступником начальника
Володимир-Волинської ОДПІ прийнято
рішення про застосування фінансових
санкцій № 1935 від 07 жовтня 2013 року, яким
до відповідача застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі 5 000
грн. за факт роздрібної торгівлі вином
за цінами, нижчими за встановлені
мінімальні оптово-відпускні або
роздрібні ціни на такі напої на
підставі абзацу тринадцятого частини
другої статті 17 Закону № 265/95-ВР (а.с. 10).

Вказане рішення отримано відповідачем
07 жовтня 2013 року, що засвідчено його
підписом на цьому рішенні (а.с. 10,
зворот).

Відповідно до пунктів 10-13 Порядку № 790 у
разі невиконання суб'єктом
підприємницької діяльності рішення
про застосування фінансових санкцій
протягом 30 днів після його отримання
сума санкцій стягується на підставі
рішення суду. Суми фінансових санкцій,
стягнені відповідно до цього Порядку,
зараховуються до державного бюджету.
Рішення вважається виконаним і
знімається з контролю після одержання
відповідної інформації про
зарахування суми штрафу до бюджету.
Рішення про застосування фінансових
санкцій може бути оскаржено у місячний
термін в установленому законодавством
порядку.

Станом на 07 листопада 2013 року
відповідачем рішення про застосування
фінансових санкцій не виконане, не
оскаржене в судовому або
адміністративному порядку.

Також проведеною перевіркою виявлено
порушення пунктів 1, 2, 9, 12, 13 статті 3
Закону № 265/95-ВР - проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів;
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеній у денному
звіті; невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку;
неоприбуткування готівкових коштів;
порушення порядку обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини
першої статті 17 цього Закону за
порушення його вимог до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
разі встановлення протягом
календарного року в ході перевірки
факту: проведення розрахункових
операцій з використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання у розмірі 100
відсотків вартості проданих з
порушеннями, встановленими цим
підпунктом, товарів (послуг); двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його незберігання.

Статтею 20 цього Закону визначено, що до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Контроль за додержанням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), інших
вимог цього Закону здійснюють органи
доходів і зборів шляхом проведення
фактичних та документальних перевірок
відповідно до Податкового кодексу
України (стаття 15 Закону № 265/95-ВР).

Відповідно до пункту 113.3 статті 113
Податкового кодексу України (ПК
України) штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) за порушення норм законів з
питань оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

У разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
такий контролюючий орган надсилає
(вручає) платнику податків податкове
повідомлення-рішення (пункт 58.1 статті 58
ПК України).

На підставі вказаного акту
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
"С" № від 07 жовтня 2013 року про
застосування суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 2
303 грн. 50 коп., яке отримане відповідачем
07 жовтня 2013 року (а.с. 11).

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК
України у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Станом на 18 жовтня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 не сплатив
нараховану суму грошового
зобов'язання, податкове
повідомлення-рішення не оскаржив.

У разі якщо грошове зобов'язання
нараховане контролюючим органом до
закінчення строку давності,
визначеного у пункті 102.1 цієї статті,
податковий борг, що виник у зв'язку з
відмовою у самостійному погашенні
такого грошового зобов'язання, може
бути стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу (пункт 102.4 статті 102
ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1
статті 14 ПК України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 ПК України платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи. Відповідно до
пункту 31.1 статті 31 ПК України строком
сплати податку та збору визнається
період, що розпочинається з моменту
виникнення податкового обов'язку
платника податку із сплати конкретного
виду податку і завершується останнім
днем строку, протягом якого такий
податок чи збір повинен бути сплачений
у порядку, визначеному податковим
законодавством. Момент виникнення
податкового обов'язку платника
податків визначається календарною
датою.

Податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175
пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Отже, застосована до відповідача
фінансова санкція у вигляді штрафу в
розмірі 5 000 грн. на підставі рішення про
застосування фінансових санкцій № 1935
від 07 жовтня 2013 року і штрафна санкція в
розмірі 2 303 грн. 50 коп., застосована на
підставі податкового
повідомлення-рішення форми "С" №
від 07 жовтня 2013 року є узгодженими
грошовими зобов'язаннями та набули
статусу податкового боргу, загальна
сума якого становить 7 303 грн. 50 коп.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України
передбачено, що виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Як вбачається із довідки позивача №
8188/25-025 від 13 листопада 2014 року за
підприємцем ОСОБА_1 рахується
податковий борг в сумі 7 303 грн. 50 коп.
(а.с. 7).

У разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59
ПК України). Позивач вживав заходи з
метою погашення податкового боргу:
відповідачу надіслано податкову
вимогу від 28 жовтня 2013 року № 5-22 (а.с. 12).
Вказані заходи не спричинили погашення
платником податків податкового боргу,
загальна сума якого становить 7 303 грн. 50
коп.

Орган стягнення, відповідно до пунктів
87.11 статті 87 ПК України, звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи. Стягнення податкового
боргу за рішенням суду здійснюється
державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Частиною першою статті
71 цього Кодексу встановлено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду доказів про
відсутність у нього податкового боргу
в сумі 7 303 грн. 50 коп. та не спростував
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази та норми чинного законодавства,
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог шляхом прийняття
постанови про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 податкового
боргу в сумі 7 303 грн. 50 коп.

Керуючись частиною шостою статті 128,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", Податкового кодексу України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь держави 7 303
грн. 50 коп. (сім тисяч триста три грн. 50
коп.) податкового боргу.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
М.А. Александрова