Справа № 492/56/14-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р. Справа № 492/56/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Борисова С.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Потапчука В.О. судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області на постанову Арцизькому
районного суду Одеської області від 07
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області про визнання неправомірною
відмову в нарахуванні та виплаті
грошової допомоги та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
грошової допомоги відповідно до
частини 13 статті 37 Закону України «Про
державну службу», -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області, в якому просить визнати
неправомірною відмову в нарахуванні та
виплаті їй грошової допомоги та
зобов'язати нарахувати та виплатити
грошову допомогу відповідно до ч. 13 ст.
37 Закону України «Про державну службу».

Суд першої інстанції своєю
постановою від 07 лютого 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_4
задовольнив повністю.

Визнав неправомірною відмову
Управління пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області в
нарахуванні та виплаті грошової
допомоги ОСОБА_4 відповідно до ч. 13 ст. 37
Закону України «Про державну службу»
та зобов'язав Управління пенсійного
фонду України в Арцизькому районі
Одеської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 грошову допомогу
відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу».

Управління пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, законами
України „Про пенсійне забезпечення"
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII з
наступними змінами, „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV
з наступними змінами.

За змістом вказаних законів право на
пенсію за віком особа набуває не лише
після досягнення загальновизначеного
пенсійного віку чи пенсійного віку,
встановленого спеціальним
законодавством, а також у разі
дострокового виходу на пенсію за
певних обставин. Так, у статті 21 Закону
№ 3721 передбачено випадки, коли
пенсійний вік для визначеного в ній
кола осіб, зокрема державних
службовців, знижено на півтора року
порівняно із загальновстановленим.

Пенсійні правовідносини певних
категорій осіб, у тому числі тих, які
мають статус державного службовця,
регулюються додатково також
спеціальними законами або окремими
положеннями вказаних законів.

Засади державної служби, умови, порядок
реалізації громадянами України права
на державну службу, а також права на
пенсійне забезпечення державних
службовців врегульовано
законодавством про державну службу.

Право на одержання пенсії державних
службовців мають чоловіки, які досягли
віку 62 роки, та жінки, які досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - страховий стаж), у
тому числі стажу державної служби не
менш як 10 років, та які на час
досягнення зазначеного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш як 20
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку (частина перша статті
37 Закону № 3723).

Державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів (частина тринадцята
статті 37 Закону № 3723).

Таким чином, грошова допомога в розмірі
10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону
№ 3723 не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.
Звільнена з посади державного
службовця на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України і на момент звільнення вона
досягла 55 років, що підтверджено копією
трудової книжки. Згідно повідомлення
Управління ПФУ в Арцизькому районі
Одеської області позивачці згідно її
заяви від 23 грудня 2013 року призначено
пенсію за віком з врахуванням
страхового стажу 35 років 11 місяців 5
днів в тому числі стаж державної служби
24 роки 1 місяць.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
оскільки позивачка маючи стаж
державного службовця більш ніж 10 років,
вийшовши на пенсію з державної служби
достроково (у 55 років), але не раніше ніж
за півтора року до встановленого ст. 26
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» строку на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку з виявленою невідповідністю
займаній посаді за станом здоров'я, як і
інші державні службовці, які виходять
на пенсію з посад державних службовців
після досягнення віку, зазначеного в ч.
1 ст. 37 ЗУ «Про державну службу», має
право на отримання грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів, а
тому її позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у
рішенні Конституційного суду України
від 26 листопада 2013 року № 11-рп/2013, де суд
зазначив: «у разі дострокового виходу
на пенсію державного службовця з
посади в органах державної влади
відповідно до чинного законодавства
державний службовець за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
і страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України „Про державну службу"».

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в Арцизькому
районі Одеської області, - залишити без
задоволення.

Постанову Арцизькому районного суду
Одеської області від 07 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області про
визнання неправомірною відмову в
нарахуванні та виплаті грошової
допомоги та зобов'язання здійснити
нарахування та виплату грошової
допомоги відповідно до частини 13
статті 37 Закону України «Про державну
службу», - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя В.О.
Потапчук суддя Г.В. Семенюк