Справа № 0670/1141/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/60103/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Пилипчук Н.Г.

Федорова М.О.

за участю:

секретаря
Мосійчук І.М.

представника відповідача
Гарькавої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області Державної податкової служби

та постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 05.09.2012

у справі №0670/1141/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астрал»

до Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Житомирської області

за участю Прокуратури
Житомирської області

про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-
рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Астрал» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Астрал»)
звернулось до суду з позовом до
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області (далі по тексту - відповідач,
Корост енська ОДПІ Житомирської
області) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 13.01.2011 №/2,
№/2.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27.01.2012 в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.09.2012
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2009 по
31.03.2010, за результатами якої складено
акт від 19.08.2010 №261/23-01/31231687.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем вимог пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 5.3.9
п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, пп. 8.4.3 п. 8.4 ст. 8 Закону
України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон
№334/94-ВР), що призвело до заниження
позивачем податку на прибуток на
загальну суму 1257713,00 грн., у тому числі
за півріччя 2009 року у сумі 48787,00 грн., за 9
місяців 2009 року у сумі 1438146,00 грн., за 2009
рік у сумі 1245635,00 грн., за І квартал 2010
року у сумі 12078,00 грн. та п. 4.1, п. 4.9 ст. 4,
пп. 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України від
03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон №168/97-ВР), що призвело до
заниження позивачем податку на додану
вартість на загальну суму 2390380,00 грн., у
тому числі за квітень 2009 року у сумі
303071,00 грн., за травень 2009 року у сумі
198830,00 грн., за червень 2009 року у сумі
367176,00 грн., за липень 2009 року у сумі 229541,00
грн., за серпень 2009 року у сумі 1291755,00
грн. та завищено від'ємне значення з
податку на додану вартість на загальну
суму 20145,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 13.01.2010:
№/2, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
2457644,00 грн. (за основним платежем - 1252272,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1205372,00 грн.; №/2, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 3585570,00 грн. (за основним
платежем - 2390380,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 1195190,00 грн.).

Підставою для визначення податкового
зобов'язання слугував висновок
податкового органу щодо
неправомірного віднесення позивачем
до складу валових витрат та
податкового кредиту з податку на
додану вартість сум, сформованих за
договорами укладеними з ТОВ «Фрост», з
тих підстав, зокрема, що до перевірки не
були надані всі підтверджуючі первинні
бухгалтерські документи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що податковий облік відповідно до
вимог закону формується на підставі
бухгалтерського обліку, однак, у
видаткових накладних не виявлено
даних, що дають змогу ідентифікувати
осіб, які брали участь у здійсненні
даних операцій, та позивач не надав
відповідних документів, які
підтверджували б фактичне отримання
товару.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з якими погоджується суд касаційної
інстанції.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону №334/94-ВР
визначено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №334/94-ВР
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №334/94-ВР
передбачено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону №168/97-ВР
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 6.1
ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із ст. 1 Закону України від 16.07.1999
№996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» (далі по
тексту - Закон №996-XIV) первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені та підтверджені належним
чином оформленими первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Поряд з цим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що фактичне
виконання договорів, укладених між
позивачем та ТОВ «Фрост»
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами:
договорами; актами приймання-передачі
товарів по договорам; видатковими
накладними, тощо.

Колегія суддів погоджується із судом
апеляційної інстанції, що висновки
відповідача щодо неправомірності
включення ТОВ «Астрал» сум податку на
додану вартість, сплачену у виконання
господарських зобов'язань з ТОВ
«Фрост», які ґрунтуються на твердженні
щодо відсутності об'єкту оподаткування
у цей перевірений період відносно
операцій з ТОВ «Форст», з огляду на
неналежне документальне підтвердження
реальності зазначених господарських
операцій є помилковими і такими, що
суперечать обставинам справи та
діючому законодавству.

Крім того, судом вірно зазначено, що
наявність чи відсутність
товарно-транспортних накладних є лише
дотриманням чи порушенням виключно
правил перевезень автомобільним
транспортом, які не пов'язані з
дотриманням вимог податкового
законодавства.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду апеляційної
інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.09.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Н.Г. Пилипчук (підпис)М.О.
Федоров