Справа № 2а/0570/21179/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/16940/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І.- головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державного
підприємства "Добропіллявугілля" (далі
- Підприємство)

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19.12.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2012

у справі № 2а/0570/21179/2011

за позовом Підприємства

до Добропільської ОДПІ

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року Підприємство
звернулося до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати недійсними
податкові повідомлення-рішення від
13.10.2011 № , № , № , №
, № та № .

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 08.12.2011
зазначені позовні вимоги було
роз'єднано в окремі провадження, у
зв'язку з чим предметом цього позову є
оскарження податкового
повідомлення-рішення від 13.10.2011 №
.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19.12.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 08.02.2012, у позові відмовлено з
посиланням на правомірність
застосування до позивача оспорюваних
штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
узгодженого податкового зобов'язання
із земельного податку.

Посилаючись на неправильне
застосування судами положень чинного
законодавства (зокрема, пункту 87.9
статті 87 Податкового кодексу України),
Підприємство звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти попередніх інстанцій та
задовольнити позов. Зокрема, в
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що податковим
органом порушено законодавчо
визначений порядок стягнення
податкового боргу з платника.

Добропільською ОДПІ подано
заперечення на касаційну скаргу, в
якому відповідач зазначає про
правильність та обґрунтованість
висновків попередніх судових
інстанцій та просить залишити
оскаржувані судові акти без змін, а
скаргу - без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
підставою для прийняття оспорюваного
за даним позовом податкового
повідомлення-рішення, згідно з яким
Підприємству визначено штраф у сумі
283,59 грн. за затримку на 2 календарних
дні сплати грошового зобов'язання із
земельного податку в сумі 2835,92 грн. за
податковим розрахунком від 31.01.2011 № 900
(як це зафіксовано в акті перевірки від
30.09.2011).

Фактично зазначене зобов'язання було
погашено шляхом спрямування
Добропільською ОДПІ коштів у сумі 2835,92
грн., сплачених Підприємством за
платіжним дорученням від 01.08.211 № 349 на
виконання рішення Донецького
окружного адміністративного суду у
справі № 33/100 про стягнення з платника
податкового боргу, в рахунок оплати
податкового боргу за названим
розрахунком із земельного податку.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні цього позову, суди цілком
об'єктивно керувалися положеннями
пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу
України, згідно з яким у разі наявності
у платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.

Наведений припис відповідає
положенням пункту 131.2 статті 131
Податкового кодексу України,
відповідно до якого при погашенні суми
податкового боргу (його частини) кошти,
що сплачує такий платник податків, у
першу чергу зараховуються в рахунок
податкового зобов'язання. У разі
повного погашення суми податкового
боргу кошти, що сплачує такий платник
податків, в наступну чергу
зараховуються у рахунок погашення
штрафів, в останню чергу зараховуються
в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує
встановленої цим пунктом черговості
платежів або не визначає її у
платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеного порядку), орган
державної податкової служби
самостійно здійснює такий розподіл
такої суми у порядку, визначеному цим
пунктом.

Таким чином, дії податкового органу з
автоматичного спрямування сплачених
платником коштів на погашення
податкового боргу, виходячи з
хронології його виникнення, є цілком
законними.

За правилами пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

З урахуванням викладеного попередні
судові інстанції цілком об'єктивно
погодилися із законність застосування
до Підприємства оспорюваного штрафу та
правомірно відмовили у позові.

Доводи касаційної скарги засновані на
іншому тлумаченні правових норм, що,
однак, не є свідченням судової помилки.

Оскільки висновки судів відповідають
нормам чинного законодавства та
фактичним обставинам спору,
установленим на підставі повного та
об'єктивного дослідження доказів у
справі, то процесуальних підстав для
скасування оскаржуваних постанови та
ухвали окружного і апеляційного
адміністративних судів зі спору не
вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державного
підприємства "Добропіллявугілля"
відхилити.

2. Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19.12.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2012 у
справі № 2а/0570/21179/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько