Справа № 817/2230/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/30632/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області про визнання протиправними та
скасування наказів, стягнення
моральної шкоди, касаційне провадження
в якій відкрито за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 6 травня 2014 року та постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом в якому просив визнати
протиправними та скасувати накази
відповідача - УМВС України в
Рівненській області № 141 від 04.02.2013 року
про звільнення позивача з органів ВС
України у запас на підставі п. 66
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України, № 638 від 14.05.2013 року про
внесення змін до наказу УМВС від 04.02.2013
року № 141, та стягнути з відповідача
моральну шкоди в сумі 50000 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 6 травня 2014
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що відповідачем
доведено правомірність прийнятого
наказу № 141 від 04.02.2013 року в частині
звільнення позивача за вчинок, який
дискредитує звання рядового та
начальницького складу. Крім того,
наказом № 638 від 14.05.2013 року фактично
виправлено описку, допущену в наказі №
141 від 04.02.2013 року, а тому він також не
підлягає скасуванню.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, про ухвалення нової постанови
про задоволення адміністративного
позову.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що висновок службового
розслідування, який став підставою для
винесення оскаржуваного наказу № 141 є
необґрунтованим та протиправним.
Позивачем не вчинено вчинку, що
дискредитує звання рядового та
начальницького складу працівника
органів ВС України. Вказує, що з наказом
№ 638 не ознайомлений.

Касаційний розгляд справи проведено в
попередньому судовому засіданні,
відповідно до статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

з 20.08.1996 року по 04.02.2013 року ОСОБА_4
проходив службу в органах внутрішніх
справ України на різних посадах, а з
24.12.2012 року - на посаді виконуючого
обов'язки заступника начальника
Дубенського МВ (з обслуговування м.
Дубно та Дубенського району)
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області -
начальника міліції громадської
безпеки, мав спеціальне звання «майор
міліції».

Наказом УМВС у Рівненській області від
04.02.2013 року № 141 позивача, за наслідками
службового розслідування, визнано
таким, що скоїв вчинок, який
дискредитує звання рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України та звільнено
з ОВС (а.с. 33-35).

Наказом УМВС від 04.02.2013 року № 39 о/с (по
особовому складу) ОСОБА_4 звільнений з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних Сил (з постановленням на
військовий облік) за п. 66 Положення (за
скоєння вчинку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу).

Вказані накази видані на підставі
проведеного службового розслідування,
висновок про яке затверджений
начальником УМВС в Рівненській
області. Зазначений висновок
службового розслідування та наказ №141
від 04.02.2013 року був оголошений позивачу
в присутності комісії, разом з тим,
позивач відмовився під підпису про
ознайомлення, про що складений
відповідний акт від 04.02.2013 року.

Службовим розслідуванням встановлено,
що ОСОБА_4 02.02.2013 року в смт. Квасилів
Рівненського району приблизно о 22:00
год. керував автомобілем НОМЕР_1,
перебував у форменому одязі з ознаками
алкогольного сп'яніння та керуючи
вказаним транспортним засобом ледве не
здійснив наїзд на дружину гр. ОСОБА_5 з
дитиною. Після цього ОСОБА_4 був
доставлений в опорний пункт міліції №
13 в смт. Квасилів, Рівненського району,
Рівненської області. Під час
перебування в опорному пункті міліції
№ 13 ОСОБА_4 поводив себе зухвало та
неадекватно, висловлювався
нецензурною лайкою, погрожував
оточуючим колегам, мав ознаки
алкогольного сп'яніння. Вказаний
вчинок дискредитує звання
начальницького складу органів
внутрішніх справ, тому ОСОБА_4 підлягає
звільненню з органів внутрішніх справ
на підставі п. 66 Положення про
проходження служби рядовим з
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Регулювання правового становища осіб,
які проходять службу в органах
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до спеціального
законодавства, зокрема Закону України
«Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII
(далі - Закон № 565-XII), Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ»,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний
Статут), Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991
року № 114 (далі - Положення № 114)
відомчих наказів, постанов, інструкцій
та інших.

Стаття 14 Дисциплінарного Статуту
встановлює процедуру, строки, підстави
та форму накладення адміністративного
стягнення.

Згідно з ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного
Статуту, порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.

На виконання вказаної норми наказом
МВС України від 12.03.2013 року № 230
затверджено Інструкцію про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі -
Інструкція №541/23073).

Частиною 7 статті 13 Дисциплінарного
Статуту передбачено, що таке
дисциплінарне стягнення, як звільнення
з органів внутрішніх справ,
накладається начальником, якому надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ.

Згідно з п. 66 Положення № 114 особи
рядового і начальницького складу, які
скоїли вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Відповідно до п. 62 Положення звільнення
осіб рядового і начальницького складу
зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою
на військовий облік), якщо звільнені
особи не досягли граничного віку,
встановленого Законом України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» для перебування в запасі осіб,
які мають військові звання і за станом
здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи
досягли граничного віку, встановленого
Законом України «Про військовий
обов'язок і військову службу» для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання або
визнані військово-лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

Відповідно до п. 3.17 наказу МВС України
від 16.03.2007 року № 81 «Про заходи щодо
зміцнення дисципліни і законності в
органах внутрішніх справ та
попередження надзвичайних подій,
пов'язаних із загибеллю й травмуванням
особового складу», до працівників, які
керують транспортними засобами в стані
алкогольного сп'яніння, незалежно від
наслідків, приймати безальтернативне
рішення звільнення з органів
внутрішніх справ, а керівників, які
приховують такі факти, понижувати в
посаді. Інформацію про такі випадки
доводити до відома особового складу.

Пунктом 3.7 наказу МВС України від 26.03.2010
року № 90 «Про стан дисципліни й
законності в діяльності органів та
підрозділів внутрішніх справ та заходи
щодо його покращання» вирішено вживати
суворих заходів дисциплінарного
впливу до працівників, які допускають
порушення Правил дорожнього руху,
випадки керування транспортними
засобами без відповідних документів,
не розмитненими, не зареєстрованими і
не придатними до експлуатації
автомобілями, а також до працівників
Державтоінспекції, які не реагують на
такі факти. За результатами службового
розслідування стосовно працівників,
які керують транспортними засобами в
стані алкогольного сп'яніння,
вирішувати питання про їх звільнення з
органів внутрішніх справ.

Службовим розслідуванням та судами
попередніх інстанцій правильно
встановлено факт керування ОСОБА_4
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння, що також
підтверджується показами допитаних в
судових засіданнях свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Крім того, встановлено
факт скоєння позивачем вчинку, що
дискредитує звання начальницького
складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 26.07.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
у справі № 817/825/13-а за позовом ОСОБА_4 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування наказу № 39 о/с від 04.02.2013
року, поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу встановлено наступні
обставини. Наказ відповідача № 39 о/с
від 04.02.2013 року виданий на підставі
наказу № 141 від 04.02.2013 року, судом були
з'ясовані та встановлені всі обставини
щодо скоєння позивачем вчинку, який
дискредитує звання рядового і
начальницького складу. Вказаними
судовими рішеннями визнано
правомірність дій відповідача щодо
звільнення позивача із вказаних
підстав та відмовлено останньому в
задоволенні позовних вимог повністю.
Зазначені судові рішення набрали
законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що відповідачем доведено
правомірність прийнятого наказу № 141
від 04.02.2013 року в частині звільнення
позивача за вчинок, який дискредитує
звання рядового та начальницького
складу.

Крім того, правильним є висновок судів
попередніх інстанцій, що наказом
№ 638 від 14.05.2013 року фактично виправлено
описку, допущену в наказі № 141 від 04.02.2013
року. Вимоги про стягнення моральної
шкоди також не підлягають задоволенню,
оскільки не встановлено
протиправності дій, бездіяльності чи
рішень відповідача стосовно позивача.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних судових рішень,
суди попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 6 травня 2014
року та постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2013 року у справі № 817/2230/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска