Справа № 200/8697/14-а (2а/200/357/2014)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2014 рокусправа № 200/8697/14-а
(2а/200/357/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Мельника В.В.
Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 04 червня 2014 року
у справі № 200/8697/14-а за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання дій неправомірними та
скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради в
якому просить визнати дії
протиправними та скасувати арешт
квартир АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві власності.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 04 червня 2014
року ОСОБА_1 було відмовлено у
відкритті провадження в
адміністративній справі.

Не погодившись з винесеним рішенням
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нову ухвалу, якою відкрити
адміністративне провадження за
справою і направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Положенням статті 170 КПК України
визначено, що арештом майна є тимчасове
позбавлення підозрюваного,
обвинуваченого або осіб, які в силу
закону несуть цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння, а також юридичної особи, щодо
якої здійснюється провадження, у разі
якщо до такої юридичної особи може бути
застосовано захід
кримінально-правового характеру у
вигляді конфіскації майна, можливості
відчужувати певне його майно за
ухвалою слідчого судді або суду до
скасування арешту майна у
встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу
арешт майна може також передбачати
заборону для особи, на майно якої
накладено арешт, іншої особи, у
володінні якої перебуває майно,
розпоряджатися будь-яким чином таким
майном та використовувати його. Арешт
може бути накладено на нерухоме і
рухоме майно, майнові права
інтелектуальної власності, гроші у
будь-якій валюті готівкою або у
безготівковому вигляді, цінні папери,
корпоративні права, які перебувають у
власності у підозрюваного,
обвинуваченого або осіб, які в силу
закону несуть цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння, і перебувають у нього або в
інших фізичних, або юридичних осіб, а
також які перебувають у власності
юридичної особи, щодо якої
здійснюється провадження, з метою
забезпечення можливої конфіскації
майна, спеціальної конфіскації або
цивільного позову.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 174 КПК України
прокурор одночасно з винесенням
постанови про закриття кримінального
провадження скасовує арешт майна, якщо
воно не підлягає спеціальній
конфіскації. Суд одночасно з
ухваленням судового рішення, яким
закінчується судовий розгляд, вирішує
питання про скасування арешту майна.
Суд скасовує арешт майна, зокрема, у
випадку виправдання обвинуваченого,
закриття кримінального провадження
судом, якщо майно не підлягає
спеціальній конфіскації,
непризначення судом покарання у виді
конфіскації майна та/або
незастосування спеціальної
конфіскації, залишення цивільного
позову без розгляду або відмови в
цивільному позові.

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу,
виходив з норми п.1 ч.1 ст.109 КАС України,
на підставі якої було відмовлено у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з виводами
суду першої інстанції, та зазначає, що
згідно ч.3 п.1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи, що належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства, а
отже, оскільки арешт на майно ОСОБА_1
було накладено в межах кримінальної
справи, то відповідні рішення з приводу
порушеного питання мають вирішуватися
лише за приписами КПК України.

Таким чином, колегія судів дійшла
висновку, що даний спір не має
встановлених нормами КАС України ознак
справи адміністративної юрисдикції.

Тому, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

Керуючись ст. 196, 199, 200, 205, 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу на ухвалу
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 04 червня 2014 року
у справі №200/8697/14-а - залишити без
задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 04 червня 2014
року у справі №200/8697/14-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги в порядку, встановленому ст.212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
А.В. Шлай