Справа № 826/12298/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визнання в частині недійсним
розпорядження та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації (далі -
Відповідач, Дніпровська РДА) про:
визнання недійсним підпункту 2.1 пункту
1 розпорядження Відповідача від 19.05.2014
№ 208 в частині відмови в прийнятті на
квартирний облік Позивача сім'єю з двох
осіб: заявник - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3,
зареєстровані з 2001 року за адресою:
АДРЕСА_1, в гуртожитку, статус якого був
змінений розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від
04.11.2005 року № 2048 на будинок із
комунальними квартирами; зобов'язання
Дніпровської РДА за участі відповідної
районної громадської комісії з
житлових питань прийняти
розпорядження про прийняття на
квартирний облік Позивача сім'єю з двох
осіб, що зареєстровані з 2001 року за
адресою: АДРЕСА_1, згідно поданих ОСОБА_2
та її сином у квітні 2014 року належних
документів до Центру надання
адміністративних послуг Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації; зобов'язання
Відповідача за участі відповідної
районної громадської комісії з
житлових питань прийняти рішення про
надання Позивачу вільного жилого
приміщення за вищезазначеною адресою
або у разі відсутності останнього
зобов'язати Дніпровську РДА за участі
відповідної районної громадської
комісії з житлових питань прийняти
рішення про надання ОСОБА_2 вільного
жилого приміщення у іншому будинку
державного або громадського житлового
фонду Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації; зобов'язати
Відповідача видати Позивачу ордер для
вселення в надане йому жиле приміщення
у зазначеному вище будинку або у разі
відсутності відповідного вільного
жилого приміщення видати ОСОБА_2 ордер
для вселення в жиле приміщення в іншому
будинку державного або громадського
житлового фонду Дніпровської РДА.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22.08.2014 року відмовлено
у відкритті провадження в
адміністративній справі у частині
позовних вимог про: зобов'язання
Відповідача за участі відповідної
районної громадської комісії з
житлових питань прийняти рішення про
надання Позивачу вільного жилого
приміщення за вищезазначеною адресою
або у разі відсутності останнього
зобов'язати Дніпровську РДА за участі
відповідної районної громадської
комісії з житлових питань прийняти
рішення про надання ОСОБА_2 вільного
жилого приміщення у іншому будинку
державного або громадського житлового
фонду Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації; зобов'язання
Відповідача видати Позивачу ордер для
вселення в надане йому жиле приміщення
у зазначеному вище будинку або у разі
відсутності відповідного вільного
жилого приміщення видати ОСОБА_2 ордер
для вселення в жиле приміщення в іншому
будинку державного або громадського
житлового фонду Дніпровської РДА.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.10.2014 року адміністративний позов
задоволено частково: скасовано
підпункт 2.1 пункту 2 розпорядження
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації від 19.05.2014 року
№ 208 та зобов'язано Відповідача
повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від
18.04.2014 року. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено повністю.
При цьому, суд першої інстанції виходив
з того, що Дніпровською РДА відмовлено
Позивачу у взятті на квартирний облік з
підстав, не передбачених законом.
Однак, судом першої інстанції
зазначено, що останній не вправі
покладати на Відповідача обов'язок
вчиняти конкретно визначені дії, що
належать до дискреційних повноважень
Дніпровської РДА.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить змінити постанову від
06.10.2014 року або скасувати її та прийняти
нову, якою задовольнити позовну вимогу
про зобов'язання Відповідача прийняти
розпорядження щодо прийняття ОСОБА_2 на
квартирний облік. При цьому звертає
увагу на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. У скарзі
зазначає, що судом першої інстанції
безпідставно не задоволено
вищезазначені позовні вимоги, тоді як
прийнято рішення про задоволення
вимог, які ОСОБА_2 заявлені не були.

Позивач в судовому засіданні просила
задовольнити вимоги апеляційної
скарги.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення позивача, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - зміні, виходячи
з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, Позивач зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 20, 35, 60, 63).

ОСОБА_2 18.04.2014 звернулася до Відповідача
з заявою - довідкою про зарахування
Позивача та його сина - ОСОБА_3 на
квартирний облік (а.с. 53-54).

Розпорядженням Дніпровської РДА «Про
розгляд заяв громадян та організацій
Дніпровського району з питань
квартирного обліку» від 19.05.2014 року № 208
(далі - Розпорядження) ОСОБА_2 та її сину
відмовлено у прийнятті на квартирний
облік відповідно до статей 34, 36, 39, 40
Житлового кодексу Української РСР, про
що повідомлено Позивача листом від
26.05.2014 року № 2-24-106 (а.с. 21).

Так, згідно підпункту 2.1. пункту 2
Розпорядження ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
зареєстровані з 2001 року у м. Києві за
адресою: АДРЕСА_1, де всього
зареєстровано 2 особи, у прийнятті на
квартирний облік відмовлено. При цьому
дане рішення прийняте на підставі того,
що сім'я зареєстрована в гуртожитку,
статус якого був змінений
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 04.11.2005 року
№ 2048 на будинок із комунальними
квартирами та не має постійного місця
проживання у будинку.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з комплексного
аналізу ст. ст. 34, 36, 40 Житлового кодексу
Української РСР, п. п. 13, 15 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових
приміщень в Українській РСР,
затвердженими постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, суд
першої інстанції дійшов висновку про
неправомірність підпункту 2.1 пункту 2
Розпорядження, оскільки чинним
законодавством не закріплено такої
підстави для визнання особи не
потребуючою поліпшення житлових умов,
як надання будинку, в якому остання
проживає, іншого статусу.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу
Української РСР (далі - ЖК Української
РСР) встановлено, що потребуючими
поліпшення житлових умов визнаються
громадяни: забезпечені жилою площею
нижче за рівень, що визначається в
порядку, встановлюваному Радою
Міністрів Української РСР і
Українською республіканською радою
професійних спілок; які проживають у
приміщенні, що не відповідає
встановленим санітарним і технічним
вимогам; які хворіють на тяжкі форми
деяких хронічних захворювань, у зв'язку
з чим не можуть проживати в комунальній
квартирі або в одній кімнаті з членами
своєї сім'ї. Перелік зазначених
захворювань затверджується
Міністерством охорони здоров'я
Української РСР за погодженням з
Українською республіканською радою
професійних спілок; які проживають за
договором піднайму жилого приміщення в
будинках державного або громадського
житлового фонду чи за договором найму
жилого приміщення в будинках
житлово-будівельних кооперативів; які
проживають тривалий час за договором
найму (оренди) в будинках (квартирах), що
належать громадянам на праві приватної
власності; які проживають у
гуртожитках.

Отже, громадяни, які проживають у
гуртожитках визнаються такими, що
потребують поліпшення житлових умов.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач з 2001 року проживає у м. Києві та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
14, 20, 35, 60, 63).

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 04.11.2005 року
№ 2048 (далі - Розпорядження № 2048) статус
гуртожитку, в якому з 08.02.2001 року
зареєстрована ОСОБА_2, змінено на
будинок з комунальними квартирами.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 ЖК Української
РСР громадяни, які потребують
поліпшення житлових умов, беруться на
облік для одержання жилих приміщень у
будинках державного і громадського
житлового фонду та вносяться до
єдиного державного реєстру громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, порядок ведення якого визначає
Кабінет Міністрів України.

Положеннями ч. 1 ст. 36 ЖК Української РСР
визначено, що облік громадян, які
потребують поліпшення житлових умов,
здійснюється, як правило, за місцем
проживання у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів.

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 39 ЖК Української
РСР громадяни беруться на облік
потребуючих поліпшення житлових умов,
зокрема, за місцем проживання -
виконавчим комітетом районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів за
участю громадської комісії з житлових
питань, створюваної при виконавчому
комітеті.

Як було встановлено судом першої
інстанції, Позивач 18.04.2014 року
звернувся із заявою-довідкою, в якій
просив Відповідача зарахувати ОСОБА_2
та її сина на квартирний облік.

Зі змісту підпункту 2.1 пункту 2
Розпорядження випливає, що Позивачу
відмовлено у взятті на квартирний
облік саме у зв'язку прийняттям
Розпорядження № 2048 та зміною статусу
гуртожитку.

Оцінюючи висновок суду першої
інстанції про неправомірність відмови
Дніпровської РДА у взятті ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на квартирний облік на
вищезазначеній підставі, колегія
суддів виходить з наступного.

З аналізу положень ч. 1 ст. 34 ЖК
Української РСР випливає, що
громадянин може бути визнаний таким, що
потребує поліпшення житлових умов за
наявності однієї з підстав,
встановлених приписами даної норми.

Враховуючи те, що статус гуртожитку
було змінено на будинок з комунальними
квартирами до того, як ОСОБА_2
звернулася із заявою про визнання її
потребуючою поліпшення житлових умов,
то підстава для задоволення заяви,
визначена положеннями п. 6 ч. 1 ст. 34 ЖК
Української РСР, була відсутня.

Отже, проживання громадянина не в
гуртожитку, а в будинку з іншим
статусом може бути підставою для
відмови у прийнятті останнього на
квартирний облік, проте лише у випадку
якщо відсутні інші, визначені ст. 34 ЖК
Української РСР, умови для задоволення
відповідної заяви.

Так, необхідно зауважити, що підстави,
закріплені у ч. 1 ст. 34 ЖК Української
РСР, не є взаємовиключними і для
визнання громадянина таким, що
потребує поліпшення житлових умов,
достатньо наявності принаймні однієї з
таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до абз. 1 п. 18 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових
приміщень в Українській РСР,
затвердженими постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470 (далі -
Правила), заява про взяття на
квартирний облік подається відповідно
до виконавчого комітету Ради народних
депутатів за місцем проживання
громадян та адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації за місцем їх
роботи. Заява підписується членами
сім'ї, які разом проживають, мають
самостійне право на одержання жилого
приміщення і бажають разом стати на
облік.

Приписами абз. 2 п. 18 Правил закріплено,
що до заяви додаються: довідка з місця
проживання про склад сім'ї та прописку
(додаток № 2), видана організацією, яка
здійснює експлуатацію жилого будинку,
або громадянином, який має у приватній
власності жилий будинок (частину
будинку), квартиру; довідки про те, чи
перебувають члени сім'ї на квартирному
обліку за місцем роботи (у виконавчому
комітеті місцевої Ради). Інші документи
при необхідності запитуються
виконавчим комітетом місцевої Ради або
адміністрацією підприємства, установи,
організації.

Положеннями п. 19 Правил визначено, що
попередній розгляд заяв про взяття на
квартирний облік у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів провадиться громадською
комісією з житлових питань при
виконавчому комітеті, а на
підприємстві, в установі, організації -
комісією по житлово-побутовій роботі
профспілкового комітету. Вказані
комісії перевіряють житлові умови
громадян і про результати перевірки
складають акт.

Виходячи з вищевикладених норм,
колегія суддів зауважує, що приписами
Правил встановлено порядок перевірки
уповноваженими органами наявності
підстав, визначених ч. 1 ст. 34 ЖК
Української РСР, для взяття
громадянина на облік потребуючих
поліпшення житлових умов за
результатами розгляду відповідної
заяви та доданих до неї документів. При
цьому необхідно зауважити, що
Правилами не визначено окремого
порядку перевірки уповноваженими
органами пакету документів лише на
відповідність останніх конкретній
підставі, визначеній вищезазначеною
нормою.

Крім того, необхідно зазначити, що
положеннями Правил встановлено
обов'язок громадської комісії з
житлових питань при виконавчому
комітеті (далі - Комісія) здійснювати
перевірку житлових умов, за
результатами якої має бути складений
відповідний акт.

Однак, вищезазначеного обов'язку щодо
складення акту за результатами
перевірки житлових умов Позивача
Комісією виконано не було.

Як вбачається з довідки від 20.03.2002 року
та довідки від 09.04.2014 року № 111, ОСОБА_2
прописана за адресою: АДРЕСА_1, без
надання кімнати, а шляхом виділення
ліжко-місця (а.с. 14, 63).

Таким чином, Позивачу не було визначено
номеру кімнати, а також кількості
житлової площі, яку останній разом з
сином займав за адресою місця
реєстрації, що свідчить про порушення
порядку попереднього розгляду
відповідної заяви.

Зі змісту довідки для доповіді від
19.05.2014 року № 208 (а.с. 56)випливає, що
Комісією було висловлено прохання
відмовити у задоволенні заяви Позивача
від 18.04.2014 року. Проте, у матеріалах
справи відсутні докази, якими
підтверджується факт здійснення
перевірки житлових умов заявника
відповідною комісією.

Крім того, судова колегія зауважує, що,
враховуючи надання ОСОБА_2 лише
ліжко-місця без закріплення за нею
кімнати чи певної житлової площі,
невиконання Комісією обов'язку щодо
перевірки житлових умов та складання
відповідного акту грубо порушує права
Позивача щодо визнання його таким, що
потребує поліпшення житлових умов та
взяття останнього на облік.

Таким чином, висновок комісії та
відділу обліку і розподілу житлової
площі Дніпровської РДА про відмову у
задоволенні прохання ОСОБА_2 у зв'язку з
відсутністю відповідних підстав є
неправомірним.

Крім іншого, необхідно зауважити, що
довідка для доповіді № 208, в якій
міститься зазначений висновок,
підписана начальником вищезазначеного
відділу 15.04.2014 року, тобто до моменту
звернення Позивача із заявою про
зарахування останньої на квартирний
облік (а.с. 56), що свідчить про порушення
відповідним відділом порядку розгляду
заяви-довідки від 18.04.2014 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про протиправність
відмови Відповідача у прийнятті ОСОБА_2
на квартирний облік та скасування у
зв'язку з цим підпункту 2.1 пункту 2
Розпорядження, однак обґрунтовуючи
такий висновок допустив помилкове
застосування норм матеріального права.

Поряд з цим, колегія суддів
погоджується з висновком Окружного
адміністративного суду м. Києва про
необхідність зобов'язати Дніпровську
РДА повторно розглянути заяву ОСОБА_2
від 18.04.2014 року, оскільки в силу
приписів ч. 2 ст.162 КАС України суд може
прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
встановлене рішенням суду зобов'язання
Відповідача щодо повторного розгляду
заяви є засобом реалізації
закріпленого ЖК Української РСР права
Позивача на ефективний захист його
прав від порушень з боку суб'єкта
владних повноважень, а тому доводи
Апелянта щодо порушення вказаними
діями судом першої інстанції норм
процесуального права, зокрема ст. 11 КАС
України, є необґрунтованими.

Крім того, судова колегія погоджується
з висновком Окружного
адміністративного суду м. Києва про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
Дніпровської РДА прийняти
розпорядження про прийняття на
квартирний облік ОСОБА_2, оскільки
прийняття рішення щодо взяття громадян
на квартирний облік за місцем
проживання належить до виключних
повноважень виконавчих комітетів
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів, тоді як згідно Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2
суд не може втручатися у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
критеріями, передбаченими ст. 2 КАС
України.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що
Окружним адміністративним судом м.
Києва невірно надано оцінку
правомірності зазначеної у
Розпорядженні підстави для відмови
Позивачу у взятті його на квартирний
облік, а також не перевірено дотримання
Відповідачем обов'язку щодо
встановлення факту наявності інших
підстав для взяття Позивача на облік
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, у зв'язку з чим постанова
суду першої інстанції підлягає зміні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив правильне
рішення, але із помилковим
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право змінити постанову суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
правомірність підстав для відмови
Позивачу у взятті на квартирний облік
було допущено помилкове застосування
норм матеріального права, однак
правильно вирішено справу по суті, у
зв'язку з чим вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 201, 205, 207, 211,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року -
змінити, зазначивши, що підставами для
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 слід вважати обставини,
викладені у мотивувальній частині
даного рішення.

У решті постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання в
частині недійсним розпорядження та
зобов'язання вчинити дії, - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст. ст. 211,
212 КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.