Справа № 807/404/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року

Справа № 876/7573/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Кухтея Р.В., Дяковича В.П.,

з участю секретаря судових засідань
Гелецького П.В.,

представника позивача
Ігнатенка С.С.,

представника відповідача
Сойми І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Великобичківський
консервний завод» на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року у справі за його позовом до
державної податкової інспекції у
Рахівському районі Державної
податкової служби у Закарпатській
області про визнання протиправним
рішення,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Великобичківський
консервний завод» (далі - ТОВ)
звернулося до суду з адміністративним
позовом, у якому просило визнати
протиправним податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Рахівському
районі Державної податкової служби у
Закарпатській області (далі - ДПІ у
Рахівському р-ні) за № 31/10/22-00/538
від 07.02.2013 року, яким позивачу було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 30289,00
грн. за основним платежем.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року у справі № 807/404/13-а у задоволенні
позову було відмовлено.

Позивач ТОВ у своїй апеляційній скарзі
просило скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
задоволення його позову у повному
обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовувало тим, що у відповідності
до вимог пп. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14, п. 138.1., 138.2,
п. 138.6., та п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України (далі - ПК) товариством
було включено до складу собівартості
придбаних та реалізованих товарів
вартість придбаної продукції (пюре
фруктове та цитрусове, цукор-пісок) від
ПП «Біко Агротрейд» відповідно до
договору № 7 від 01.11.2011 року та додатку
№ 1 від 01.11.2011 року до цього договору, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи первинними документами.

У матеріалах справи наявні також
первинні документи подальшого
використання апелянтом придбаної у ПП
«Біко Агротрейд» продукції у власній
господарській діяльності (подальшого
перепродажу на експорт) - вантажною
митною декларацією, СМR,
рахунком-фактурою, актом
здачі-приймання робіт (надання послуг з
перевезення вантажів), які в результаті
здійснення митного контролю скріплені
печаткою Вінницької митниці та
відповідно не можуть бути оцінені
критично.

Висновки суду про неможливість
здійснення даної господарської
операції в часі не відповідають
фактичним обставинам справи.

Представник позивача у ході
апеляційного розгляду підтримав
вимоги, викладені у апеляційній скарзі,
та просив задовольнити її у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційного суду заперечив
обґрунтованість доводів апелянта,
просива залишити оскаржуване судове
рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
ДПІ у Рахівському р-ні було проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань взаємовідносин із ПП «Біко
Агротрейд» за період діяльності з
01.12.2011 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої складено акт
перевірки від 23.01.2013 року за
№00007/07-11-22/00377880 (а.с. 9-18).

Під час перевірки було встановлено, що
позивачем було укладено з ПП «Біко
Агротрейд» договір № 7 від 01.11.2011 року
та додаток до нього № 1 від 01.11.2011 року
щодо поставки пюре чорносмородинового,
вишневого, цитрусового, яблучного та
цукру-піску на загальну суму 158030,00 грн.,
в тому числі ПДВ 26338,33 грн.

Відповідно до п. 3.3 договору № 7 від
01.11.2011 року транспортні витрати
пов'язані з навантажувальними роботами
та перевозкою здійснюються за рахунок
покупця, тобто позивача. При цьому
позивачем не було надано суду
підтвердження переміщення товару від
ПП «Біко Агротрейд».

При складанні позивачем податкової
звітності у реєстр отриманих
податкових накладних за грудень 2011
року ПДВ в сумі 16338,33 грн. включено, а до
складу податкового кредиту не
включено.

Податкова накладна від 01.12.2011 року № 2
на суму ПДВ - 10000,00 грн. позивачем у
реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних не зареєстрована
та до склад податкового кредиту не
включена.

Відтак суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивачем не було доведено
існування реальних
фінансово-господарських
взаємовідносини з ПП «Біко Агротрейд»
за період з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року та
протиправності податкового
повідомлення - рішення за №
31/10/22-00/538 від 07.02.2013 року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
першої інстанції виходить із таких
міркувань.

У відповідності до положень ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» (далі -
Закон № 996) первинним документом
визнається документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону № 996
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку..

Приписами ст. 9 цього Закону
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарської
операції є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій і повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назву
документа; дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого
складений документ; зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.138.2. ст. 138 ПК витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, ДПІ у
Рахівському р-ні було проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань взаємовідносин із ПП «Біко
Агротрейд» за період діяльності з
01.12.2011 року по 31.12.2011 року (акт перевірки
від 23.01.2013 року за №00007/07-11-22/00377880),
результати якої лягли у основу
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення № 31/10/22-00/538
від 07.02.2013 року.

Під час перевірки встановлено, що 01.11.2011
ТОВ було ТОВ було укладено договір № 7
від 01.11.2011 року про поставку від ПП
«Біко Агротрейд» пюре
фруктово-ягідного, пюре цитрусового,
цукру-піску. Окрім того, між вказаними
контрагентами було укладено додаток №
1 від 01.11.2011 року до договору №7 від
01.11.2011 року.

Відповідно до п. 3.3 договору №7 від
01.11.2011 року транспортні витрати
пов'язані з навантажувальними роботами
та перевозкою здійснюються за рахунок
покупця, тобто ТОВ.

Позивачем було надано суду
товарно-транспортну накладну від 29.11.2011
року за №0009515, у відповідності до якої
позивач є і замовником, і
вантажовідправником, і
вантажоодержувачем товару
поставленого за маршрутом смт. Великий
Бичків - с. Писарівка, Вінницький район
(а.с. 38), що суперечить Правилам
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні», затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14 жовтня 1997 року № 363,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 лютого 1998 року за №
128/2568.

При цьому апеляційний суд погоджується
із висновком суду першої інстанції про
те, що позивачем не було надано
належних доказів підтвердження
переміщення товару від ПП «Біко
Агротрейд», оскільки у нього відсутні
встановленої форми
товарно-транспортні накладні, які
підтверджували б факт реального
переміщення купленого товару, який
відповідно до видаткових накладних ПП
«Біко Агротрейд» № РН-12-0101 та № РН-12-0102
отриманий позивачем тільки 01.12.2011 року.

Покликання представника позивача на
те, що частину продукції від ПП «Біко
Агротрейд», яка була частково
перероблена з виготовленням підварки
ТОВ отримало ще 27.11.2011 року суд
апеляційної інстанції до уваги не бере
з огляду на те, що накладні від 27.11.2011
року за № 0116 та за № 0117 не відповідають
вимогам ст. 9 Закону № 996 (не скріплені
печаткою ПП «Біко Агротрейд»).

Одночасно суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що під час
перевірки встановлено відсутність
залишків товарів станом на 01.12.2011 року
(звітом по консервному цеху за грудень
2011 року (а.с. 84).

Окрім того, апеляційний суд звертає
увагу на наявність у матеріалах справи
листа начальника УПМ ДПС у
Хмельницькій області № 14402/7/07-30/17 від
08.10.2012 року, адресованого голові ДПС у
Закарпатській області, відповідно до
якого у ході розслідування
кримінальної справи № 41/0279 було
встановлено використання ПП «Біко
Агротрейд» протягом 2009-2012 років у
злочинній схемі мінімізації
податкових зобов'язань, яке у цей час
реальною господарською діяльністю не
займалося (а.с.75-79).

Відтак, на підставі сукупності
встановлених обставин слід погодитися
із висновком суду першої інстанції про
те, що у податкового органу були
обґрунтовані сумніви у реальності
господарських операцій ТОВ з ПП «Біко
Агротрейд».

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Великобичківський консервний завод»
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року у справі № 807/404/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Р.В.Кухтей

Ухвала у повному обсязі складена 21
листопада 2014 року.