Справа № 728/756/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м. Київ К/800/44445/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Чалого С.Я.,

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області на
постанову Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 25 квітня 2014
р. та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Бахмацькому районі Чернігівської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Бахмацькому районі Чернігівської
області від 30 вересня 2013 року про
нарахування пенсії за віком у
мінімальному розмірі; зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Бахмацькому районі Чернігівської
області нарахувати та виплачувати,
починаючи з 08.11.2012 р., пенсію за віком у
точній відповідності із ч.1 ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 25 квітня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного Фонду України у Бахмацькому
районі про нарахування пенсії за віком
ОСОБА_1 у мінімальному розмірі.
Зобов»язано Управління Пенсійного
Фонду України у Бахмацькому районі
нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 з
29.09.2013 року пенсію за віком у точній
відповідності із ч. 1 ст. 40, зокрема,
відповідно до вказівки про нарахування
пенсії із заробітку 60 місяців підряд за
вибором пенсіонера, та п.п. 1, 2 ст. 41
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», з обов»язковим
застосуванням Порядку ,
затвердженого постановою КМ України
від 20.04.2005 року № 306, відповідно до
діючих норм законодавства колишнього
Союзу РСР та України про пільгове
обчислення стажу та заробітку за
період роботи у районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
них, згідно п. 2 ст. 6 Московської Угоди
від 13.03.1992 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
підстав для її задоволення не
знаходить, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області та з 08
листопада 2012 року отримує пенсію за
віком.

Позивач, в період з лютого 1991 року по
жовтень 1996 року, працював в районах
Крайньої Півночі.

При призначенні пенсії, позивачу
періоди роботи в районах Крайньої
Півночі з лютого 1991 року по жовтень 1996
року не були зараховані відповідачем
із застосуванням пільгового
коефіцієнту (1,5).

Позивач звертався до Управління
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області із заявою
про здійснення перерахунку стажу та
розміру його пенсії у зв'язку з тим, що
не був застосований пільговий
коефіцієнт 1,5 за період роботи у районі
Крайньої Півночі, та йому було у цьому
відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
про неправомірність дій відповідача
щодо відмови у проведенні перерахунку
пенсії позивачу.

Згідно п.3 Постанови Ради Міністрів
СРСР № 148 від 10 лютого 1960 року «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг дня осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі»» -
зарахування одного року роботи за один
рік та шість місяців впроваджено з 01
березня 1960 року.

Указом Президії Верховної Ради СРСР
від 26 вересня 1967 року «Про розширення
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» було скорочено тривалість
трудового договору, що надає право па
отримання пільг, передбачених статтею 5
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», з п'яти до трьох років.

Тобто, єдиною умовою для отримання
права на пільгове обчислення стажу при
переході на пенсію (застосування
коефіцієнту 1.5), починаючи з 01 березня
1960 року, було укладення трудового
договору строком не менш ніж на п'ять
років, а починаючи з 26 вересня 1967 року
цей термін було знижено до трьох років.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що жодний з вищевказаних
нормативно-правових документів не
передбачав обов'язкового укладення
письмового трудового договору.

Відповідно до положень статті 24
Кодексу законів про працю Української
РСР, що діяли на момент виникнення
трудових відносин між позивачем та
роботодавцями - трудовий договір
укладається, як правило, у письмовій
формі, укладання трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівників на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Таким чином, при укладанні трудового
договору письмова форма договору в
обов'язковому порядку не вимагається. А
відповідно до статті 48 КЗпП України -
трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника.

На час звернення позивача до суду,
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі у галузі пенсійного
забезпечення, передбачені Тимчасовою
Угодою між Урядом України і Урядом
Російської Федерації від 15 січня 1993
року.

Відповідно до статті 4 вказаної
Тимчасової Угоди - при обчисленні
пенсії або її частини, яка відповідає
тривалості трудового стажу,
виробленого в районах Крайньої Півночі
або в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, до 01 січня 1991
року, на підставі статті 1 даної Угоди
на території України визначення
загального трудового стажу роботи,
середньомісячного заробітку і розміру
пенсії здійснюється згідно з її
законодавством.

Згідно п. 5 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», період роботи до 1 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювати
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про
і порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року «Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Тобто, наявність письмового трудового
договору не є виключною підставою для
пільгового обчислення страхового
стажу і вказана норма надає особі
можливість надавати вказані документу
за її вибором.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1,
звернення особою за призначенням
пенсії може здійснюватися в будь-який
час після виникнення права на пенсію,
але не раніше, ніж за місяць до
досягнення пенсійного віку. Днем
звернення за пенсією вважається день
приймання органом, що призначає пенсію,
заяви про призначення, перерахунок,
відновлення або переведення з одного
виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений
вичерпний перелік документів, що мають
бути подані особою, яка звертається за
призначенням пенсії.

Відповідно до п. 7 параграфу «б»
вказаного Порядку - до заяви про
призначення пенсії за віком за
відсутності трудової книжки мають бути
додані у тому числі документи про стаж,
що визначені Порядком підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 12
серпня 1993 року № 637.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка працівника. При цьому
п. 7 Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вказує, що у якості
документів про стаж, які передбачені
вищезазначеним Порядком підтвердження
наявного трудового стажу, за період
роботи до 01 січня 1991 року на Крайній
Півночі чи в місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, а також на острові
Шпіцберген можуть надаватись договори
або інші документи, що підтверджують
право працівника на пільги,
передбачені для осіб, які працювали в
районах Крайньої Півночі чи
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і
місцевостей, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, на яких
розповсюджується дія Указів Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», визначений
постановою Ради Міністрів СРСР № 1029
від 10 листопада 1967 року.

Наявна в матеріалах справи копія
трудової книжки позивача свідчить про
факт роботи ОСОБА_1 в період 15 лютого 1991
року по 29 жовтня 1996 року в районах
Крайньої Півночі. Також про це свідчить
довідка, видана державним архівом
Мурманської області 19 вересня 2012 року
№ Б - 6987.

В даних документах зазначено про те, що
на позивача розповсюджуються пільги,
передбачені Указом Президії Верховної
Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

Таким чином, враховуючи зазначене вище,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про неправомірність відмови
відповідача у проведенні перерахунку
пенсії позивача.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки судові рішення першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно,
твердження касаційної скарги
зазначені висновки судів не
спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області
відхилити.

Постанову Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 25 квітня 2014
р. та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2014
р. у справі N2 728/756/14ц (2-а/728/22/2014) залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 236 - 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя
Н.В. Васильченко