Справа № 826/11554/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві та
Державного підприємства «Київська
військово-картографічна фабрика» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві до
Державного підприємства «Київська
військово-картографічна фабрика»
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 серпня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, станом на 17.07.2014 року ДП
«Київська військово-картографічна
фабрика» має податкову заборгованість
в розмірі 1614541,51 грн., яка в
добровільному порядку не сплачена, що в
свою чергу стало підставою для
звернення до суду із позовом про
примусове стягнення боргу.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що податковим органом
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача податкового боргу в сумі 1
614 541,51 грн., проте податковим органом не
надано суду доказів на підтвердження
наявності у відповідача податкового
боргу в сумі 742 744,2 грн., отже позовні
вимоги у вказаній частині не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно розрахунку сум податкового
боргу платника податків ДП «Київська
військово-картографічна фабрика» має
заборгованість перед бюджетом у
розмірі 1614541,51 грн. з податку на додану
вартість та по земельному податку з
юридичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що
заборгованість ДП «Київська
військово-картографічна фабрика»
виникла у зв'язку із несплатою ним
грошового зобов'язання, самостійно
визначеного у податковій декларації з
податку на додану вартість та по
земельному податку з юридичних осіб.

Пунктом 54.1. ст.. 54 Податкового кодексу
України передбачено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

У відповідності до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, «грошове
зобов'язання платника податків» - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

В силу п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового
кодексу України у платника податків,
якому надіслано (вручено) податкову
вимогу, сума податкового боргу
збільшується (зменшується), погашенню
підлягає вся сума податкового боргу
такого платника податку, що існує на
день погашення. У разі якщо після
направлення (вручення) податкової
вимоги сума податкового боргу
змінилася, але податковий борг не був
погашений в повному обсязі, податкова
вимога додатково не надсилається (не
вручається).

Як вбачається з матеріалів справи,
податковим органом на адресу
відповідача було направлено першу
податкову вимогу від 04.04.2011 №3305.

Відповідно до наданих позивачем
документів, станом на момент розгляду
справи загальний розмір податкового
боргу становить 871 797,32 грн.

Колегія суддів погоджується із
доводами суду першої інстанції, що
податковим органом заявлено вимогу про
стягнення з відповідача податкового
боргу в сумі 1 614 541,51 грн., проте
податковим органом не надано доказів
на підтвердження наявності у
відповідача податкового боргу в сумі 742
744,2 грн., а отже позовні вимоги у
вказаній частині не підлягають
задоволенню, що було зроблено судом
першої інстанції.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу
України органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.

Доказів, які б свідчили про оскарження
відповідачем зазначеної вище
податкової вимоги або дій щодо її
винесення, ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду відповідачем не
надано, а тому дана податкова вимога є
чинною та підлягає виконанню.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку щодо
правомірності заявлених позивачем
вимог, які є обґрунтованими,
підтверджуються належними доказами та
є такими, що підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві та
Державного підприємства «Київська
військово-картографічна фабрика»-
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 серпня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.