Справа № 806/4451/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Житомир справа № 806/4451/14

час прийняття: 11 год. 30 хв.
категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представника позивача
Бородина Д.В.,

за участі представника відповідача
Бистрицької Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Провіденс Фарм" до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.09.2014
р.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просив визнати
протиправним і скасувати податкове
повідомлення - рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
від 18.09.2014 про визначення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Провіденс Фарм"
грошового зобов'язання у вигляді
податку на додану вартість у сумі 192830,00
грн та штрафної (фінансової) санкції у
сумі 48208,00 грн. Обґрунтовуючи свої
позовні вимоги зазначав, що у серпні 2014
року відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку
Товариства з питань достовірності
визначення суми податкового
зобов'язання та суми податкового
кредиту з податку на додану вартість за
червень 2014 року, а також походження,
транспортування та зберігання
продукції, реалізованої в червні 2014
року, про що складено акт № 1544/22-00/33168078
від 28.08.2014. На думку ТОВ "Провіденс Фарм",
висновок контролюючого органу про
порушення ними податкового
законодавства, зафіксовані у акті
перевірки, є безпідставним. Так як
укладені позивачем угоди щодо купівлі -
продажу товару (насіння соняшника),
його транспортування та зберігання у
червні 2014 року, бухгалтерські та інші
документи підтверджують проведення
операцій та їх реальність. Перевезення
товару від продавця - ТОВ "Провіденс
Фарм" до покупця - ПрАТ "Креатив" по
місцю зберігання (ДП "Хлібна база № 73)
силами перевізника - СТОВ "Агрофірма
"Агросвіт" підтверджена всіма
належними первинними документами, які
оформленні належним чином і актом
перевірки. Твердження Бердичівської
ОДПІ про відсутність реальності
операцій, оскільки один з контрагентів
- СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" не
відобразив операцію з перевезення
товару у своїй податковій звітності
позивач вважає хибним. При цьому
вказує, що відповідно до норм
Податкового кодексу України кожен
платник податків зобов'язаний
звітувати перед податковим органом за
всі проведені у звітному періоді
операції, які є об'єктом оподаткування,
але жодною нормою цього кодексу не
передбачається солідарна
відповідальність платників податків
перед державою. Зокрема, якщо СТОВ
"Агрофірма "Агросвіт" не звітувало до
податкових органів про здійснену у
червні 2014 року операцію з перевезення
вантажів, то ТОВ "Провіденс Фарм", яке
вчасно подало відповідну податкову
звітність по цій операції, не має
відповідати за свого контрагента.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити, з мотивів викладених у
позовній заяві і письмових поясненнях.

Представник відповідача в засіданні
суду позовні вимоги не визнала, просила
відмовити у задоволені позову, на
підставі доводів наведених у письмових
запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Провіденс Фарм"
зареєстровано як юридична особа
Виконавчим комітетом Бердичівської
районної ради Житомирської області.
Основним видом економічної діяльності
Підприємства є: "Вирощування зернових
культур (крім рису), бобових культур і
насіння олійних культур"; "Вирощування
інших однорідних і дворічних культур";
"Допоміжна діяльність у рослинництві";
Післяурожайна діяльність";
"Виробництво продуктів борошномельно -
крупяної промисловості"; "Вантажний
автомобільний транспорт". Позивач є
платником фіксованого
сільськогосподарського податку та
являється суб'єктом спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість у сфері сільського
господарства.

Встановлено, що з 12.08.2014 по 20.08.2014
посадовими особами Бердичівської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Провіденс Фарм" з
питання достовірності визначення суми
податкового зобов'язання та суми
податкового кредиту з податку на
додану вартість за червень 2014 року, а
також походження, транспортування та
зберігання продукції, реалізованої в
червні 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
"Провіденс Фарм":

- п. 187.1 ст. 187, п. 209.2 ст. 209 Податкового
кодексу України, в результаті чого
Товариством занижено суму податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету по податковій декларації з
податку на додану вартість (загальна)
за червень 2014 року в сумі 192830 грн;

- п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 209.2 ст. 209
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість по податковій
декларації з податку на додану
вартість (спеціальний режим
оподаткування у сфері сільського
господарства) на загальну суму 169390 грн
за червень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт
про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Провіденс Фарм" з питання
достовірності призначення суми
податкового зобов'язання та суми
податкового кредиту з податку на
додану вартість за червень 2014 року, а
також походження, транспортування та
зберігання продукції, реалізованої в
червні 2014 року від 28 серпня 2014 року №
1544/22-00/33168078.

18 вересня 2014 року Бердичівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області, на
підставі акту перевірки № 1544/2200/33168078
від 28.08.2014, прийнято податкове
повідомлення - рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Провіденс Фарм" за
платежем податок на додану вартість на
241038,00 грн (за основним платежем - 192830
грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 48208 грн).

Суд, перевіряючи податкове
повідомлення - рішення на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, виходив із такого.

Беззаперечно з'ясовано, що TOB "Провіденс
Фарм" за результатами своєї
господарської діяльності складало і
подавало до контролюючого органу дві
декларації з податку на додану
вартість, а саме загальну та скорочену.

Так, позивачем за червень 2014 року
подано скорочену декларацію
(спеціальний режим оподаткування
діяльності у сфері сільського
господарства), в якій відображено суми
податку на додану вартість від
проведення операцій з реалізації
власної сільськогосподарської
продукції, що не підлягає сплаті до
бюджету та повністю залишається у
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченого (нарахованого)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей. Також у цій декларації
Товариством відображені операції з
придбання товарів, робіт, послуг, які
використовувалися в межах
господарської діяльності
сільськогосподарського підприємства
та в подальшому з яких було сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість.

У загальній декларації з ПДВ за червень
2014 року вказані операції позивачем не
відображалися.

Пунктом 209.2 статті 209 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - ПК України)
визначено, що згідно із спеціальним
режимом оподаткування сума податку на
додану вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей. Зазначені суми
податку на додану вартість
акумулюються сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Сільськогосподарськими вважаються
товари, зазначені у товарних групах 1 -
24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301
згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які
отримані в результаті здійснення
діяльності, на яку відповідно до пункту
209.17 цієї статті поширюється дія
спеціального режиму оподаткування у
сфері сільського та лісового
господарства, а також рибальства, якщо
такі товари вирощуються,
відгодовуються, виловлюються або
збираються (заготовляються), а послуги
надаються, безпосередньо платником
податку - суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів/послуг у інших осіб), які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником (п. 209.7 ст. 209 ПК
України).

Згідно із приписами пункту 308.4 статті 308
ПК України, дохід
сільськогосподарського
товаровиробника, отриманий від
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва та
продуктів її переробки (крім
підакцизних товарів, за винятком
виноматеріалів виноградних (коди
згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених
на підприємствах первинного
виноробства для підприємств
вторинного виноробства, які
використовують такі виноматеріали для
виробництва готової продукції, включає
доходи, отримані від: реалізації
продукції рослинництва, що вироблена
(вирощена) на угіддях, які належать
сільськогосподарському
товаровиробнику на праві власності або
надані йому в користування, а також
продукції рибництва, виловленої
(зібраної), розведеної, вирощеної у
внутрішніх водоймах (озерах, ставках і
водосховищах), та продуктів її
переробки на власних підприємствах або
орендованих виробничих потужностях;
реалізації продукції рослинництва на
закритому ґрунті та продуктів її
переробки на власних підприємствах або
орендованих виробничих потужностях.

У відповідності до пункту 209.9 статті 209
ПК України сільськогосподарське
підприємство надає покупцю податкову
накладну в порядку, встановленому цим
розділом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України
визначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

За операціями з виконання підрядних
будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що 29
травня 2014 року між Приватним
акціонерним товариством "Креатив"
(Покупець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Провіденс Фарм"
(Продавець) укладено договір поставки
№ С13-02979.

Відповідно до умов цього договору
Продавець зобов'язується поставити і
передати у власність Покупця, а
Покупець зобов'язується прийняти і
оплатити насіння соняшнику урожаю 2013
року (надалі - товар) на умовах договору
(п. 1.1 договору поставки № С13-02979 від
29.05.2014).

Згідно із розділом 3 "Терміни і умови
поставки. Умови передачі права
власності" договору поставки № С13-02979
від 29.05.2014, товар поставляється на
умовах EXW (Привила Інкотермс в редакції
2010 року) за адресою "Хлібна база № 73 ДП"
(далі - Елеватор). Термін поставки
товару - протягом 3 днів після
здійснення оплатити Покупцем.
Кількість товару визначається згідно
кількості, вказаної в складській
квитанції на товар. Датою поставки є
дата оформлення на ім'я Покупця та
отримання Покупцем складської
квитанції на товар, що підтверджується
трьохстороннім актом прийому -
передачі товару, який підписується
уповноваженими особами Продавця,
Покупця і Елеватора і завіряється
печатками.

У пункті 4.1 договору поставки № С13-02979
від 29.05.2014 сторони погодили кількість
товару - 239,54 тонн, ціну товару за одну
тонну - 4830 грн у т.ч. ПДВ, орієнтовну суму
договору - 1156978,2 грн, в т.ч. ПДВ.

Покупець зобов'язується здійснити
оплату товару на 100 передплати від
розміру вказаного в п. 4.1 цього
договору, шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Продавця на підставі рахунку - фактури
(п. 4.2 вказаного договору).

На виконання зазначеного договору,
позивачем виписано на користь ПрАТ
"Креатив" податкову накладну № 1/2 від
05.06.2014 на загальну суму 1156978,20 грн (у т.ч.
ПДВ - 192829,70 грн) та видаткову накладну №
06/06 від 06.06.2014 на реалізацію 239,54 т
соняшника по ціні 4025,00 грн без ПДВ,
загальною вартістю - 1156978,20 грн (у т.ч.
ПДВ - 192829,70 грн).

Оплату за придбаний товар ПрАТ
"Креатив" здійснено у безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
банківський рахунок позивача, про що
свідчить копія платіжного доручення №
4181 від 05.06.2014. Дебіторська або
кредиторська заборгованість між ТОВ
"Провіденс Фарм" та ПрАТ "Креатив"
відсутня.

Товар ТОВ "Провіденс Фарм" було
переоформлено на ПрАТ "Креатив", що
підтверджено складською квитанцією
від 06.06.14 № 689 ДП "Хлібна база № 73", і
отримано уповноваженою особою Покупця
на підставі довіреності № 3708, виданою
ПрАТ "Креатив" 06.06.2014.

Судом встановлено, що позивачем
реалізація продукції власного
виробництва, а саме вирощеного насіння
соняшника урожаю 2013 року, загальною
вартістю - 1156978,20 грн, з яких ПДВ - 192829,70
грн, була відображена в податковій
декларації з податку на додану
вартість (спеціальний режим
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства) за червень 2014
року. Податок на додану вартість від
цієї операції оподаткований ТОВ
"Провіденс Фарм" відповідно до п. 209.2 ст.
209 Податкового кодексу України. У рядку
1 декларації з ПДВ "Операції на митній
території України, що оподатковуються
за основною ставкою, крім імпорту
товарів" податкове зобов'язання
визначено у розмірі 192830 грн.

Як видно із акту перевірки від 28.08.2014
контролюючий орган вважає, що сума
податку на додану вартість від
вказаної операції не може
оподатковуватися відповідно до п. 209.2
ст. 209 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість по податковій
декларації з податку на додану
вартість (спеціальний режим
оподаткування у сфері сільського
господарства) за червень 2014 року на
загальну суму 169390 грн.

На думку відповідача, грошові кошти,
які отримані позивачем від ПрАТ
"Креатив" як оплата за реалізоване у
червні 2014 року насіння соняшника
урожаю 2013 року, в сумі 1156978,20 грн, у тому
числі ПДВ - 192829,70 грн, мають бути
відображені у податковій декларації з
податку на додану вартість (загальна)
за червень 2014 року. Не відображення
цієї операції спричинило заниження
суми податку на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету по
податковій декларації з податку на
додану вартість (загальна) за червень
2014 року в сумі 192830 грн.

Наведені висновки Бердичівською ОДПІ
обґрунтовано тим, що фактичної
реалізації сільськогосподарських
товарів, а саме насіння соняшника
урожаю 2013 року для ПрАТ "Креатив" у
червні 2014 року не відбулось, зазначена
сума коштів, що надійшла на
розрахунковий рахунок позивача, не
являється коштами одержаними від
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва. Так як,
згідно "Детальної інформації по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів" АС
"Податковий блок" по податковому
кредиту ТОВ "Провіденс Фарм" за червень
2014 року встановлено розбіжність із
сумою податкових зобов'язань,
задекларованих СТОВ "АФ Агросвіт" на
суму 12888,27 грн. Не відображення у складі
податкових зобов'язань за червень 2014
року СТОВ "АФ Агросвіт" сум податку на
додану вартість по фінансово -
господарським взаємовідносинам з ТОВ
"Провіденс Фарм" ставить під сумнів
факт надання послуг по автомобільному
перевезенню насіння соняшника від
складу ТОВ "Провіденс Фарм" до ДП
"Хлібна база № 73".

Також відповідачем зазначено, що у
складській квитанції від 06.06.2014 № 689
вказано, що зерновий склад
зобов'язується зберігати зерно в строк
до 31.05.2014. Дефектність оформлення
первинних документів на реалізацію,
транспортування та зберігання в місці
передачі товару свідчить про
відсутність реальності здійснення
фактичної поставки насіння соняшника
по ланцюгу постачання.

Господарська діяльність, згідно зі
пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі частиною першою, другою
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 даного Закону визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі підпунктом 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Положення), первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи) (п. 2.2 Положення).

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

У відповідності до підпункту 14.1.27
пункту 14.1 статті 14 ПК України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 138.1 статті 138 ПК України
визначено, що витрати, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно із п. 138.4 ст. 138 ПК України,
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Таким чином, витрати платника податків
для визнання їх обґрунтованими, такими,
що понесені у зв'язку зі веденням
господарської діяльності мають бути
здійснені з метою отримання доходу від
підприємницької (господарської)
діяльності, а не прибутку (позитивної
різниці між доходами та витратами).

Матеріалами справи підтверджено, що 20
листопада 2013 року між ДП "Хлібна база №
73" (надалі - "Зерновий склад") та ТОВ
"Провіденс Фарм" (Поклажодавець)
укладено договір складського
зберігання № 72, за яким Поклажодавець
передає, а "Зерновий склад" приймає
ячмінь, пшеницю, рапс, соняшник, льон,
кукурудзу, сорго, згідно діючих ДСТУ
(далі - продукція) забезпечує (при
необхідності) очищення і сушіння,
зберігання і проводить відпуск
продукції Поклажодавцю.

У пункті 1.2 наведеного договору
складського зберігання передбачено, що
продукція передається на зберігання з
умовою "до запитання", але не довше ніж
до 31.05.2014.

Відпуск Продукції зі зберігання
здійснюється "Зерновим складом"
партіями на підставі письмової заяви
Поклажордавця, у присутності його
представника, за умови остаточного
розрахунку за наданий "Зерновий склад"
обсяг послуг. Передача продукції зі
зберігання оформляється шляхом
підписання сторонами акту розрахунку,
в якому зазначаються якісні показники
продукції, що передається, а також її
кількість. (п. 3.5 договору складського
зберігання № 72 від 20.11.2013).

Додатковою угодою до договору
складського зберігання № 72 від 20.11.2013,
підписаною 30 травня 2014 року сторонами
"Зерновий склад" і Поклажодавець,
внесено зміни до пункту 1.2 договору,
змінивши цифри та слова "до 31.05.2014 р." на
цифри та слова "до 30.06.2014 р.". Термін дії
додаткової угоди визначено до 30.06.2014.

В підтвердження реальності здійснення
фінансово-господарських операцій з
вищевказаним контрагентом, позивач
надав суду акт прийома - передавання
виконаних робіт від 06.06.14 № 213,
підписаний ТОВ "Провіденс Фарм" і ДП
"Хлібна база № 73" Державного агентства
резерву України щодо виконання послуг
по зберіганню соняшника
нестандартного у кількості 123,394 т на
суму 111,05 грн (без ПДВ), по показниках
соняшника нестандартного у кількості
239,544 т на суму 371,29 грн (без ПДВ); по
прийманню соняшника нестандартного у
кількості 239,544 т на суму 1018,06 грн (без
ПДВ); рахунок від 06.06.14 № 213, виставлений
ДП "Хлібна база № 73" за надані послуги
на суму 1800,48 грн, у т.ч. ПДВ - 300,08 грн;
податкову накладну № 5 від 06.06.2014 на
загальну суму 1800,48 грн (у т.ч. ПДВ - 300,08
грн), яка була виписана ДП "Хлібна база
№ 73" Державного агентства резерву
України.

Складською квитанцією на зерно № 689 від
06.06.2014 підтверджено, що зерновий склад
ДП "Хлібна база № 73" прийняв на
зберігання від ПрАТ "Креатив" соняшник
нестандартний урожаю 2013 року вагою 239540,
яке було переоформлено від ТОВ
"Провіденс Фарм".

Також виконання умов зазначеного
договору і оплату наданих послуг
підтверджено письмовими поясненнями
посадових осіб Державного
підприємства "Хлібна база № 73"
Державного агентства резерву України,
наданими під час судового розгляду
даної справи.

Судом з'ясовано, що дійсно в складській
квитанції на зерно № 689 від 06.06.2014
вказано, що зерновий склад
зобов'язується зберігати зерно в строк
до 31.05.2014, проте сама собою наявність
помилки у оформленні окремого
документа не є підставою для висновків
про відсутність господарської
операції, якщо з інших даних
вбачається, що фактичний рух активів
або зміни у власному капіталі чи
зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Суд звертає увагу, що в матеріалах
справи наявна додаткова угода від
30.05.2014, у контексті якої на умовах
договору № 72 від 20.11.13 продукція
передається на зберігання з умовою "до
запитання", але не довше ніж до 30.06.2014,
надані позивачем копії первинних
документів підписані відповідальними
посадовими особами та скріплені
печатками юридичних осіб, крім того,
містять інші відомості та реквізити,
наявність яких визнана обов'язковою
для первинного документу в розумінні
ч.2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Зважаючи на наведене, судом
встановлено реальність здійснення
спірних господарських операцій між
позивачем та його контрагентом,
встановлено мету їх подальшого
використання в своїй господарській
діяльності, оскільки ТОВ "Провіденс
Фарм" надані первинні документи, які
спростовують висновки податкового
органу та посвідчують факт здійснення
відповідних господарських
правовідносин.

Щодо господарських взаємовідносин з
СТОВ "Агрофірма "Агросвіт".

Встановлено, що 03 червня 2014 року між ПП
"Провіденс Фарм" (надалі - Замовник) та
СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" (далі -
Виконавець) укладено договір на
виконання послуг з перевезення
вантажів № 1/03/06, за умовами якого
Замовник доручає, а Виконавець
зобов'язується здійснити перевезення
сільськогосподарської продукції.

Вартість послуг визначається
відповідно складних рахунків та актів.
Розрахунки за надані послуги
проводяться відповідно до розрахунку і
акту виконаних робіт і послуг, наданих
Виконавцем Замовнику за наслідками
виконаних робіт, на протязі 3-х
календарних днів (розділ 3 договору №
1/03/06 від 03.06.2014).

Виконання умов згаданого договору, а
саме надання послуг по перевезенню
вантажів СТОВ "Агрофірма "Агросвіт"
соняшнику в кількості 239,780 тонн з
пункту навантаження - с. Обухівка,
Бердичівського району, Житомирської
області до пункту розвантаження - ДП
"Хлібна база № 73" с. Павлопілля,
Нікопольського району
Дніпропетровської області,
підтверджується належним чином
оформленими: актами надання послуг №
3-05-06 від 05.06.2014 і № 5-05-06 від 06.06.2014;
товарно - транспортними накладними;
податковими накладними № 45 від 05.06.2014
на загальну суму 55340,80 грн, у т.ч. ПДВ -
9223,47 грн, № 46 від 06.06.2014 на загальну суму
21388,80 грн, у т.ч. ПДВ - 3564,80 грн, та
письмовими поясненнями СТОВ "Агрофірма
"Агросвіт".

Суми податку на додану вартість по
операціях із СТОВ "АФ "Агросвіт"
позивачем включена до складу
податкового кредиту по податку на
додану вартість за липень 2014 року.

Податкові накладні відповідають
вимогам Податкового кодексу України та
наказу Міністерства доходів і зборів
України від 14 січня 2014 року N 10 "Про
затвердження Форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної", зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 30 січня
2014 р. за N 185/24962, містять усі обов'язкові
реквізити та видані особою,
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість, на момент їх видачі.
Вказані обставини ні в акті перевірки
ні представником відповідача під час
розгляду справи в суді не
заперечувалися.

Ставлячи під сумнів факт надання
послуг СТОВ "АФ "Агросвіт" по
автомобільному перевезенню насіння
соняшника від складу ТОВ "Провіденс
Фарм" до ДП "Хлібна база № 67" відповідач
визначив єдину підставі, а саме не
відображення СТОВ "АФ "Агросвіт" у
складі податкових зобов'язань за
червень 2014 року сум податку на додану
вартість по фінансово - господарських
взаємовідносинам з ТОВ "Провіденс
Фарм".

Відповідно до частини 2 статті 61
Конституції України, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

У рішенні ж Європейського суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Отже, якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, не подав звітність, або не
знаходиться за місцем своєї
реєстрації, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
податкового кредиту та має всі
документальні підтвердження його
розміру.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Податкові органи не вправі
тлумачити поняття добросовісності
платника як таке, що породжує у
останнього додаткові обов'язки, не
передбачені чинним законодавством.

Подання платником до контролюючого
органу усіх належним чином оформлених
первинних документів, передбачених
податковим законодавством, з ціллю
отримання податкової вигоди є
підставою для її отримання, якщо
податковий орган не доведе
неправдивість, недостовірність або
суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування податкових зобов'язань і
податкового кредиту.

Однак, податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Крім того, суд вважає доцільним
зазначити, що до загальновизнаних у
світі дієвих механізмів, завдяки яким
здійснюється аналіз господарських
угод, виявлення та класифікація
протиправних схем та методик
незаконного ухилення від сплати
податків, відносяться спеціальні
судові доктрини.

Щодо правочинів між позивачем та його
контрагентами доречним є застосування
доктрини "ділова мета".

Сутність доктрини ділової мети полягає
в тому, що передбачені податковим
законодавством податкові вигоди
поширюються лише на операції, що мають
розумну економічну причину.

Вказана доктрина закріплена у пп.14.1.231
п.14.1 ст.14 ПК України, згідно якого
розумна економічна причина (ділова
мета) - це причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків мав
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.

Під час судового розгляду даної справи
позивачем та його контрагентами надана
достатня кількість документів на
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій. Зокрема, суд
мав можливість пересвідчитись у тому,
що придбання позивачем послуг по
організації перевезення вантажів є
необхідною умовою здійснення ним
основного виду його господарської
діяльності та спрямовані на одержання
доходу від реалізації
сільськогосподарської продукції ПрАТ
"Креатив", тобто досягнення ділової
мети за спірними господарськими
операціями.

Окремо суд вказує на те, що надання
контролюючому органу належним чином
всіх оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

В даному випадку, податковим органом і
не встановлено і не доведено, що
відомості, які містяться в наданих
позивачем документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, або
недійсність яких установлена судом.

Більш того суд враховує, що СТОВ
"Агрофірма "Агросвіт" була подана
звітність до контролюючого органу за
місцем реєстрації з урахуванням
господарських операцій з ТОВ
"Провіденс Фарм" у червні 2014 року. Дані
обставини підтвердженні поясненнями
контрагента позивача і були
повідомлені позивачем Бердичівській
ОДПІ у запереченнях від 19.09.2014 на акт
перевірки.

З огляду на наведене, суд вважає, що
висновки Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про порушення
позивачем вимог п. 209.2 ст. 209 Податкового
Кодексу України, під час вчинення
спірних господарських операцій у
червні 2014 року, є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що відповідач при прийнятті
податкового повідомлення - рішення від
18.09.2014 № діяв не на підставі, не в
межах повноважень та не в спосіб,
визначений чинним законодавством, тому
податкове повідомлення - рішення, яким
позивачу збільшено грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість на суму 192830 грн за основним
платежу та 48208 грн штрафних санкцій є
протиправним, таким, що прийнято без
урахування всіх обставин, які мають
значення для прийняття рішення, відтак
його необхідно скасувати.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Провіденс Фарм" слід
задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 18.09.2014 р.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 24
листопада 2014 р.