Справа № 819/823/13а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року

Справа № 876/10314/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4;

від третіх осіб -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_9;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17.06.2013р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Бережанської
районної державної адміністрації
Тернопільської обл., треті особи без
самостійних вимог на предмет спору
Бережанська міська рада
Тернопільської обл., Відділ
Держземагенства у Бережанському
районі Тернопільської обл., ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 про визнання дій
протиправними та скасування
розпоряджень районної державної
адміністрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

22.03.2013р. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду із адміністративним
позовом, у якому просили визнати
протиправними дії та скасувати
розпорядження відповідача
Бережанської районної державної
адміністрації Тернопільської обл. №
113-од від 07.03.2012р., № 501-од від 02.11.2012р., №
539-од від 23.11.2012р., № 571-од від 10.12.2012р. (Т.1,
а.с.6-9).

Під час судового розгляду судом
залучено до участі у справі в якості
третіх осіб без самостійних вимог на
предмет спору Бережанську міську раду
Тернопільської обл., Відділ
Держземагенства у Бережанському
районі Тернопільської обл., ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 (Т.1, а.с.64-66, 93-94, 174-178).

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17.06.2013р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (Т.2, а.с.71-75).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржили
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просять суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким заявлений
позов задоволити (Т.2, а.с.80-81).

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовують тим, що під час вирішення
спору судом не враховані приписи ст.33
Закону України «Про оренду землі»,
згідно яких у разі якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою після закінчення строку
договору оренди, то за відсутності
письмових заперечень орендодавця
протягом одного місяця після
закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк
і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Також суд не надав належної оцінки тій
обставині, що спірні розпорядження
були прийняті відповідачем після
звернень позивачів і третіх осіб із
заявами про виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в районі АДРЕСА_1 у власність
для ведення садівництва.

Окрім цього, під час прийняття спірних
розпоряджень відповідач фактично
змінив цільове призначення земельних
ділянок.

Заслухавши суддю-доповідача, третіх
осіб, позивачів та їх представників на
підтримання поданої скарги,
заперечення представника третьої
особи ОСОБА_11, перевіривши матеріали
справи та апеляційну скаргу в межах
наведених у ній доводів, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
заявленого позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірні
розпорядження відповідають вимогам
закону та прийняті в межах повноважень
відповідача; останній не допустив
порушень діючого законодавства та
порушень прав позивачів.

Колегія суддів вважає, що наведені
висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства, з огляду на таке.

Розпорядженнями голови Бережанської
районної державної адміністрації №
539-од від 23.11.2012р. та № 571-од від 10.12.2012р.
затверджено проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність громадянам для ведення
індивідуального садівництва (яким
ліцензованим суб'єктом господарювання
виготовлені проекти землеустрою на
підставі розпоряджень № 113-од від
07.03.2012р. та № 501-од від 02.11.2012р.) та
передані громадянам у власність
земельні ділянки в урочищі АДРЕСА_1 для
ведення індивідуального садівництва, в
межах норм безоплатної передачі землі
у власність громадянам (Т.1, а.с.17-23).

Відповідно до п.«а» ст.17
Земельного кодексу України (в редакції,
діючій на момент виникнення спірних
правовідносин) до повноважень місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин належить
розпорядження землями державної форми
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Згідно Генерального плану
розвитку м.Бережани, діючого на час
видання спірних розпоряджень, земельні
ділянки в урочищі АДРЕСА_1 знаходилися
за межами м.Бережани (Т.1, а.с.49-50).

Із змісту відповіді Бережанської
міської ради № 892 від 04.06.2013р. слідує, що
проект землеустрою про розширення меж
м.Бережани 05.11.2012р. направлено для
погодження в Тернопільську обласну
раду (Т.2, а.с.54).

У зв'язку з тим, що процес погодження
розширення меж м.Бережани триває,
Верховною Радою України не прийнято
відповідне рішення, тому земельні
ділянки в урочищі АДРЕСА_1 знаходяться
за межами м.Бережани.

Вказані обставини також стверджується
довідкою відділу Держземагенства у
Бережанському районі Тернопільської
обл. № 1-18/476 від 02.04.2013р., згідно з якою на
час прийняття Бережанською районною
державною адміністрацією спірних
розпоряджень земельна ділянка в
урочищі АДРЕСА_1 на території
Бережанської міської ради знаходиться
за межами населеного пункту і
відноситься до земель запасу
сільськогосподарського призначення
(рілля) (Т.1, а.с.42).

Окрім цього, рішенням Бережанської
міської ради Тернопільської обл. № 996
від 04.03.2010р. затверджено проект
«Раціональне використання земельних
ресурсів Бережанської міської ради, як
важливе джерело надходжень до
місцевого бюджету, підвищення якості
життя міської громади» та межі
м.Бережани. Також даним рішенням
затверджені Опорний план та
Генеральний план забудови м.Бережани,
виготовлений Державним інститутом
проектування міст «Містопроект» (Т.1,
а.с.119).

На виконання цього рішення розроблено
проект землеустрою щодо зміни меж
міста Бережани, який погоджено
розпорядженням голови Бережанської
районної державної адміністрації № 390
від 21.08.2012р. (Т.1, а.с.139) та укладено
договір із Регіональним
земельно-кадастровим центром
«Галицькі землі».

Із урахуванням наведеного, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про наявність у Бережанської районної
адміністрації Тернопільської обл.
законодавчо визначених повноважень на
розпорядження землями за межами
м.Бережани впродовж розглядуваного
періоду часу (з 01.01.2002р. до 01.01.2013р.), в
тому числі і земельними ділянками в
урочищі АДРЕСА_1.

Окрім цього, відповідно до рішення
Бережанської міської ради № 103 від
22.08.2006р. встановлено територіальні межі
здійснення місцевого самоврядування в
сфері землеустрою на території
Бережанської міської ради відповідно
до схеми площею 2350 га; затверджено
схему розподілу території в межах
здійснення місцевого самоврядування
Бережанської міської ради по
категоріях земель за основним цільовим
призначенням та залишено до
законодавчого розмежування земель на
землі державної та комунальної
власності право розпорядження в межах
здійснення місцевого самоврядування
за Бережанською міською радою (Т.2,
а.с.56). У подальшому це рішення
скасовано рішенням Бережанської
міської ради № 496 від 22.02.2008р. (Т.2, а.с.62).

Рішеннями Бережанської міської ради №
792 від 29.05.2009р., № 1053 від 18.05.2010р., № 165 від
30.05.2012р. погоджувалось надання в оренду
земельних ділянок для ведення
городництва за межами м.Бережани
згідно з додатком (Т.1, а.с.15, 16, 56).

Між позивачем ОСОБА_1 та Бережанської
міською радою було укладено договір
оренди землі від 26.11.2007р., термін дії
якого закінчився 01.05.2008р. та у
встановленому законом порядку не
поновлювався (Т.1, а.с.51-53); між позивачем
ОСОБА_2 і Бережанською міською радою
договір оренди на спірну земельну
ділянку не укладався.

За таких умов позивачами фактично
здійснювалось користування земельними
ділянками в урочищі АДРЕСА_1 за
відсутності правових підстав,
передбачених земельним
законодавством.

Також по причині відсутності
відповідних договорів оренди позивачі
не мали можливості реалізувати свої
права землекористувачів шляхом їх
державної реєстрації у встановленому
земельним законодавством порядку.

Факт відсутності будь-якої державної
реєстрації відповідних прав
підтверджується довідкою, виданою
Бережанською міською радою
Тернопільської обл. № 851 від 28.05.2013р.,
згідно якої в земельно-кадастровій
книзі відсутні відомості щодо
землекористувачів в урочищі АДРЕСА_1 за
межами населеного пункту (Т.1, а.с.150).

Крім того, у зв'язку із відсутністю
законодавчо-визначених підстав, не
встановлювались землевпорядними
організаціями межі в натурі спірних
земельних ділянок позивачів, що, в свою
чергу, унеможливлювало відповідно по
положень ст.ст.22-23 Земельного кодексу
України їх використання, в тому числі
на умовах оренди.

Під час судового розгляду судом
встановлено і не спростовано
позивачами того, що процедура
прийняття розпоряджень із земельних
питань, що входять до компетенції
Бережанської районної державної
адміністрації Тернопільської обл.,
врегульована Регламентом Бережанської
районної державної адміністрації,
затв. розпорядженням голови
Бережанської районної державної
адміністрації № 676 від 21.11.2007р., та
чинним на час прийняття спірних
розпоряджень.

Аналіз його змісту та обставин
прийняття розпоряджень № 113-од від
07.03.2012р., № 501-од від 02.11.2012р., № 539-од від
23.11.2012р., № 571-од від 10.12.2012р. вказує на
дотримання відповідачем процедури,
передбаченої Регламентом (в тому числі
порядку його погодження) (Т.1, а.с.219, Т.2,
а.с.63). Також прийняттю спірних
розпоряджень передувала підготовка
землевпорядної документації
відповідними ліцензованими
організаціями відповідно до вимог ст.118
Земельного кодексу України.

Частиною 2 ст.21 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено, що землі, визначені для
перспективного розвитку населених
пунктів, спорудження конкретних
об'єктів, до часу їх вилучення (викупу) і
надання для містобудівних потреб
використовуються власниками землі,
землекористувачами відповідно до
земельного законодавства.

Оскільки відповідний процес вилучення
(викупу) на момент винесення
відповідачем спірних розпоряджень не
відбувався, тому відповідач здійснював
свої повноваження щодо земельних
ділянок, які знаходяться за межами
м.Бережани на виконання та в порядку,
передбаченому земельним
законодавством.

Також судом першої інстанції вірно
підкреслено те, що посилання третіх
осіб щодо набуття права на земельну
ділянку за давністю користування
(набувальна давність) не може
прийматися до уваги, оскільки
предметом розгляду даної справи є
перевірка законності спірних
розпоряджень голови Бережанської
районної адміністрації Тернопільської
обл., а питання щодо визнання права
власності вирішуються в порядку,
передбаченому Земельним та Цивільним
кодексами України.

Стосовно доводів про порушення
відповідачем під час прийняття спірних
розпоряджень вимог Земельного кодексу
України щодо зміни цільового
призначення земельних ділянок в
урочищі АДРЕСА_1 судом першої інстанції
підставно враховано, що відповідно до
довідок відділу Держземагенства у
Бережанською районі Тернопільської
обл. № 1-18/477 та № 1-18/476 від 02.04.2013р. за
даними форми 2-ЗЕМ та 6-ЗЕМ зазначені
землі відносяться до земель запасу
сільськогосподарського призначення
(рілля). Цільове призначення цих земель
не змінювалось та відповідає
класифікації, передбаченої вимогами ч.1
ст.19 Земельного кодексу України.

В частині доводів про порушення
відповідачем під час прийняття спірних
розпоряджень вимог Земельного кодексу
України щодо конкурентних засад
надання у власність земельних ділянок,
судом вірно наголошено на відсутності
підстав для застосування при наданні
зазначених ділянок у власність для
ведення садівництва конкурентних
засад (земельних торгів), з огляду на
положення абз.15 ч.2 ст.134 Земельного
кодексу України, згідно якої не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі
передачі громадянам земельних ділянок
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів,
для сінокосіння і випасання худоби, для
городництва. Відповідь на звернення
позивачів і третіх осіб надані в
порядку та строки, передбачені діючим
законодавством, ними не оскаржені.

Стосовно доводів апеляційної скарги
колегія суддів враховує, що ст.33 Закону
України «Про оренду землі» встановлено
умову, за якої договір оренди
вважається поновленим на тих самих
умовах і на той самий строк - це
лист-повідомлення орендаря про намір
скористатися переважним правом
поновлення договору, а також проект
додаткової угоди. Під час судового
розгляду з'ясовано, що позивач ОСОБА_1
із листом про поновлення договору
оренди до міської ради не звертався.
Між позивачем ОСОБА_2 та міською радою
договір оренди не укладався.

Стосовно покликань апелянтів на зміну
цільового призначення земельних
ділянок колегія суддів зазначає, що
земельні ділянки в урочищі АДРЕСА_1
відносяться до земель
сільськогосподарського призначення
(рілля), що підтверджується довідкою,
виданою відділом Держземагенства в
Бережанському районі № 1-18/476 від
02.04.2013р.

Із змісту ч.5 ст.20 Земельного кодексу
України слідує, що земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
можуть використовуватись відповідно
до певного виду використання,
встановлених ст.ст.31, 33-37 цього Кодексу.
У частині 3 ст.22 Земельного кодексу
України передбачено, що землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність громадянам для
ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Садівництво - це вид використання
земель сільськогосподарського
призначення відповідно до наказу
Державного комітету України із
земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010р.
«Про затвердження Класифікації видів
цільового призначення земель».

В частині визнання відповідачем
заявленого позову, що викладено в
листах Бережанської районної
державної адміністрації
Тернопільської обл. № 01-1202/01-14 від
21.10.2014р. та № 01-1232/01-14 від 30.10.2014р.
(а.с.140-145) колегія суддів виходить з
наступного.

Аналіз вказаних листів свідчить, що
причинами визнання позову слугували
факти прийняття відповідачем спірних
розпоряджень, які призвели до
виникнення земельного конфлікту;
Комісією з питань врегулювання
земельного конфлікту, яка була
створена за доручення голови районної
державної адміністрації, з'ясовані
обставини, з яких вбачається
незаконність дій посадових осіб при
видачі вищевказаних розпоряджень;
певні громадяни сплачували земельний
податок та орендну плату, між ними і
міською радою були укладені договори
оренди, про припинення користування
землею їх не повідомляли, також
відбувалася зміна цільового
призначення земельних ділянок.

Наведені твердження носять загальний і
неконкретизований характер, з них
неможливо визначити зв'язок наведених
обставин із розглядуваною справою;
також частині таких тверджень дана
правова оцінка в судовому рішенні.

Відповідно до ч.4 ст.51 КАС України суд не
приймає відмови позивача від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову відповідачем
і не визнає умов примирення сторін,
якщо ці дії суперечать закону або
порушують чиї-небудь права, свободи чи
інтереси.

Оскільки доводи, які покладені в основу
визнання Бережанською районною
державною адміністрацією
Тернопільської обл. заявленого позову,
не відповідають вимогам Земельного
кодексу України, таке визнання позову
порушує права та інтереси осіб, які
набули право власності на підставі
спірних розпоряджень (26 громадян
посвідчили право власності на землю
державними актами, 28 громадян
зареєстрували своє право відповідно до
Закону України «Про реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень» -
Т.2, а.с.122-126) колегія суддів не приймає
наведене визнання адміністративного
позову відповідачем.

Колегія суддів відхиляє решту
доводів апелянтів, які наведені у
поданій ними апеляційній скарзі,
оскільки такі на правильність
висновків суду не впливають, а відтак
останні не можуть покладатися в основу
скасування чи зміни оскарженого
судового рішення.

Із урахуванням вищенаведеного та
обставин справи в їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконливого висновку про те, що
заявлений позов не підлягає до
задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
суду колегія суддів не вбачає і вважає,
що апеляційну скаргу на неї слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17.06.2013р. в
адміністративній справі № 819/823/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька