Справа № 758/2910/14-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/2910/14-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М.
О.,

при секретарі - Матіос А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату одноразової
компенсації, щорічної допомоги на
оздоровлення, зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІІ
групи, внаслідок захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС
та відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання одноразової компенсації в
розмірі 30 мінімальних заробітних плат
та як учасник ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, на той час віднесений до
ІІ категорії, має право отримувати
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за період з 1996 року по 2013 рік включно, що
дорівнює розміру 85 мінімальних
заробітних плат. Щорічна допомога на
оздоровлення згідно положень цієї
статті повинна виплачуватись
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Зазначив, що відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразова компенсація та щорічна
допомога на оздоровлення за шкоду,
заподіяну здоров'ю особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесеним до І категорії,
та учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, обчислюються: у розмірі
30 мінімальних заробітних плат
одноразово та 5 мінімальних заробітних
плат щороку.

Посилаючись на те, що відповідачем не
виконуються вимоги зазначеного Закону,
бездіяльність відповідача порушує
його права, позивач просив визнати
бездіяльність управління праці та
соціального захисту населення
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації протиправною,
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
одноразової компенсації як інваліду
ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, нараховувати та
виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат в подальшому.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 27 травня 2014 року позов ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації в частині вимог про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 1996
року до 2013 року залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року ухвалу Подільського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 року
скасовано у частині залишення позовних
вимог без розгляду за 2013 рік, у решті
вимог дану ухвалу залишено без змін.

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 вересня 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено.

У судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином. Від представника
позивача надійшла заява про розгляд
справи у його відсутність та
відсутність позивача, позов
підтримують у повному обсязі та
просять його задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надав суду заяву, в якій просить
розглядати справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні,
прийшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. У
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди,
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дій).

Відносини, що склалися між позивачем та
відповідачами є публічно-правовими
відносинами, виходячи із змісту норм
КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС І категорії та інвалідом ІІІ
групи (а.с. 9)

Відповідно до довідки МСЕК ІІІ група
інвалідності позивачу була
встановлена з 19 квітня 1999 року
безстроково (а.с. 10).

На облік в Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківського району ОСОБА_1 було
взято з 15 серпня 2001 року за його заявою
від 15 серпня 2001 року (а.с. 63).

26 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
надати довідку про розмір одноразової
компенсації та грошової допомоги, яку
він отримав відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також нарахувати і виплатити різницю
у компенсації та щорічній грошовій
допомозі (а.с. 23).

Листом від 14 жовтня 2014 року № Д-404
Управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації повідомило позивача, що
йому відмовлено у проведенні
перерахунку призначених допомог (а.с.
24).

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальної захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Судом встановлено, що щорічна допомога
на оздоровлення за 2013 рік ОСОБА_1 була
виплачена у розмірі 90 грн. 14 червня 2013
року (а.с. 62).

Тобто виплачено у іншому розмірі, ніж
встановлено Законом, а саме: у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
за 2013 рік - 90 грн.

Згідно зі ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист. годувальника. Відповідно до п.1
та п. 6 ст. 92 Конституції України
виключно законами України
визначаються свободи громадянина,
гарантії цих прав і свобод, а також
основи соціального захисту.

Розмір щорічної допомоги на
оздоровлення в 5 мінімальних
заробітних плат для осіб, які є
учасниками ліквідації наслідків
внаслідок Чорнобильської катастрофи
ІІ категорії, встановлено ст. 48 Закону
в редакції від 06.06.1996 року, яка чинна на
теперішній час. Дія вказаної статті
зупинялась відповідними Законами
України Про державний бюджет..." на 2006 та
2007 роки. Зупинення дії вказаної статті
на 2007 рік визнано неконституційним у
відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року. З 01.01.2008 року діяла нова едакція
статті 48, яка визнана неконституційною
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року.

Отже, норма Закону, яка передбачає
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення особам, які є учасниками
ліквідації наслідків внаслідок
Чорнобильської катастрофи ІІІ
категорії, в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат в період, за який
позивач висуває вимоги, діяла з 01.01.2002
року по 01.01.2006 року (у 2006 році та з 01.01.2007
року по 09.07.2007 року дія норми зупинялась
бюджетними законами); з 09.07.2007 року по
01.01.2008 року та з 22.05.2008 року до тепер (з
01.01.2008 року по 22.05.2008 року діяла інша
редакція).

У цей же період Кабінетом Міністрів
України приймались постанови, які
також регламентували питання розміру
щорічної допомоги на оздоровлення, а
саме: Постанова Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 та
Постанова Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562.

Стаття 62 Закону, яка має назву:
«Роз'яснення порядку застосування
цього Закону», містить положення,
згідно якого роз'яснення порядку
застосування Закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. Зміст зазначеної
норми не дає підстав для висновку, що
Кабінету Міністрів України надано
право змінювати норми Закону, тим
більше, що це б суперечили принципу
розподілу повноважень між гілками
влади, оскільки єдиним органом
законодавчої влади в Україні є
парламент, тому ст. 85 Конституції
України прийняття законів віднесено до
повноважень Верховної Ради України, а
не Кабінету Міністрів України, який
згідно ст. 113 Конституції у своїй
діяльності керується в тому числі і
законами.

Зміст Постанов свідчить, що Кабінет
Міністрів України не встановлював
порядок, в якому повинно проводитись
роз'яснення порядку застосування
Закону, а фактично встановлював нові
розміри соціальних виплат, зменшивши
їх в порівнянні з розмірами,
визначеними Законом.

Пунктом 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення ст. 48 Закону
№796-ХІІ застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік, отже, вказаним
пунктом цього Закону КМУ надано право
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України таке право
використано не було, оскільки
відповідного нормативно-правового
акта КМУ на виконання вимог пункту 4
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» щодо встановлення розмірів
щорічної допомоги на оздоровлення
прийнято не було, тому до прийняття
вищезгаданого нормативно-правового
акта КМУ при визначенні розміру виплат
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік застосуванню підлягають
безпосередньо положення статті 48
Закону №796-ХІІ.

Оскільки норми підзаконних
нормативних актів не можуть суперечити
нормам законів, а тим більше змінювати
їх, тому при вирішенні питання щодо
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, яка підлягає виплаті
позивачу, суд дійшов висновку, що
підлягають застосуванню норми Закону,
а саме ст.48, а не Постанов Кабінету
Міністрів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року №3-рп2012 дано тлумачення,
що нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час
вирішення-справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Враховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Отже, постанова КМУ №562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
підлягають застосуванню при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на оздоровлення у бюджетному
періоді 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Вразовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
незаконно виплачував позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення в меншому
розмірі, ніж передбачено нормами
закону, тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

У відповідності до Положення про
управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної в м. Києві державної
адміністрації Управління приймає
заяви та інші данні одержувачів виплат,
тому вимоги позову підлягають
задоволенню у межах повноважень
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись,
ст. ст. 7, 71, 158-162 КАС України, ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
суд

П О С Т А Н О
В И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо відмови у
проведенні перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 за 2013 рік щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до
положень ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 5
мінімальних заробітних плат
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації видати
розпорядження про нарахування та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до
положень ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2013 рік з
урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у порядку та
строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Суддя М. О. Шаховніна