Справа № 826/1493/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 листопада 2014 року м. Київ
К/800/59466/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Іваненко Я.Л., перевіривши
касаційну скаргу ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 липня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, Голови
правління ВГО «Коаліція учасників
помаранчевої революції» Мельниченка
Сергія Володимировича, ОСОБА_1, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства
внутрішніх справ України, Міністра
внутрішніх справ України Захарченка
Віталія Юрійовича, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві, Управління
північного територіального
командування внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України,
начальника Головного управління
внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ України командувача
Національної гвардії України
Полторака Степана Тимофійовича про
визнання незаконними рішення та дій,

в с т а н о в и л а :

18 листопада 2014 року ОСОБА_1 надіслано до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 липня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, Голови
правління ВГО «Коаліція учасників
помаранчевої революції» Мельниченка
С.В., ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх
справ України, Міністра внутрішніх
справ України Захарченка В.Ю.,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві,
Управління північного територіального
командування внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України,
начальника Головного управління
внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ України командувача
Національної гвардії України
Полторака С.Т. про визнання незаконними
рішення та дій.

Відповідно до частини 1 статті 211
Кодексу адміністративного судочинства
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси та обов'язки, мають
право оскаржити в касаційному порядку
судові рішення суду першої інстанції
після їх перегляду в апеляційному
порядку, а також судові рішення суду
апеляційної інстанції повністю або
частково, крім випадків, передбачених
цим Кодексом.

У касаційній скарзі слід коротко, але
вичерпно навести суть спору та вимоги
особи, що подає касаційну скаргу, до
суду касаційної інстанції, зазначити у
чому полягає неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права
(пункти 4, 5 частини 2 статті 213 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Обґрунтовуючи, у чому саме полягає
незаконність рішення, у касаційній
скарзі скаржник повинен чітко
зазначити, яку саме норму (закон) суд
застосував неправильно, як її слід було
б застосувати (на думку заявника) до
спірних правовідносин і як це вплинуло
на вирішення спору. При цьому не можна
посилатися на неправильність
встановлення обставин у справі, їхню
доведеність чи недоведеність, оскільки
суд касаційної інстанції, виходячи із
встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
меж повноважень суду касаційної
інстанції, не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Як вбачається з поданої касаційної
скарги та доданих до неї матеріалів,
вона не відповідає вимогам статті 213
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки в порушення приписів
пункту 4 частини 2 статті 213 Кодексу
адміністративного судочинства України
у касаційній скарзі не наведено
обґрунтувань вимог осіб, що подають
касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає порушення судами норм
права, що потягло за собою неправильне
вирішення справи; мотиви, за якими
позивачі вважають оскаржувані рішення
неправильними з точки зору їх
законності.

При цьому, не погоджуючись із відмовою
у задоволенні позовних вимог у частині
визнання незаконним рішення
Міністерства внутрішніх справ України,
заявники не зазначають яким саме
рішенням суб'єкта владних повноважень
порушені їхні права, свободи або
інтереси.

Крім того, у касаційній скарзі
представник позивачів посилається на
обставини, які не були предметом
розгляду та дослідження у судах першої
та апеляційної інстанцій, а тому
особам, які звертаються з касаційною
скаргою, слід уточнити мотиви та доводи
касаційної скарги, з урахуванням
встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
меж повноважень суду касаційної
інстанції.

Із касаційної скарги та доданих до неї
матеріалів вбачається, що остання
подана після закінчення встановлених
на касаційне оскарження строків, а
питання про поновлення встановленого
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України строку
касаційного оскарження позивачами та
їх представником не порушене.

При цьому позивачами та їх
представником у касаційній скарзі
зазначено, що копію оскаржуваного
рішення суду апеляційної інстанції
ними було отримано лише 29 жовтня 2014
року, а отже саме з цієї дати має
обчислюватися строк на касаційне
оскарження, який, на думку заявників, не
пропущений.

Як вбачається з доданої до касаційної
скарги копії ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2014 року, повний текст якої
виготовлено 20 жовтня 2014 року, суд
апеляційної інстанції розглянув
справу у відкритому судовому
засіданні за участю представника
позивачів ОСОБА_1

Згідно частини 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України у виняткових випадках в
залежності від складності справи
складення постанови у повному обсязі
може бути відкладено на строк не більше
як п'ять днів з дня закінчення розгляду
справи, однак суд повинен проголосити у
тому самому засіданні, в якому
закінчився розгляд справи, вступну та
резолютивну частини постанови.

Згідно приписів частини 2 статті 167
Кодексу адміністративного судочинства
України на вимогу особи, яка бере
участь у справі, а так само особи, яка не
брала участі у справі, але щодо якої суд
вирішив питання про її права, свободи,
інтереси чи обов'язки, суд у цей самий
день видає копію постанови (або її
вступної та резолютивної частин) чи
ухвали суду. У разі проголошення в
судовому засіданні лише вступної та
резолютивної частин постанови суд
повідомляє час, коли особи, які беруть
участь у справі, можуть одержати копію
постанови в повному обсязі. Суд складає
повний текст постанови у строк,
передбачений частиною третьою статті
160 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 212
Кодексу адміністративного судочинства
України касаційна скарга на судові
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Згідно частини 4 статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства України
касаційна скарга залишається без руху
також у випадку, якщо вона подана після
закінчення строків, встановлених
статтею 212 цього Кодексу, і особа, яка її
подала, не порушує питання про
поновлення цього строку, або якщо
підстави, вказані нею у заяві, визнані
неповажними. При цьому протягом
тридцяти днів з моменту отримання
ухвали про залишення касаційної скарги
без руху особа має право звернутися до
суду касаційної інстанції з заявою про
поновлення строків або вказати інші
підстави для поновлення строку.

Оскільки касаційна скарга подана з
пропуском строку на касаційне
оскарження, а позивачами та їхнім
представником не порушується питання
про поновлення строку на касаційне
оскарження, дану касаційну скаргу
необхідно залишити без руху та надати
строк для подання заяви про поновлення
строку на касаційне оскарження та
доказів на підтвердження поважності
причин його пропуску.

Згідно частини 3 статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства України
до касаційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 213 цього Кодексу,
застосовуються правила статті 108 цього
Кодексу, а тому вона повинна бути
залишена без руху до усунення
скаржниками зазначених недоліків.

Керуючись статтями 108, 213, 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 липня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, Голови
правління ВГО «Коаліція учасників
помаранчевої революції» Мельниченка
Сергія Володимировича, ОСОБА_1, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства
внутрішніх справ України, Міністра
внутрішніх справ України Захарченка
Віталія Юрійовича, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві, Управління
північного територіального
командування внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України,
начальника Головного управління
внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ України командувача
Національної гвардії України
Полторака Степана Тимофійовича про
визнання незаконними рішення та дій
залишити без руху.

Роз'яснити ОСОБА_1 право звернутися до
суду касаційної інстанції з заявою про
поновлення строку на касаційне
оскарження із зазначенням поважних
причин його пропуску та належним
підтвердженням цього протягом
тридцяти днів з моменту отримання
даної ухвали, а також виправити інші
недоліки касаційної скарги.

Попередити, що невиконання вимог
статті 214 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
відмови у відкритті касаційного
провадження, а невиконання вимог
статті 213 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
повернення касаційної скарги особі,
яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Я.Л. Іваненко