Справа № 825/3584/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2014 року
Чернігів Справа №
825/3584/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Воєдило Л.П.,

позивача
- ОСОБА_1,

представника позивача
- ОСОБА_2,

представника відповідача
- Дарди О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області (далі - УМВС
України в Чернігівській області,
відповідач) в якому просить суд:
визнати незаконним та скасувати наказ
УМВС України в Чернігівській області
від 29.09.2014 № 1333 о/с; визнати незаконним
та скасувати наказ УМВС України в
Чернігівській області від 10.10.2014 № 294
о/с; поновити ОСОБА_1 на посаді
оперуповноваженого
оперативно-пошукового сектору відділу
карного розшуку Чернігівського
міського відділу УМВС з 13.10.2014.

Позовна заява мотивована тим, що
начальник УМВС України в Чернігівській
області своїм наказом № 294 о/с від 10.10.2014
звільнив позивача з органів МВС за п. 64
«є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України (за порушення дисципліни).
Підставою звільнення став наказ УМВС
України в Чернігівській області від
29.09.2014 №1333 о/с, висновок службового
розслідування УМВС України в
Чернігівській області від 29.09.2014.
ОСОБА_1 вважає, що дані накази
начальника УМВС України в
Чернігівській області є незаконними та
підлягають скасуванню, посилаючись на
те, що в порушення ст. 16 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»
дисциплінарне стягнення, у вигляді
звільнення, накладено на позивача з
порушенням місячного строку з дня, коли
про проступок стало відомо начальнику.
Також ОСОБА_1 зазначає, що 11.09.2014
прокуратурою Чернігівської області
йому було повідомлено про підозру у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
28 ч. 2 ст. 365 КК України. На підставі
вказаного повідомлення відповідачем
проведено службове розслідування та за
його висновками ОСОБА_1 було звільнено
із органів внутрішніх справ.
Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України
«Про міліцію» звільнення працівника
міліції зі служби у зв'язку з
обвинуваченням у вчиненні злочину
допускається тільки після набуття
звинувачувальним вироком законної
сили. Позивач вважає, що звільнення
його з посади на підставі
кримінального провадження №0000118
від 28.05.2014 щодо притягнення його до
кримінальної відповідальності за ч. 1
ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України суперечить
принципу презумпції невинуватості,
закріпленому в ст. 62 Конституції
України. Тобто, при відсутності
обвинувального вироку позивач був
визнаний винним у порушенні службової
дисципліни, яка виразилась у вчиненні
кримінального правопорушення.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник УМВС України в
Чернігівській області в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що матеріалами
службового розслідування було
встановлено факт порушення позивачем
службової дисципліни. З огляду на
виявлені обставини, УМВС України в
Чернігівській області прийняті накази,
якими ОСОБА_1 притягнуто до
дисциплінарної відповідальності та
звільнено з органів внутрішніх справ.
Представник зазначив, що звільнення
позивача з ОВС України відбулося у
відповідності до норм чинного
законодавства, оскільки дисциплінарне
стягнення накладено на ОСОБА_1 у строк,
встановлений статтею 16 Закону №3460-IV та
в порядку, передбаченому Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 № 114

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив
службу в органах внутрішніх справ УМВС
України в Чернігівській області на
посаді оперуповноваженого
оперативно-пошукового сектору відділу
карного розшуку Чернігівського
міського відділу УМВС України в
Чернігівській області, маючи на дату
звільнення звання - молодший лейтенант
міліції.

12.09.2014 до УМВС України в Чернігівській
області надійшла інформація про те, що
11.09.2014 прокуратурою Чернігівської
області повідомлено ОСОБА_1 про підозру
у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28
та ч. 2 ст. 365 КК України, внесеного до
ЄРДР за № 0000118 від 28.05.2014 (а.с. 21-22,
24).

За вказаним фактом, наказом начальника
УМВС України в Чернігівській області
від 12.09.2014 №853 було призначено службове
розслідування (а.с.23).

Проведеним службовим розслідуванням
встановлено, що 22.05.2014 близько 02.00
оперуповноважений карного розшуку ЧМВ
УМВС області молодший лейтенант
міліції ОСОБА_1, разом з старшим
оперуповноваженим карного розшуку ЧМВ
УМВС області старшим лейтенантом
міліції ОСОБА_4 та старшим дільничним
інспектором міліції ВДІМ ЧМВ УМВС
області старшим лейтенантом міліції
ОСОБА_5 на прохання останнього прибули
за адресою: АДРЕСА_1, для залагодження
конфлікту, який виник між мешканцями
цього будинку, колишнім подружжям
ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Увійшовши до вказаного житла, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 наблизились до гр.
ОСОБА_6 штовхнули його, а потім почали
наносити удари по тілу, заподіявши цим
самим тілесних ушкоджень останньому.

Того ж дня гр. ОСОБА_6 госпіталізовано
до хірургічного відділення міської
лікарні № 3 м. Чернігова, із попереднім
діагнозом: перелом 8-9 ребер зліва. Зі
слів госпіталізованого тілесні
ушкодження він отримав за місцем
мешкання від працівників міліції у ніч
з 21 на 22 травня 2014 року близько третьої
години ночі.

Згідно висновків судово-медичних
експертиз, ОСОБА_6 заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді консолідуючих
переломів 8-11 ребер зліва по пахвинній
лінії, які відносяться до категорії
тілесних ушкоджень середнього ступеня
тяжкості, а також синців та забиття
м'яких тканин шиї, грудної клітки,
правої верхньої кінцівки, лівої
здухвинної ділянки та саден шиї, що
відноситься до категорії легких
тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження
виникли від дії тупих предметів,
відповідно по механізму удару,
тиснення та тертя і по давності могли
утворитись в ніч на 22.05.2014.

Опитаний з даного приводу молодший
лейтенант міліції ОСОБА_1 вчинення ним
протиправних дій 22.05.2014 відносно гр.
ОСОБА_6 заперечив.

За результатами проведеного
службового розслідування комісією
було запропоновано оперуповноваженого
оперативно-пошукового сектору ВКР
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1, за
порушення службової дисципліни, вимог
ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 №3460-ІV, Присяги працівника
органів внутрішніх справ України,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1991 № 382, п. 2.2.
Розділу II, п. 2.2. Розділу III Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затвердженого наказом МВС України від
22.02.2012 № 155, звільнити з ОВС України за п.
64 «є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (а.с.33-35).

Висновок службового розслідування за
фактом оголошення прокуратурою
Чернігівської області про підозру у
вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 365 КК
України окремим працівникам відділу
карного розшуку Чернігівського МВ УМВС
України в Чернігівській області від
24.09.2014 було затверджено 29.09.2014
начальником УМВС України в
Чернігівській області.

Наказом УМВС України в Чернігівській
області від 29.09.2014 №1333 за грубе
порушення трудової дисципліни,
порушення вимог ст.ст. 1, 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 №3460-ІV, Присяги працівника
органів внутрішніх справ України,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1991 № 382, п. 2.2.
Розділу II, п. 2.2. Розділу III Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затвердженого наказом МВС України від
22.02.2012 № 155 оперуповноваженого
оперативно-пошукового сектору ВКР
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1 притягнуто
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з ОВС України за п.п.
«є» п. 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (а.с. 36).

Наказом УМВС України в Чернігівській
області по особовому складу від 10.10.2014
№294о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в
органах внутрішніх справ на підставі
п.п. «є» п. 64 Положення про
проходження служби рядо вим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за порушення
дисципліни) (а.с. 37).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про
міліцію» (далі - Закон №565-XII) міліція -
це державний озброєний орган
виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян,
власність, природне середовище,
інтереси суспільства і держави від
протиправних посягань.

Статтею 2 Закону №565-XII встановлено, що
основними завданнями міліції є:
забезпечення особистої безпеки
громадян, захист їх прав і свобод,
законних інтересів; запобігання
правопорушенням та їх припинення;
охорона і забезпечення громадського
порядку; виявлення і розкриття
злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;
забезпечення безпеки дорожнього руху;
захист власності від злочинних
посягань; виконання кримінальних
покарань і адміністративних стягнень;
участь у поданні соціальної та
правової допомоги громадянам, сприяння
у межах своєї компетенції державним
органам, підприємствам, установам і
організаціям у виконанні покладених на
них законом обов'язків.

Відповідно до статті 3 Закону №565-XII
діяльність міліції будується на
принципах законності, гуманізму,
поваги до особи, соціальної
справедливості, взаємодії з трудовими
колективами, громадськими
організаціями й населенням.

Стаття 5 Закону №565-XII передбачає, що
міліція виконує свої завдання
неупереджено, у точній відповідності з
законом. Ніякі виняткові обставини або
вказівки службових осіб не можуть бути
підставою для будь-яких незаконних дій
або бездіяльності міліції.

Міліція поважає гідність особи і
виявляє до неї гуманне ставлення,
захищає права людини незалежно від її
соціального походження, майнового та
іншого стану, расової та національної
належності, громадянства, віку, мови та
освіти, ставлення до релігії, статі,
політичних та інших переконань. У
взаємовідносинах з громадянами
працівник міліції повинен виявляти
високу культуру і такт.

При прийнятті на службу до міліції,
згідно статті 17 Закону №565-XII
працівники міліції складають присягу,
текст якої затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
№565-XII порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проходження служби особами
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права та
обов'язки визначаються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення
№114).

Зокрема, відповідно до п.п. «є» п. 64
Положення №114 особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Згідно статті 1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року №3460-IV (далі - Закон №3460-IV)
службова дисципліна - це дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 5 Закону №3460-IV визначено, що за
вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Закону №3460-IV передбачено, що
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу, зокрема, дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників, захищати і
охороняти від протиправних посягань
життя, здоров'я, права та свободи
громадян, власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави, поважати
людську гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу, дотримуватися норм
професійної та службової етики,
берегти державну таємницю, у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб, стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою, постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень, бути
ввічливим, дотримуватися правил
внутрішнього розпорядку, носіння
встановленої форми одягу, вітання та
етикету, з гідністю і честю поводитися
в позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють. У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень.

Відповідно до статті 12 Закону №3460-IV на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Закону №3460-IV, який визначає, що з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Правила поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджені наказом Міністерства
внутрішніх справ України 22.02.2012 №155
(далі - Правила №155) та зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 25.04.2012 за
№628/20941 встановлюють, що кожен
громадянин України, який вступає на
службу до органів внутрішніх справ,
добровільно покладає на себе обов'язок
служіння Українському народові й
захисту свободи, демократії,
законності та правопорядку. Працівник
органів внутрішніх справ, керуючись
Присягою, відповідно до службового
обов'язку, дотримуючись професійних
честі і гідності, бере на себе моральні
зобов'язання, зокрема, бути прикладом
безумовного дотримання вимог законів
та службової дисципліни в професійній
діяльності та приватному житті,
залишатися за будь-яких обставин
чесним і непідкупним, відданим
інтересам служби (пункти 1.1, 4.1. Правил
№155).

Присяга працівника органів внутрішніх
справ України, затверджена постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 1991 року №382 передбачає, що
працівник міліції присягає з високою
відповідальністю виконувати свій
службовий обов'язок, вимоги статутів і
наказів, постійно вдосконалювати
професійну майстерність та
підвищувати рівень культури, всіляко
сприяти зміцненню авторитету органів
внутрішніх справ України, мужньо і
рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя,
боротися із злочинністю, захищати від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права й свободи громадян, державний
устрій і громадський порядок.

Суд вважає, що не тільки при виконанні
службових обов'язків, а і у
повсякденному житті працівник міліції
повинен, у тому числі і своїми вчинками
та поведінкою, способом життя
стверджувати високі принципи
безкорисливості, чесності та
скромності у громадському та
особистому житті, нетерпимо ставитись
до будь-яких аморальних проявів,
активно боротися з цими явищами.

Відповідно до п.п. 2.2.3. п.2.2 Інструкції
про порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
МВС України від 12.03.2013 № 230 службове
розслідування проводиться
уповноваженим на те начальником у разі
повідомлення особі рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ про підозру в
учиненні нею кримінального
правопорушення.

Якщо вину особи рядового та
начальницького складу повністю
доведено, начальник приймає рішення
про її притягнення до дисциплінарної
відповідальності та визначає вид
дисциплінарного стягнення. Про
накладення дисциплінарного стягнення
видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ (5.4. Інструкції).

Відповідно до статті 16 Закону №3460-IV
дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування,
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
осіб рядового і начальницького складу
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладено, якщо з дня вчинення
проступку минуло більше півроку. У цей
період не включається строк проведення
службового розслідування або
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд не приймає до уваги
посилання позивача на те, що
відповідачем було пропущено строк
накладення дисциплінарного стягнення,
оскільки дисциплінарне стягнення
накладено на позивача в межах
місячного строку з дня закінчення
службового розслідування. З дня
вчинення проступку (22.05.2014) до видання
наказу про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності
піврічний термін, визначений статтею 16
Закону №3460-IV також не минув.

Що стосується посилання позивача на те,
що в порушення ч.3 ст. 21 Закону України
«Про міліцію» його було звільнено зі
служби у зв'язку з обвинуваченням у
вчиненні злочину, проте до винесення
судом відповідного рішення, то суд
зазначає наступне.

Підстави звільнення осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу зі служби визначаються пунктом
64 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.1991 № 114 ( далі -
Положення).

Відповідно до п.п. «й» п. 64 Положення
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) у разі набрання
законної сили рішенням суду щодо
притягнення до відповідальності за
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення,
пов'язаного з порушенням обмежень,
передбачених Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», або кримінального
правопорушення.

В той же час, відповідно до наказу УМВС
України в Чернігівській області від
10.10.2014 №294о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби
в органах внутрішніх справ на підставі
п.п. «є» п. 64 Положення (за порушення
дисципліни), а не за п.п. «й» п. 64
Положення (набрання законної сили
рішенням суду щодо притягнення до
відповідальності за вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, пов'язаного з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції», або
кримінального правопорушення).

Як встановлено судом, підставою для
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
наступного звільнення позивача з
органів внутрішніх справ України стали
факти порушення службової дисципліни,
вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 № 3460-ІV, Присяги працівника
органів внутрішніх справ України,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1991 № 382, п. 2.2.
Розділу II, п. 2.2. Розділу III Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затвердженого наказом МВС України від
22.02.2012 №155, встановлені висновком
службового розслідування від 29.09.2014, а
не факти обвинувачення ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення.

Інформація щодо повідомлення 11.09.2014
прокуратурою Чернігівської області
ОСОБА_1 про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 365 КК
України, стала лише підставою для
призначення службового розслідування.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що оскаржувані позивачем накази УМВС
України в Чернігівській області від
29.09.2014 № 1333 від 10.10.2014 № 294 о/с є такими,
що винесені у межах та у спосіб,
передбачений чинним законодавством
України.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Судом при вирішенні вищевказаного
адміністративного позову було взято до
уваги положення частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів правомірність своїх
дій та прийнятих наказів.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
необхідно відмовити повністю за
необґрунтованістю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков