Справа № 808/6393/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року о/об 16 год. 28 хв.Справа
№ 808/6393/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Горобцової Я.В., за
участю секретаря судового засідання
Резніченко А.О.,

за участю представників:

від позивача: - Л.Л. Петрушенко,

від відповідача-1 - С.А. Прокоф’єв

від відповідача-2 - не прибув

розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна»

до Запорізької митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізької області

про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
(далі - позивач або ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до
Запорізької митниці Міндоходів (далі -
відповідач-1 або Запорізька митниця),
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізької області (далі - відповідач-2
або ГУ ДКСУ у Запорізької області), в
якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову
Запорізької митниці Міндоходів у
поверненні ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» суми митних платежів за ВМД
№112030000/2012/014896 від 02.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/015020 від 06.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/006349 від 23.07.2012 у розмірі 32 335,24
грн.;

- визнати неправомірною бездіяльність
Запорізької митниці Міндоходів щодо
ненадання Головному управлінню
Державного казначейства України у
Запорізькій області висновку про
повернення з Державного бюджету
України ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» надмірно сплачених коштів за
ВМД №112030000/2012/014896 від 02.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/015020 від 06.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/006349 від 23.07.2012 у розмірі 32 335,24
грн.;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» переплату ввізного мита у
сумі 32 335,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відмова відповідача-1 щодо повернення
позивачу надмірно сплачених митних
платежів є неправомірною, оскільки
рішення про визначення митної вартості
скасовані в судовому порядку, а відтак,
суми митних платежів, що сплачувалися
позивачем відповідно до вказаних
рішень мають бути позивачу повернуті.
При цьому зазначає, що в судових
рішеннях суди зазначили про
достатність поданих документів для
визначення митної вартості за першим
методом.

Заперечуючи проти позовних вимог, з
підстав, викладених в письмових
запереченнях, відповідач-1 зазначив, що
позивачем до заяви про повернення
надмірно сплачених коштів не
подавались документи, які б
підтверджували помилкову та/або
надмірну сплату коштів до бюджету.
Також зазначив, що Запорізькою
митницею Міндоходів будь-яке рішення
щодо визначення митної вартості не
приймалось, у зв'язку з чим неможливо
встановити чи наявний факт переплати з
ввізного мита.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2014
року відкрито провадження у справі та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд
задовольнити позов.

Представник відповідача-1 заперечив
проти позову з підстав, викладених у
письмових запереченнях, та просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Представником відповідача-2 через
службу діловодства суду подано
письмові пояснення, в яких зазначено,
що оскільки висновку про повернення
позивачу помилково або надмірно
сплаченого ввізного мита у сумі 32 335,24
грн. від Запорізької митниці
Міндоходів не надходило, тому підстави
для перерахування коштів у ГУ ДКСУ у
Запорізькій області відсутні. Крім
того, у поясненнях відповідач-2
зазначає, що позивач звертається з
вимогою щодо повернення з державного
бюджету переплати ввізного мита, при
цьому до позовної заяви не додано
жодних платіжних доручень, якими
вищевказані кошти було перераховано до
державного бюджету або на рахунок
Запорізької митниці. Просить суд
розглянути справу без його участі.

На підставі частини третьої статті 160
КАС України в судовому засіданні 06
жовтня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 у
справі №808/114/13-а у задоволенні
адміністративного позову Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до
Запорізької митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
про визнання протиправними та
скасування карток відмови та рішень
про визначення митної вартості,
стягнення переплати ввізного мита
відмовлено в повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014 апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
задоволено частково. Постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 у
справі №808/114/13-а скасовано та прийнято
нову постанову якою позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення Запорізької митниці
№ 112030000/2012/000221/1 від 02.07.2012, та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 112030000/2/00416 від 02.07.2012 за
ВМД № 112030000/2012/014896; визнано
протиправним та скасовано рішення
Запорізької митниці № 112030000/2012/000222/1 від
06.07.2012, та картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
та пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
112030000/2/00420 від 06.07.2012 за ВМД №
112030000/2012/015020; визнано протиправним та
скасовано рішення Запорізької митниці
№ 112030000/2012/000227/2 від 24.07.2012, та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 112030000/2/00426 від 24.07.2012 за
ВМД № 112030000/2012/006349; у задоволені позову
в іншій частині відмовлено.

18.07.2014 позивач звернувся до Запорізькою
митниці з листом №171/1-279, в якому
просить повернути на розрахунковий
рахунок підприємства надмірно
сплачені до бюджету грошову кошти за
ВМД №112030000/2012/015020 від 06.07.2012 у розмірі 20
595,15 грн. переплати ввізного мита.

18.07.2014 позивач звернувся до Запорізькою
митниці з листом №171/1-280, в якому
просить повернути на розрахунковий
рахунок підприємства надмірно
сплачені до бюджету грошову кошти за
ВМД №112030001/2012/006476 від 24.07.2012 у розмірі 5
781,67 грн. переплати ввізного мита.

18.07.2014 позивач звернувся до Запорізькою
митниці з листом №171/1-281, в якому
просить повернути на розрахунковий
рахунок підприємства надмірно
сплачені до бюджету грошову кошти за
ВМД №112030001/2012/004644 від 02.07.2012 у розмірі 5
958,42 грн. переплати ввізного мита.

Листом від 01.08.2014 №3853/24/08-70-52-01-04
Запорізькою митницею Міндоходів
відмовлено у поверненні надмірно
сплачених бюджетних коштів, у зв'язку з
тим, що повернення митних платежів не
було предметом розгляду
адміністративної справи №808/114/13-а.

З матеріалів справи вбачається та
представником відповідача-1 не
спростовано, що у зв'язку із прийняття
митницею рішень від 02.07.2012
№112030000/2012/000221/1, від 06.07.2012
№112030000/2012/000222/1, від 24.07.2012 №112030000/2012/000227/2
про коригування митної вартості
позивачем подано нові митні декларації
від 02.07.2012 №112030001/2012/004644 відповідно до
якої розмір сплаченого ввізного мита
склав 80 756,22 грн. (таким чином переплата
ввізного мита склала 5 958,42 грн.), від
06.07.2012 №112030000/2012/015040 відповідно до якої
розмір сплаченого ввізного мита склав
91 146,47 грн. (таким чином переплата
ввізного мита склала 20 595,15 грн.), від
24.07.2012 №112030000/2012/006476, відповідно до якої
розмір сплаченого ввізного мита склав
39 584,13 грн. (таким чином переплата
ввізного мита склала 5 781,67 грн.).
Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 у
справі №808/114/13-а у задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі. Однак,
Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014 у справі №808/114/13-а Постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 у
справі №808/114/13-а скасовано та прийнято
нову постанову якою позов задоволено
частково.

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам, що виникли між сторонами у
справі, суд виходить з наступного.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін (ч.2
ст.255 КАС України).

Суд зазначає, що згідно пп.14.1.115 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України надміру
сплачені грошові зобов'язання - суми
коштів, які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до ч.1 ст.301 Митного кодексу
України повернення помилково та/або
надміру сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.
Згідно ч.3 ст.301 Митного кодексу України
помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що наказом Державної
митної служби України №618 від 20.07.2007
затверджено Порядок повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами (далі -
Порядок №618), який визначає процедуру
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку
№618 для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. Заява може бути подана не
пізніше 1095-го дня, наступного за днем
зарахування коштів до Державного
бюджету України.

Як встановлено при розгляді справи,
18.07.2014 позивач звертався з заявами до
Запорізькою митниці про повернення
надмірно сплачених до бюджету коштів,
проте листом від 01.08.2014 №3853/24/08-70-52-01-04
йому було відмовлено.

Стосовно посилань митного органу на те,
що судовими рішеннями Запорізького
окружного адміністративного суду та
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду не
розглядалось питання повернення
надмірно сплачених позивачем коштів, а
лише скасовано рішення про визначення
митної вартості суд зазначає наступне.

При розгляді справи встановлено, що
сума надмірно сплачених позивачем
платежів в розмірі 32 335,24 грн. склалася з
різниці між заявленою позивачем митною
вартістю імпортованого товару та сумою
митної вартості товару, визначеної
митним органом рішеннями №
112030000/2012/000221/1 від 02.07.2012, № 112030000/2012/000222/1
від 06.07.2012, № 112030000/2012/000227/2 від 24.07.2012.

Разом з тим, оскільки рішенням суду, яке
набрало законної сили, скасовано
вищевказані рішення, якими позивачу
збільшено суму митних платежів, то
відповідно скасована підстава для
сплати позивачем грошових коштів
визначених митним органом в розмірі 32
335,24 грн.

Крім того, суд зазначає, що підставою
для сплати позивачем грошових коштів в
розмірі 32 335,24 грн. стали саме рішення
Запорізької митниці № 112030000/2012/000221/1 від
02.07.2012, № 112030000/2012/000222/1 від 06.07.2012, №
112030000/2012/000227/2 від 24.07.2012. Оскільки такі
рішення скасовані, то кошти в розмірі 32
335,24 грн. є безпідставно сплаченими
незалежно від того, чи визначить митний
орган митну вартість імпортованого
позивачем товару за методом №1, чи ні, а
прийняття митним органом рішення про
визначення митної вартості товару може
бути лише підставою для сплати коштів
вже в новому розмірі.

Стосовно посилань представника
відповідача-1 на те, що у разі
зобов'язання митного органу направити
висновок про повернення надмірно
сплачених платежів в розмірі 32 335,24 грн.
суд перебере на себе функції митного
органу та фактично визначить митну
вартість товару, суд зазначає наступне.

При розгляді справи з пояснень
представника відповідача-1
встановлено, що чинним законодавством
не врегульовано порядок повернення
сплачених митних платежів при
скасуванні рішення митного органу про
визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.27
Митного кодексу України, якщо
задоволення скарги на рішення, дії або
бездіяльність органів доходів і зборів
або їх посадових осіб пов'язане з
виплатою грошових сум, їх виплата
здійснюється за рахунок державного
бюджету органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, на підставі рішення суду,
органу чи посадової особи щодо
задоволення скарги повністю або
частково в порядку, визначеному
законом.

Згідно з ч.1 ст.301 Митного кодексу
України, повернення помилково та/або
надміру сплачених сум митних платежів
здійснюється в силу вимог Бюджетного
та Податкового кодексів України.

Підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI
«Прикінцеві і перехідні положення»
Бюджетного кодексу України
передбачено, що списання коштів з
бюджету за рішенням суду щодо
повернення платнику податків надмірно
та/або помилково сплачених податків і
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету провадиться у межах
надмірно та/або помилково сплачених
ним до бюджету коштів.

Частиною 5 ст.124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Згідно з ч.1 ст.255 КАС
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Суд зазначає, що особа, якій належить
виконати судовий акт, повинна
здійснити достатні дії для організації
процесу його виконання, незалежно від
будь-яких умов.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду
справ Європейським Судом з прав людини,
суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, учасницею якої
є Україна, захищає право кожного на
подання позову або скарги, які
пов'язані з його громадянськими
правами та обов'язками, до суду, таким
чином, це означає «право на суд». Однак,
вказане право є ілюзорним, якщо правова
система Високих Договірних Сторін
допускає, щоб кінцеве обов'язкове до
виконання рішення суду залишалось не
виконаним та не усувало наслідків
нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у
своєму рішенні у справі «Іммобільяре
Саффі проти Італії» наголошував, що
право на звернення до суду, гарантоване
статтею 6, також передбачає практичне
виконання остаточних, обов'язкових для
виконання судових рішень, які в
державах, що поважають принцип
верховенства права, не можуть
залишатися невиконаними на шкоду
стороні у провадженні.

Отже, скасування рішення митного
органу про визначення митної вартості
товару, без відшкодування декларанту
матеріальної шкоди завданої таким
рішенням не відновлює порушених прав
позивача. Крім того, суд зазначає, що
кошти, які позивач просить повернути,
фактично є власністю позивача, а не
коштами, які позивач повинен отримати
від держави в якості дотації, допомоги
чи іншої виплати, та лише у зв'язку з
відсутністю відповідного механізму у
законодавстві, позивач не може
реалізувати своє право на повернення
цих коштів. Розмір надмірно сплачених
коштів, зазначений позивачем у позові,
відповідачами не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Отже, з огляду на встановлення
необґрунтованості та протиправності
рішень відповідача про визначення
митної вартості товарів, надміру
сплачені декларантом при митному
оформленні товару кошти підлягають
поверненню, оскільки це є способом
відновлення прав позивача у випадку
скасування рішення митного органу про
визначення митної вартості товару.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» - задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Запорізької митниці Міндоходів у
поверненні Публічному акціонерному
товариству «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» суми митних платежів за ВМД
№112030000/2012/014896 від 02.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/015020 від 06.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/006349 від 23.07.2012 у розмірі 32 335,24
грн.

Визнати неправомірною бездіяльність
Запорізької митниці Міндоходів щодо
ненадання Головному управлінню
Державного казначейства України у
Запорізькій області висновку про
повернення з Державного бюджету
України ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» надмірно сплачених коштів за
ВМД №112030000/2012/014896 від 02.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/015020 від 06.07.2012, за ВМД
№112030000/2012/006349 від 23.07.2012 у розмірі 32 335,24
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» переплату ввізного мита у
сумі 32 335,24 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» 255,78 грн. (двісті п'ятдесят
п'ять гривень 78 копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова