Справа № 2а-1870/8829/12
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/38319/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Цвіркуна Ю.І., Юрченко В.П.,розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Номак-Інвест» на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2014 року

у справі № 2а-1870/8829/12

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Номак-Інвест»

до Державної
податкової інспекції у м. Сумах

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Номак-Інвест»
(надалі також - позивач, ТОВ
«Номак-Інвест») звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах (надалі
також - відповідач, ДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 26
червня 2012 року: №000372250/0/24492 в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем в сумі 12804 грн. і в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі 467
грн., та №000362250/0/24493 в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток за основним
платежем в сумі 362097 грн. і в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі 83679
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково. Скасовано податкові
повідомлення-рішення від 26
червня 2012 року № 000362250/0/24493 в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
в податку на прибуток в сумі 186308 грн.
основного платежу та 43432 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, та № 000372250/0/24492 в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання в податку на додану
вартість в сумі 12804 грн. основного
платежу та 468 грн. штрафних (фінансових)
санкцій. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року апеляційні скарги ТОВ
«Номак-Інвест» та ДПІ залишено без
задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року - без змін.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи
на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 27 березня 2014 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року в частині залишення чинним
податкового повідомлення-рішення від 26
червня 2014 року №000362250/0/24493 в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток за основним
платежем в сумі 175788 грн. та в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі 41070
грн.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу відповідач просить залишити
судові рішення без змін, а касаційну
скаргу - без задоволення з підстав її
необґрунтованості та безпідставності.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, фактичною підставою
донарахування грошового зобов'язання в
податку на прибуток в сумі 175788 грн.
основного платежу та 41070 грн. штрафних
(фінансових) санкцій на підставі
податкового повідомлення-рішення від
26 червня 2014 року №000362250/0/24493, стали
висновки відповідача, викладені в акті
перевірки від 8 червня 2012 року
№1305/14007891/23, про порушення позивачем
вимог пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», у зв'язку із
включенням до складу витрат
будівництва основних засобів (1 поверх
будинків), що не введені в експлуатацію.

Відмовляючи частково у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що ТОВ «Номак-Інвест»
до валових витрат безпідставно
віднесено витрати по будівництву
офісних приміщень

Перевіряючи дотримання відповідачем
як суб'єктом владних повноважень вимог
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
при прийнятті оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення суди
попередніх інстанцій виходили із
вірного застосування норм
матеріального та процесуального права
з огляду на наступне.

Перевіркою встановлено, що ТОВ
«Номак-Інвест» здійснює будівництво
житлового будинку за адресою: м. Суми,
вул. Інтернаціоналістів, 35Д, на
підставі договору про передачу і
виконання функцій на будівництво
житла, укладеного з Сумським
регіональним управлінням Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву».

В загальному кошторисному розрахунку
вказаного об'єкта будівництва
зазначено, що загальна площа будівлі
має складати 3642,8 кв. м, в т.ч. загальна
площа квартир 3118,36 кв.м, площа офісів
524,44 кв. м. Згідно з наказом підприємства
від 3 січня 2009 року №1-4 договори про
інвестування будівництва вважати
довгостроковими. Декларування доходів
та витрат по цьому об'єкту відображено
у відповідних рядках (на виконання
довгострокових контрактів).

У наданих до перевірки первинних
бухгалтерських документах загальні
витрати по об'єкту розподіляються на
витрати по квартирах та нежитлових
приміщеннях (офісах). Усі фактично
понесені витрати по будівництву даного
об'єкта повністю включаються платником
до складу валових витрат у рядках 04.1 та
04.7 Декларації з податку на прибуток.

Відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не включаються до складу валових
витрат витрати на: придбання,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію, ремонт та інші
поліпшення основних фондів та витрати,
пов'язані з видобутком корисних
копалин, а також з придбанням
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації, згідно із статтями8 і 9 та
підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
регулювання питань методології
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності здійснюється Міністерством
фінансів України, яке затверджує
національні положення (стандарти)
бухгалтерського обліку, інші
нормативно - правові акти, щодо ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності.

Наказом Міністерства фінансів України
від 30 листопада 1999 року №291
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 21 грудня 1999 року №
892/4185 «Про затвердження Плану рахунків
бухгалтерського обліку та інструкції
про його застосування» схвалені
Методологічною радою з
бухгалтерського обліку при
Міністерстві фінансів України
затверджено План рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій
(далі - План рахунків) та Інструкцію про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій
(далі - Інструкція).

Балансовим рахунком 15 «Капітальні
інвестиції» передбачено, облік витрат
на придбання або створення
матеріальних і нематеріальних активів.
За дебетом рахунку відображається
збільшення зазначених витрат на
придбання або створення матеріальних
та нематеріальних активів, за кредитом
- їх зменшення (введення в дію,
прийняття в експлуатацію придбаних або
створених нематеріальних активів
тощо). У випадку з ТОВ
«Номак-Інвест» - рахунок 23
«Виробництво».

Відповідно до податкового роз'яснення
Державної податкової адміністрації
України, затвердженого наказом від 15
лютого 2002 року №74 об'єкти
незавершеного будівництва, що
будуються платниками податків, у
бухгалтерському обліку відносяться до
необоротних активів. Витрати на
будівництво, в тому числі авансові
платежі для фінансування будівництва
та вартість устаткування, що підлягає
монтажу в процесі будівництва,
обліковуються на субрахунку 151
«Капітальне будівництво» рахунку 15
«Капітальні інвестиції».

Оскільки об'єкти незавершеного
будівництва, балансова вартість яких
складається з нарахованих витрат на
придбання (створення таких об'єктів), до
введення їх в експлуатацію не
використовуються в господарській
діяльності платника податків, то такі
об'єкти до цього моменту не вважаються
основними фондами.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про податок на додану
вартість» валові витрати виробництва
та обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Як слідує з обставин встановлених
попередніми судовими інстанціями,
понесені позивачем витрати на
будівництво офісних приміщень за
адресою м. Суми,
вул. Інтернаціоналістів, 35Д не
пов'язані з його господарською
діяльністю.

Роблячи висновок про безпідставне
віднесення позивачем до складу валових
витрат витрат по будівництву офісних
приміщень суди попередніх інстанцій
встановили наступне.

Так, 11 травня 2005 року між Сумським
регіональним відділенням державного
фонду сприяння молодіжному житловому
будівництву (Забудовник) та позивачем
(Замовник) укладено договір про
передачу функцій замовника на
будівництві., за змістом якого
Забудовник зобов'язується здійснити
заходи щодо оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку. Втрати, пов'язані з
вищевказаною процедурою проводяться
Замовником на рахунок собівартості
будівництва.

15 грудня 2008 року між позивачем та ТОВ
«Номакпроект» укладено договір, за
змістом якого останній вносить пайові
внески у будівництво нежитлових
приміщень, а позивач передає вказані
об'єкти згідно акту прийому передачі.

14 червня 2011 року між ТОВ «Номак-Інвест»
та ТОВ «Номакпроект» укладено договір
про перепланування 1 поверху
нежитлових приміщень під 6 квартир.

Як слідує з обставин встановлених
попередніми судовими інстанціями, на
даний час будівництво офісних
приміщень ТОВ «Номак-інвест» не
ведеться, оскільки фактично
перебудовуються в житлові приміщення,
при цьому, слід зазначити, що жодних
договорів між ТОВ «Номак-інвест» та ТОВ
«Номакпроект» щодо будівництва
житлових приміщень не укладалося.

Матеріалами справи підтверджується, що
договором від 15.12.2008р. укладено угоду
про пайову участь у будівництві саме
нежитлових приміщень . Укладенням
договору від 14 червня 2011 року
№12-11 підтверджується факт
домовленості перепланування 1-го
поверху під 6 квартир по вул.
Інтернаціоналістів 35 блок Д м. Суми, але
даний договір жодним чином не
стосується договору від 15 грудня 2008
року про пайову участь позивача та ТОВ
«Номакпроект», і як свідчать матеріали
перевірки та не спростовується в
касаційній скарзі, позивачем на
рахунку 23 «Виробництво» обліковуються
лише окремі роботи по будівництву
офісних приміщень.

Таким чином, ТОВ «Номак-Інвест» до
валових витрат безпідставно віднесено
витрати по будівництву офісних
приміщень.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій слід залишити
без змін.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Номак-Інвест» залишити без
задволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
Ю.І. Цвіркун

В.П. Юрченко