Справа № 804/13932/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р. Справа № 804/13932/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В. за участю:
позивача представника відповідача
Шупарського А.А. Скалюка С.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: приватного нотаріусу
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: приватного нотаріусу
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 з
позовними вимогами щодо:

скасування рішення державного
реєстратора Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про реєстрацію прав
та їх обтяжень №15436792 від 28.08.2014р.;

зобов'язання Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції внести запис про
скасування у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно запису
про обтяження №8621937 - арешт
домоволодіння №14 по вул. Східна в
м.Дніпропетровськ.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, надавши
обгрунтування аналогічні доводам,
викладеним у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані
протиправністю дій реєстраційного
органу.29.08.2014р. ОСОБА_3 отримав у третьої
особи витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з якого
дізнався про накладення арешту на
належне йому нерухоме майно. Дане
обтяження було накладено на підставі
ухвали слідчого судді Феодосійського
міського суду Автономної Республіки
Крим Шаповал А.В. від 11.03.2014р. по справі
№119/997/14-к. Позивач вважає, що рішення
судів Автономної Республіки Крим та
міста Севастополя з дня набрання
чинності Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» не можуть бути
правовою підставою для внесення
записів до Державного реєстру прав та
їх обтяжень, оскільки у відповідності
до ст. 12 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» - суди Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя
не можуть здійснювати правосуддя, у
зв'язку з чим внесений відповідачем
запис є протиправним та підлягає
скасуванню.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
письмових заперечень до суду не надав.

Позиція відповідача аргументована
правомірністю дій Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції. Так, відповідач
зазначає, що 28.08.2014р. державним
реєстратором було внесено запис №15436792
про арешт нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1. Дане обтяження зареєстровано
на підставі ухвали слідчого судді
Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим Шаповал А.В.
від 11.03.2014р. по справі №119/997/14-к.
Відповідач вважає необгрунтованими
посилання позивача на ст. 12 Закону
України «Про забезпечення прав і
свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України», оскільки дана норма регулює
підсудність справ, які перебувають у
провадженні судів Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя
на тимчасово окупованих територіях та
розгляд яких не закінчено. Крім того,
відповідач наголошує, що зазначений
закон вступив в силу 15.04.2014р., в той час
як ухвала, на підставі якої державним
реєстратором було здійснено запис про
обтяження майна, була винесена - 11.03.2014р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 надала до
суду клопотання про розгляд справи без
її участі.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, дійшов висновку,
що позов задоволенню не підлягає,
мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
26.06.2012р. ОСОБА_3 (ідентифікаційний код
НОМЕР_1; Покупець) уклав із ОСОБА_7
(Продавець) договір купівлі-продажу
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Даний договір купівлі-продажу
нортаріально посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5

29.08.2014р. при отриманні у третьої особи
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно №26178723 позивач
дізнався про наявність запису про
обтяження 6821937, а саме арешту
нерухомого майна, розташованого за
адресою АДРЕСА_1.

Даний запис було внесено державним
реєстратором Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Письменниковою Г.В.
за рішенням про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень №15436792 від 28.08.2014р.
та на підставі ухвали слідчого судді
Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим Шаповал А.В.
від 11.03.2014р. по справі №119/997/14-к.

Вважаючи оскаржуване рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно протиправним та таким,
яке підлягає скасуванню, а також
внесений реєстраційним органом до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис, позивач звернувся до суду
за захистом порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Спеціальним законом, що визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон України від 01.07.2004 року № 1952-IV
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно п. 7 ст. 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" -
державна реєстрація права власності та
інших речових прав проводиться за
місцем розташування об'єкта нерухомого
майна в межах території, на якій діє
відповідний орган державної
реєстрації права власності та інших
речових прав, крім випадків,
встановлених абзацами другим і третім
частини п'ятої цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", орган державної реєстрації
прав проводить державну реєстрацію
прав та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Статтею 19 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено
підстави для державної реєстрації прав
та їх обтяжень.

Згідно із п.3 ч. 2 ст. 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація обтяжень
здійснюється, зокрема, на підставі
ухвали слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що
підставою для внесення до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
запису про обтяження 6821937 за рішенням
№15436792 від 28.08.2014р. стала ухвала
слідчого судді Феодосійського
міського суду Автономної Республіки
Крим Шаповал А.В. від 11.03.2014р. по справі
№119/997/14-к.

У відповідності до зазначеної ухвали
11.03.2014р. слідчий прокуратури м.Феодосія
звернувся до суду із клопотанням про
застосування запобіжного заходу у
вигляді накладення арешту на нерухоме
майно в рамках кримінального
провадження №0000144 від 24.01.2014р.

Суд задовольнив дане клопотання та
ухвалив накласти арешт на
домоволодіння №14 по вулиці Східна у
м.Дніпропетровську.

11.03.2014р. судом було направлено до
Реєстраційної служби міського
управління юстиції Дніпропетровської
області ухвалу від 11.03.2014р. та заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

У відповідності до картки прийому
заяви №15429007 зазначені документи були
отримані та зареєстровані у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно - 28.08.2014р. за
реєстраційним №7942063.

28.08.2014р. державним реєстратором прав на
нерухоме майно Письменниковою Г.В.
Реєстраційної служби міського
управління юстиції Дніпропетровської
області винесено рішення №15436792 про
державну реєстрацію обтяження -арешту
нерухомого майна на домоволодіння,
розташованого у АДРЕСА_1 за
Феодосійським міським судом
Автономної Республіки Крим (обтяжувач)
та внесено запис до Державного реєстру
прав на нерухоме майно №6821937.

Статтею 124 Конституції України
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ч. 2 ст. 21
Кримінального процесуального кодексу
України, вирок та ухвала суду, що
набрали законної сили в порядку,
визначеному цим Кодексом, є
обов'язковими і підлягають безумовному
виконанню на всій території України.

Пунктом 74 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України № 868 від 17.10.2013р.
(далі-Порядок № 868) встановлено, що для
проведення державної реєстрації
обтяжень речових прав на нерухоме
майно необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень таких речових прав, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно п.п. 1 п. 75 Порядку №868 -
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень речових прав на нерухоме
майно, є рішення суду щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно, що
набрало законної сили.

Отже таке рішення суду, що набрало
законної сили відповідно до п.п. 1 п. 75
Порядку №868 та ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" є
документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно.

Відповідно до Закону України "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" № 1207-VII , який набув
чинності 15 травня 2014 року, територія
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя ... є тимчасово окупованою
територією України.

Згідно ст.1 зазначеного Закону,
тимчасово окупована територія України
є невід'ємною частиною території
України, на яку поширюється дія
Конституції та законів України.

Із положень ст.134 Конституції України
вбачається, що Автономна Республіка
Крим є невід'ємною складовою частиною
України і в межах повноважень,
визначених Конституцією України,
вирішує питання, віднесені до її
відання.

Доводи позивача щодо незаконності
оскаржуваного рішення та запису,
винесених на підставі ухвали
Феодосіївського міського суду
Автономної Республіки Крим з
посиланням на ст. 12 Закону України "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" не можуть свідчити
про незаконність винесеної ухвали,
оскільки зазначеною нормою
регулюються питання щодо підсудності
цивільних справ, підсудних місцевим
загальним судам, розташованим на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя.

Крім того, ухвала слідчого судді
Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим Шаповал А.В.
по справі №119/997/14-к винесена від
11.03.2014р., в той час як Закон України "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" вступив в силу
15.04.2014р.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, реєстраційний орган при
винесенні оскаржуваного рішення №15436792
від 28.08.2014р. та внесенні відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно - діяв у межах
повноважень та у відповідності до норм
чинного законодавства.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: приватного нотаріусу
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
17 листопада 2014 року

Суддя Р.А. Барановський