Справа № 826/9145/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9145/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
реєстраційної служби України на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 липня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича та
Державної реєстраційної служби
України про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича та
Державної реєстраційної служби
України в якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Сидорчука А.В. від 12.02.2014
№ 10841811 про відмову в державній
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язати повторно
розглянути заяву за реєстраційним №
5314446 від 05.02.2014 про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень щодо реєстрації
права власності на квартиру АДРЕСА_1 та
прийняти у визначений законодавством
термін відповідне рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
липня 2014 року позов задоволено.

Скасовано рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Сидорчука Андрія Вікторовича від 12
лютого 2014 року № 10841811 про відмову
Публічному акціонерному товариству
«Універсал Банк» у державній
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язано Державну реєстраційну
службу України повторно розглянути
заяву Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» за
реєстраційним № 5314446 від 05 лютого 2014
року про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1 та
прийняти у визначений законодавством
термін відповідне рішення.

Відповідач - Державна реєстраційна
служба України, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернулася з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 12
лютого 2014 року державним реєстратором
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчуком Андрієм Вікторовичем
прийнято рішення № 10841811 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації права приватної власності
за Публічним акціонерним товариством
«Універсал Банк» на квартиру АДРЕСА_1.

Підставою для відмови в реєстрації
права власності на нерухоме майно у
рішенні державний реєстратор зазначив,
що подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують та
вказав, що подані копії технічного
паспорту, свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
засвідчені з порушенням пункту 5.27 ДСТУ
4163-2003 «Вимоги до оформлення
документів», затверджених наказом
Держспоживстандарту України від 07
квітня 2003 року № 55. В рішенні також
зазначено, що на підтвердження
повноважень особи, що підписала від
імені юридичної особи довіреність, не
подано копію статуту.

Відмову у реєстрації права власності
на нерухоме майно позивач вважає
неправомірною та такою, що обмежує
право власності на майно, речові права
щодо якого підлягають державній
реєстрації у зв'язку з чим звернувся до
суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний реєстратор прав на нерухоме
майно вийшов за межі наданих Законом
повноважень.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (далі
по тексту Закон № 1952-ІV) визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

У відповідності до статті 2 названого
Закону, державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень -
це офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно та їх обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-ІV
передбачено, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку: прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; внесення записів
до Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених ст. 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Приписами частини 2 названої статті
визначено, що орган державної
реєстрації прав, державні реєстратори
зобов'язані надати до відома заявників
інформацію про необхідний перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав, порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, а також порядок
надання інформації з Державного
реєстру прав встановлює Кабінет
Міністрів України.

Відповідно до частин 1-3 статті 17 Закону
№ 1952-IV, текст документів, що подаються
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень, повинен бути написаний
розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові
фізичних осіб та їх місце проживання, а
також найменування юридичних осіб та
їх місцезнаходження повинні бути
написані повністю.

Не приймаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень
документи з підчищеннями або
дописками, закресленими словами та
іншими не обумовленими в них
виправленнями, заповнені олівцем, а
також з пошкодженнями, які не дають
змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Крім того, частиною 1 статті 19 Закону №
1952-IV закріплено, що державна реєстрація
прав проводиться на підставі: 1)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом; 2) свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; 3) свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 4) державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; 5) рішень судів,
що набрали законної сили; 6) інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

На реалізацію наведених вище
бланкетних норм, постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703 затверджено Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - Порядок № 703), який
визначає процедуру проведення
державної реєстрації прав, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 703, у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, які розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду або їх окремі
частини, квартиру, житлове та нежитлове
приміщення.

Заявник, разом із заявою про державну
реєстрацію, подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита (пункт 10 Порядку № 703).

Пунктом 16 Порядку № 703 визначено, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 703,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі № 1952-IV.

Однією з підстав для відмови в
державній реєстрації права, згідно
пункту 4 частини 1 статті 24 названого
Закону, є подання документів, які не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відповідно до пункту 25 Порядку, у разі
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заінтересованою особою
є власник (власники), інший
правонабувач (правонабувачі), сторона
(сторони) правочину, відповідно до
якого виникло право власності та інше
речове право.

Згідно пункту 26 Порядку, для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно (підпункт 10 пункту 27
Порядку).

Вивченням матеріалів справи, колегією
суддів встановлено, що заочним
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 25 червня 2013 року у справі №
753/4097/13-3 (провадження № 2/753/3470/13) за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спортсвітбуд»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спортивний Світ»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та стягнення заборгованості за
договором позовну заяву задоволено,
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
що виступає забезпеченням по
генеральному договору про надання
кредитних послуг ВL4641 від 29 травня 2008
року та належить на праві власності
ОСОБА_6 шляхом визнання права власності
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» на квартиру АДРЕСА_1
за ціною 775 000 грн.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-ІV, у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

З метою проведення державної
реєстрації права приватної власності
за Публічним акціонерним товариством
«Універсал Банк» на квартиру АДРЕСА_1
на підставі заочного рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 червня 2013 року у справі № 753/4097/13-ц 05
лютого 2014 року, представником
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» ОСОБА_8 було подано
заяву до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Як вбачається з картки прийому заяви №
10664454 від 05 лютого 2014 року, разом із
заявою, ОСОБА_8 додано: лист-згоду
іпотекодержателя Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» від 03 лютого 2014 року, рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 червня 2013 року № 753/4097/13-ц, копію
технічного паспорту, виготовленого
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна 05
лютого 2014 року, копію свідоцтва,
виданого Оболонською районною в місті
Києві державною адміністрацією 08 липня
2009 року, копію довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АБ № 508857,
виданої відділом статистики
Оболонського району м. Києва 12 вересня
2012 року, копію виписки, виданої
Оболонською районною в місті Києві
державною адміністрацією 09 січня 2013
року, копію протоколу Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» від 21 березня 2007 року № 10/07, копію
довіреності від 18 жовтня 2013 року №
6955.6956, посвідченою приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, копію
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера НОМЕР_1,
виданої Державною податковою
інспекцією Ленінського району м.
Миколаєва 15 травня 2001 року, копію
паспорту громадянина України серії
НОМЕР_2, виданого 08 грудня 2006 року
Ленінським РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області.

За результатами розгляду заяви та
доданих до неї матеріалів від 05 лютого
2014 року, державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчуком А.В. прийнято оскаржуване
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно пункту 28 Порядку для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, заявником, крім документів, що
зазначені у пункті 27 цього Порядку,
подаються копії документів, що
зазначені в пункті 9 цього Порядку (крім
документа, що посвідчує посадову особу
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування).

Відповідно до пункту 9 Порядку, заявник
під час подання заяви про державну
реєстрацію пред'являє органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
документ, що посвідчує його особу.

Документом, що посвідчує особу, є
паспорт громадянина України, посвідка
на проживання особи, яка мешкає в
Україні, національний, дипломатичний
чи службовий паспорт іноземця або
документ, що його заміняє.

У разі подання заяви уповноваженою
особою така особа пред'являє органові
державної реєстрації прав,
нотаріусові, крім документа, що
зазначений в абзаці другому або
третьому цього пункту, документ, що
підтверджує її повноваження.

Згідно пункту 31 Порядку, для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, яке перебуває в іпотеці або
податковій заставі, заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27 - 30
цього Порядку, подає документ, що
підтверджує факт надання згоди
іпотекодержателем або органом
державної податкової служби на
відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна, яке
перебуває в іпотеці або податковій
заставі.

Наявність зареєстрованої у Державному
реєстрі прав заборони відчуження
нерухомого майна, накладеної
нотаріусом під час посвідчення
договору іпотеки, на підставі якого
відбувається перехід права власності
на предмет іпотеки від іпотекодавця до
іпотекодержателя, не є підставою для
відмови у проведенні державної
реєстрації права власності за
іпотекодержателем (пункт 34 Порядку).

Таким чином, для проведення державної
реєстрації права власності в даному
випадку не є обов'язковим подання копії
технічного паспорту, свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи,
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а тому визначення
державним реєстратором такої підстави
для відмови у державній реєстрації
права власності той факт, що копії
технічного паспорту, свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи,
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців засвідчено з
порушенням пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги
до оформлення документів»,
затверджених наказом
Держспоживстандарту України від 07
квітня 2003 року № 55 є необґрунтованим,
оскільки вказані обставини не можуть
впливати на прийняття державним
реєстратором рішення про державну
реєстрацію або відмову в державній
реєстрації права власності на нерухоме
майно.

Крім цього, посилання відповідача на
факт не подання позивачем для
проведення державної реєстрації копії
статуту є необґрунтованими, оскільки
подання копії статуту юридичної особи
для проведення державної реєстрації не
визначено вимогами Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Судом першої інстанції вірно не
прийнято до уваги доводи позивача
відносно того, що до заяви про державну
реєстрацію права власності було подано
копію виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, з якої вбачається, що
керівником Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» є
Папаніколаоу Мілтіадіс, що підтверджує
повноваження особи, що підписала від
імені юридичної особи довіреність на
ім'я ОСОБА_8. До того ж, видана
довіреність посвідчена нотаріусом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправність
відмови державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука А.В. щодо здійснення
державної реєстрації права приватної
власності за Публічним акціонерним
товариством «Універсал Банк» на
квартиру АДРЕСА_1 з підстав подання
документів, які не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а відтак
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 липня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 28.11.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.