Справа № К/9991/603/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/603/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії та стягнення
розміру недоотриманої пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області на постанову
Вінницького районного суду Вінницької
області від 24 вересня 2009 року та
рішення Апеляційного суду Вінницької
області від 25 травня 2010 року, -

встановив:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, у якому просив визнати
протиправною відмову Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області у
перерахунку пенсії, зобов'язати
відповідача перерахувати та виплатити
йому пенсію по інвалідності і
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статтей 50, 54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон № 796-XII), виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, а також стягнути
недоотриману суму пенсій в розмірі
37814,65 гривень за період з 1
червня 2008 року по 31 травня 2009 року.

Постановою Вінницького районного суду
Вінницької області від 24
вересня 2009 року позов задоволено
частково. Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України у
Вінницькому районі Вінницької області
в перерахунку ОСОБА_4 державної і
додаткової пенсій у відповідності до
вимог статтей 50, 54, 67 Закону № 796-XII за
період з 1 червня 2008 року по 31 травня 2009
року. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області: здійснити
перерахунок ОСОБА_4 державної пенсії
відповідно до статті 54 Закону № 796-XII як
особі, віднесеній до категорії 1,
інваліду ІІ групи у розмірі не нижчому 8
мінімальних пенсій за віком,
встановлених частиною 1 статті
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон 1058-ІV); здійснити
перерахунок позивачеві додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до статті 50 Закону № 796-XII в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
встановленої частиною 1 статті 28 Закону
1058-ІV. Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_4 недоотриману державну пенсію, а
також додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеній до категорії 1, інваліду ІІ
групи за період з 1 червня 2008 року по 31
травня 2009 року в розмірі
37814,65 гривень. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 25 травня 2010 року постанову
Вінницького районного суду Вінницької
області від 24 вересня 2009 року
змінено, виключено з резолютивної
частини постанови абзац 6 про стягнення
з Управління Пенсійного фонду України
у Вінницькому районі Вінницької
області на користь ОСОБА_4
недоотриманої державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеній до
категорії 1, інваліду ІІ групи за період
з 1 червня 2008 року по 31 травня 2009
року в розмірі 37814,65 гривень. В решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
і процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Позивач рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у касаційному
порядку не оскаржував.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, є інвалідом IІ групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії

1, які є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2009 році положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статей 50, 54 Закону № 796-XII, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України, якими керувався відповідач,
оскільки такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону № 1058-ІV, іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46
Конституції України та статтями 50, 54
Закону № 796-ХІІ, щодо визначення
розміру та виплати пенсій.

Управління Пенсійного фонду України у
Вінницькому районі Вінницької області
при розгляді цієї справи в суді першої
інстанції не наполягало на
застосуванні встановленого частиною 2
статті 99 КАС України строку для
звернення до адміністративного суду,
як на підставу для відмови у
задоволенні адміністративного позову.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 з 1
червня 2008 року.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області - залишити
без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької
області від 25 травня 2010 року та
постанову Вінницького районного суду
Вінницької області від 24 вересня
2009 року в незміненій частині у справі
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькому
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії та стягнення
розміру недоотриманої пенсії -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.