Справа № 161/7868/14а,2а-161/341/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
Справа № 876/7599/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 23.06.2014 р. по справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
до ОСОБА_1 про стягнення надміру
виплачених сум пенсії,-

встановив:

19.05.2014 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області звернулось до суду
із адміністративним позовом до
відповідача - ОСОБА_1 про стягнення
надміру виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області зазначає,
що на обліку в управлінні ОСОБА_1
перебуває як одержувач пенсії за віком,
призначеної відповідно до п. 7-2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». В заяві про
призначення пенсії вона зазначала, що
не працює, підприємцем не
зареєстрована, про прийняття на роботу,
звільнення з роботи, зміни в складі
сім'ї, зміну місця проживання, виїзд за
кордон на постійне місце проживання та
інші обставини, що можуть вплинути на
її пенсійне забезпечення,
зобов'язувалась своєчасно повідомити
органи, що призначають та виплачують
пенсію, про що підписала розписку.

Позивач зазначає, що згідно даних
витягу Державної реєстраційної служби
України від 23.01.2014 року ОСОБА_1
зареєстрована суб'єктом
підприємницької діяльності з 08.04.2013
року, а тому 01.02.2014 року виплату пенсії
їй було припинено, та за період з 08.04.2013
року по 31.01.2014 року виникла переплата в
сумі 10 296 грн. 06 коп.

На особистому прийомі у спеціалістів
управління ОСОБА_1 була повідомлена про
суму переплаченої пенсії та їй було
роз'яснено порядок повернення коштів,
про даний факт їй повідомлялось
письмово 20.02.2014 року. Однак, станом на
день звернення до суду із позовом кошти
відповідачем повернуто не було.

В зв'язку з чим, просить суд стягнути з
відповідача надміру виплаченої пенсії
в розмірі 10 296 грн. 06 коп.

Позивач збільшив позовні вимоги та
просив суд стягнути з відповідача в
користь управління пенсійного фонду
України у місті Луцьку кошти в розмірі
10 377 грн. 40 коп., оскільки поштові
витрати за пересилання переказу
проводились за рахунок управління.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 23.06.2014 р.
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь Управління пенсійного фонду
України в м. Луцьку 10 377 (десять тисяч
триста сімдесят сім) гривень 40 коп.
надміру виплачену суму пенсії.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. судового
збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд
виходив з того, що при призначенні
пенсії за віком ОСОБА_1 підписувала
повідомлення, згідно якого вона
повідомляла, що вона не працює,
підприємницькою діяльністю не
займається, зобов'язувалась при
влаштуванні на роботу повідомити
управління Пенсійного фонду України у
м. Луцьку, а також була поставлена до
відома про те, що у разі невиконання
цього обов'язку і одержанням в зв'язку з
цим зайвих сум пенсії повинена
відшкодувати в Пенсійний фонд України
заподіяну шкоду.

Суд зазначив, що даний вид пенсії
передбачає її отримання в разі не
зайняття підприємницькою діяльністю, а
тому з вини відповідача виникла
переплата пенсії за період з 08.04.2013
року по 31.01.2014 року в сумі 10 296 грн. 06 коп.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1
отримувала пенсію за віком протягом
періоду з 08.04.2013 року по 31.01.2014 року, на
отримання якої не мала права, тому
вимога про стягнення надміру
виплаченої пенсії в розмірі 10 377 грн. 40
коп. підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду відповідач оскаржила її в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги ОСОБА_1 зокрема посилається на
те, що Пенсійним фондом самочинно, без
рішення суду припинено з 01.02.2014 року
виплату пенсії на користь позивача
незважаючи на те, що з 24.01.2014 року нею
подана заява до Державного реєстратора
про припинення підприємницької
діяльності, а з 30.04.2014 року Державним
реєстратором проведена державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності ОСОБА_1

Апелянт зазначає, що протягом спірного
періоду вона повідомила позивача і
Податкову службу про відсутність в неї
будь-яких доходів від даної
підприємницької діяльності,
заповнивши «нульові» декларації про
доходи.

ОСОБА_1 вказає, що суд загальної
юрисдикції не вправі розглядати
адміністративні справи даної
категорії, оскільки позов подано від
імені Пенсійного фонду, як органу
державної влади. На думку апелянта,
справа мала розглядатись Волинським
окружним адміністративним судом.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід задовольнити
частково, а провадження у справі
закрити, з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області як
одержувач пенсії за віком, призначеної
відповідно до п. 7-2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 05.03.2013 року.

Згідно даних витягу Державної
реєстраційної служби України від 23.01.2014
року ОСОБА_1 зареєстрована суб'єктом
підприємницької діяльності з 08.04.2013
року, а тому 01.02.2014 року виплату пенсії
їй було припинено, та за період з 08.04.2013
року по 31.01.2014 року виникла переплата в
сумі 10 377 грн. 40 коп.

Пенсійним фондом ОСОБА_1 була
повідомлена про суму переплаченої
пенсії та їй було роз'яснено порядок
повернення коштів, про даний факт їй
повідомлялось письмово 20.02.2014 року.
Однак, як вказує позивач, станом на день
звернення до суду із позовом кошти
відповідачем повернуто не було.

В зв'язку з чим, Пенсійний фонд просить
суд стягнути з відповідача надміру
виплаченої пенсії в розмірі 10 377 грн. 40
коп.

Беручи до уваги вищевикладене,
колегією суддів встановлено, що між
сторонами у справі виник спір стосовно
стягнення надміру виплачених сум
пенсії.

В контексті наведеного слід звернути
увагу на таке.

Згідно статті 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС),
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
другої статті 21 КАС, згідно з якими,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Колегією суддів встановлено, що в
даному випадку відповідач у спірних
відносинах не виконував функцій
суб'єкта владних повноважень.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, механізм утримання надміру
виплачених сум пенсій встановлено
статтею 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", частина перша якої
передбачає, що суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання органами Пенсійного фонду
України сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, визначає Порядок
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України від
21.03.2003р. №6-4.

Тому, з огляду на приписи Порядку та
враховуючи положення Цивільного
Кодексу України, якими внормовано
питання повернення безпідставно
отриманого майна, відшкодування
завданих Пенсійному фонду збитків,
завданих відповідачем внаслідок
незаконного отримання грошових коштів,
спір повинен розглядатися в порядку
цивільного судочинства.

Вищевикладена правова позиція суду
апеляційної інстанції узгоджується із
судовою практикою Вищого
адміністративного суду України (ухвала
від 18.03.2014 року у справі № К/9991/63447/12) та
відповідає судовій практиці
Верховного Суду України (постанова від
18.06.2013 року), яка з врахуванням вимог
ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
врахування судами при розгляді справ у
подібних правовідносинах.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС
України, суд закриває провадження у
справі: якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства;

В даному випадку колегія суддів вважає
за необхідне застосувати у спірних
правовідносинах п.1 ч.1 ст.157 КАС України,
оскільки справу не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Згідно ч.2 ст.157 КАС України - якщо
провадження у справі закривається з
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої цієї статті, суд повинен
роз'яснити позивачеві, до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд таких
справ.

З огляду на викладене, слід роз'яснити
управлінню Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області, що
позивач має право для вирішення
спірних правовідносин звернутися до
суду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів приходить до
висновку, що з ОСОБА_1 в доход держави
необхідно стягнути 913 (дев'ятсот
тринадцять) гривень 50 копійок судового
збору, з огляду на таке.

Так, постановою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 23.06.2014 р. задоволено позов
управління Пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області до
ОСОБА_1 про стягнення надміру
виплачених сум пенсії.

Не погоджуючись із даною постановою,
ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу.

Однак, подана апеляційна скарга не
відповідала вимогам ч. 6 ст. 187 КАС
України, а саме : апелянтом до поданої
апеляційної скарги не було долучено
документ про сплату судового збору у
розмірі встановленому законом.

Як наслідок, ухвалою від 07.08.2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено
без руху та надано 10-ти денний строк з
моменту отримання копії ухвали на
усунення зазначених в ній недоліків, а
саме : надіслання на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
оригіналу документа про сплату
апелянтом судового збору за подання до
адміністративного суду апеляційної
скарги, у розмірі 913 грн. 50 коп.

20.08.2014 року від ОСОБА_1 надійшла заява
про відстрочення сплати судового збору
до ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись ст.88 КАС України, ухвалою від
21.08.2014 року ОСОБА_1 було відстрочено
сплату судового збору за подання
апеляційної скарги до ухвалення
судового рішення у справі та відкрито
провадження у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
станом на дату розгляду справи, 20.11.2014
року, ОСОБА_1 не було сплаченого
судового збору.

Як наслідок, з ОСОБА_1 в доход держави
необхідно стягнути 913 (дев'ятсот
тринадцять) гривень 50 копійок судового
збору.

Згідно, ч.1 ст.203 КАС України, постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.157, ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206,
254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 23.06.2014 р. по справі №
161/7868/14-а, (2-а/161/341/14) - скасувати.

Провадження у справі № 161/7868/14-а,
(2-а/161/341/14) за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області до ОСОБА_1 про
стягнення надміру виплачених сум
пенсії - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави 913
(дев'ятсот тринадцять) гривень 50
копійок судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик