Справа № 813/4332/13а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
№ 876/10635/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Святецького В.В.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
дочірнього підприємства
«Західукргеологія» Національної
акціонерної компанії «Надра України»
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області до
дочірнього підприємства
«Західукргеологія» Національної
акціонерної компанії «Надра України»
про стягнення коштів,

встановив:

У червні 2013 року позивач УПФ України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача ДП «Західукргеологія» НАК
«Надра України» в якому просив
стягнути з відповідача в користь
позивача 11343,92 грн. переплати пенсії.

В обґрунтування позову покликався
позивач на те, що внаслідок подання у
грудні 2003 року недостовірних
відомостей про заробітну плату ОСОБА_1
відображених в довідці (без номера і
без дати) Прикарпатської
геологорозвідувальної партії
Львівської геологорозвідувальної
експедиції Державного геологічного
підприємства «Західукргеологія», за
період з 01.01.2004 року по 31.03.2013 року
здійснено переплату пенсії ОСОБА_1, що
мало наслідком завдання збитків
бюджету Пенсійного фонду України в
розмірі 11343,92 грн..

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.07.2013 року
адміністративний позов задоволено.
Стягнено з ДП «Західукргеологія» НАК
«Надра України» на користь УПФ України
в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області суму
переплати пенсії 11343,92 грн..

З цією постановою суду першої
інстанції від 05.07.2013 року не погодився
відповідач і подав апеляційну скаргу.
Вважає апелянт, що постанова суду є
незаконною, прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають істотне
значення для справи, а тому підлягає
скасуванню, з підстав наведених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт вказує, що Прикарпатська ГП
Львівської ГЕ ДГП «Західукргеологія»
перебуває на обліку в позивача УПФ
України у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області, тому ДП
«Західукргеологія» НАК «Надра
України» не може бути боржником
позивача та не має обов'язку
відшкодовувати позивачу збитки у сумі
11343,92 грн.. Також зазначає апелянт, що
позивач порушив вимоги ст. 101 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
оскільки взяв до уваги довідку про
заробітну плату (без дати і номера), що
не відповідає вимогам чинного
законодавства та провів перерахунок
пенсії ОСОБА_1 не перевіривши
обґрунтованість видачі цієї довідки.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати оскаржену
постанову суду від 05.07.2013 р. та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в якому просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в засідання суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, обговоривши підстави та межі
апеляційної скарги вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити
частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» підприємства
та організації несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
громадянам або державі внаслідок
несвоєчасного оформлення або подання
пенсійних документів, а також за видачу
недостовірних документів, і
відшкодовують її.

Із матеріалів справи та змісту
позовних вимог видно, що предметом
позову є відшкодування завданих УПФ
України збитків на суму 11343,92 грн.,
внаслідок переплати пенсії по
пенсійній справі ОСОБА_1 на підставі
довідки про заробітну плату, виданої
Прикарпатською ГП Львівської ГЕ ДГП
«Західукргеологія».

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч.3 ст.6 КАС України,
суб'єкти владних повноважень мають
право звернутися до адміністративного
суду у випадках, передбачених
Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 21 КАС України
передбачено, що вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

З аналізу наведених правових норм
видно, що адміністративними судами
можуть розглядатися вимоги про
відшкодування шкоди лише за наявності
умови, що такі вимоги поєднанні з
вимогою про визнання протиправними
рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

Отже, позивачем заявлено вимогу про
відшкодування шкоди, яка згідно з
нормою ч.2 ст.21 КАС України підлягає
розгляду адміністративним судом лише
за умови, якщо вона заявлена в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на самостійні позови органів
Пенсійного фонду щодо стягнення шкоди
у вигляді суми пенсій, виплачених
надміру внаслідок видачі
підприємствами недостовірних
документів.

Тому, відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України провадження по
адміністративній справі за
відповідною позовною вимогою слід
закрити.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що постанову
суду першої інстанції слід скасувати і
провадження по адміністративній
справі закрити.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 203, 205, 206,
254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Західукргеологія»
Національної акціонерної компанії
«Надра України» - задоволити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області до
дочірнього підприємства
«Західукргеологія» Національної
акціонерної компанії «Надра України»
про стягнення коштів - скасувати.

Закрити провадження у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області до
дочірнього підприємства
«Західукргеологія» Національної
акціонерної компанії «Надра України»
про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 20.11.2014 року.