Справа № 826/14460/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2014 року 14:03
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
при секретарі судового засідання
Іконніковій О.Ю., за участю
представників: позивача - Левітової
О.С., Талай С.В., відповідача - Геращенка
С.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
позовом Приватного акціонерного
товариства «ЕНСТО УКРАЇНА» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 31 липня 2014
року № 100250001/2014/000153/2, - На підставі ч. 3
ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України в судовому
засіданні 12 листопада 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Приватне
акціонерне товариство «ЕНСТО УКРАЇНА»
(далі - ПАТ «ЕНСТО УКРАЇНА», позивач) з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 31 липня 2014 року №
100250001/2014/000153/2.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що відповідачем було
помилково застосовано метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів та
необґрунтовано винесено рішення про
коригування митної вартості товарів,
оскільки позивачем були надані всі
наявні документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів.
А тому, на думку позивача, рішення
про коригування митної вартості
товарів від 31 липня 2014 року №
100250001/2014/000153/2 підлягає скасуванню.
В судовому засіданні
представники позивача позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідач - Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів в
своїх запереченнях просив суд в
задоволенні адміністративного позову
ПАТ «ЕНСТО УКРАЇНА» повністю
відмовити, оскільки при винесенні
рішення діяв в рамках чинного
законодавства України.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2014 року між ПАТ «ЕНСТО
УКРАЇНА» (за контрактом - покупець) та
фірмою-виробником продукції «ENSTO FINLAND
OY» (Фінляндія) (за контрактом -
продавець) було укладено контракт
купівлі-продажу № EF180212, згідно умов
якого продавець зобов'язується
продати, а покупець - купити
електротехнічну продукцію згідно
рахунку-фактури № EF180212, який є
невід'ємною частиною даного контракту.

28 липня 2014 року позивачем через
свого митного брокера (декларанта) в
порядку електронного декларування
було подано до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
ВМД № 100250001/2014/016519 з метою митного
оформлення товарів, придбаних за
контрактом купівлі-продажу від 23 липня
2014 року № EF180212, а саме: обігрівачі
кімнатні електричні (конвектори) з
елементами регулювання, для обігріву
приміщень, напругою 230В: серії BETA: з
електронним терморегулятором, типу:
EPHBE20P (Beta heater EL and plug, 2000W) - 52 шт., з
механічним терморегулятором, типу:
EPHBМ05P (Beta heater МЕ and plug, 500W) - 120 шт., EPHBM07P (Beta
heater ME and plug, 750W) - 30 шт., EPHBM10P (Beta heater ME and plug,
1000W) - 60 шт., EPHBM15P (Beta heater ME and plug, 1500W) - 600
шт., EPHBM20P (Beta heater ME and plug, 2000W) - 260 шт.
Виробник ENSTO FINLAND OY. Торговельна марка
ENSTO. Країна виробництва FI.

Позивачем для митного оформлення
зазначених товарів разом з митною
декларацією були надані наступні
документи:

- зовнішньоекономічний контракт
купівлі-продажу від 23 липня 2014 року №
EF180212;

- облікову картку суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності

- міжнародну автомобільну
накладну (CMR) від 24 липня 2014 року № 45181;

- книжку МДП (Karnet TIR) від 24 липня 2014
року № ХЕ.76367856;

- прайс-лист виробника товару від
01 червня 2014 року б/н;

- калькуляції на продукцію від 28
липня 2014 року б/н;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 23
липня 2014 року № EF180212;

- сертифікат про походження
товару від 23 липня 2014 року № E0057733;

- лист виробника товару від 01
червня 2014 року б/н;

- сертифікат відповідності від 25
жовтня 2012 року № UA1.001.002141-12;

- декларацію про відповідність
від 31 жовтня 2012 року № UA.001.D.08425-12;

- копію митної декларації країни
відправлення від 23 липня 2014 року №
14FI24E3.

За наслідками опрацювання
наданих ПАТ «ЕНСТО УКРАЇНА» документів
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів виявлено наявність у них
розбіжностей та неповних даних.

Відповідачем у зв'язку із
сумнівами щодо митної вартості
товарів, було запропоновано декларанту
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості товарів.

За наслідками опрацювання
додатково наданих ПАТ «ЕНСТО УКРАЇНА»
документів на вимогу митного органу,
останнім виявлено розбіжності та
неповні дані, які стали підставою
відповідно до вимог частини шостої
статті 54 Митного кодексу України від
13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України) для
відмови позивачу у митному оформленні
задекларованих товарів.

Водночас, підставою для відмови у
митному оформленні було прийняте
рішення про коригування митної
вартості товарів від 31 липня 2014 року №
100250001/2014/000153/2.

Зокрема, відповідно до рішення №
100250001/2014/000153/2 митна вартість
визначена 33,4 EUR/одиницю із
застосуванням методу визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів.

В подальшому відповідачем надано
згоду на випуск товарів у вільний обіг
під гарантійні зобов'язання, шляхом
сплати до державного бюджету сум
податків і зборів згідно митної
вартості, визначеної митним органом в
повному обсязі, та щодо надання
протягом 80 днів з дня випуску товарів
відповідних документів для
підтвердження заявленої митної
вартості.

06 серпня 2014 року позивач у
відповідності до статті 55 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI
звернувся до відповідача з листом (вих.
№ 67), яким було надано документи на
додаток до вже поданих для
підтвердження митної вартості за ціною
контракту.

За результатами розгляду додатково
наданих декларантом документів, митний
орган рішенням від 13 серпня 2014 року №
9251/1/26-70-61-04 відмовив у перегляді рішення
про коригування митної вартості
товарів від 31 липня 2014 року №
100250001/2014/000153/2, у зв'язку з відсутністю
підстав для такого перегляду.

Незгода з рішенням відповідача
про коригування митної вартості
товарів зумовила звернення позивача з
адміністративним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України надані сторонами докази та
пояснення, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
погоджується з доводами ПАТ «ЕНСТО
УКРАЇНА», виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19
Конституції України правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пункту 341 частини
першої статті 4 МК України орган
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, митниці та
митні пости.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51
передбачено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті
52 МК України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і
зборів достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації (частина
друга статті 52 МК України).

Відповідно до частини третьої
статті 52 МК України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, мають право:

1) надавати органу доходів і
зборів (за наявності) додаткові
відомості у разі потреби уточнення
інформації;

2) на випуск у вільний обіг
товарів, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів
і зборів заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю;

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу
договору (контракту) шляхом залучення
експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку,
визначеному главою 4 цього Кодексу,
рішення органу доходів і зборів щодо
коригування митної вартості
оцінюваних товарів та бездіяльність
органу доходів і зборів щодо
неприйняття протягом строків,
встановлених статтею 255 цього Кодексу
для завершення митного оформлення,
рішення про визнання митної вартості
оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення
про необхідність коригування митної
вартості після випуску товарів;

6) отримувати від органу доходів і
зборів інформацію щодо підстав, з яких
орган доходів і зборів вважає, що
взаємозв'язок продавця і покупця
вплинув на ціну, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку,
визначених цим Кодексом, вимагати від
органу доходів і зборів надання
письмової інформації про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана;

8) у випадках та в порядку,
визначених цим Кодексом, вимагати від
органу доходів і зборів надання
письмової інформації щодо порядку і
методу визначення митної вартості,
застосованих при коригуванні
заявленої митної вартості, а також щодо
підстав для здійснення такого
коригування.

У випадках, визначених цим
Кодексом, для заявлення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України відповідно
до митного режиму імпорту, органу
доходів і зборів, який проводить митне
оформлення цих товарів, разом з митною
декларацією та іншими необхідними для
митного оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(частина четверта статті 52 МК України).

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене. Відомості,
зазначені у частині восьмій цієї
статті, є відомостями, необхідними для
митних цілей (частини восьма, дев'ята
статті 52 МК України).

Відповідно до частини першої
статті 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК
України передбачено, що документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

- декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, -
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо
імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування,
- страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до частини третьої
вказаної статті МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

- договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- ліцензійний чи авторський
договір покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів
має обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

- довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію)
(частина четверта статті 53 МК України).

Частинами першою та другою статті
54 МК України передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу
(частина третя статті 54 МК України).

Частиною п'ятою статті 54 МК
України передбачено, що орган доходів і
зборів з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному
статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і
зборів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

- застосовувати інші передбачені
цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості (частина шоста вказаної
статті).

Відповідно до частини першої
статті 55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів (частина сьома статті 55
МК України).

Відповідно до частини восьмої
вказаної статті МК України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Відповідно до частини дев'ятої
статті 55 МК України у разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів орган
доходів і зборів розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Приписами статті 57 МК України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої
статті 58 МК України метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК
України передбачено, що метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.
Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця. Платежі
необов'язково повинні бути здійснені у
вигляді переказу грошей (зокрема, але
не виключно). Такі платежі можуть бути
здійснені шляхом акредитива,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо). Термін «ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті»
стосується лише ціни оцінюваних
товарів. Дивіденди або інші платежі
покупця на користь продавця, не
пов'язані з оцінюваними товарами, не є
частиною митної вартості. Додавання,
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
згідно з цією статтею робляться лише на
основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню (частини
п'ята-восьма статті 58 МК України).

Відповідно до частини десятої
статті 58 МК України при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що
стосуються оцінюваних товарів та які
покупець повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зазначені платежі можуть включати
платежі, які стосуються прав на
літературні та художні твори, винаходи,
корисні моделі, промислові зразки,
торговельні марки та інші об'єкти права
інтелектуальної власності. Витрати на
право відтворення (тиражування)
оцінюваних товарів в Україні не
повинні додаватися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари. Порядок включення
до ціни розрахунку роялті та
ліцензійних платежів визначається
Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від
будь-якого подальшого перепродажу
товарів, що оцінюються, їх використання
або розпорядження ними на митній
території України, яка прямо чи
опосередковано йде на користь
продавця;

5) витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

6) витрати на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації
митної вартості, затверджені наказом
Міністерства фінансів України 24.05.2012 №
599, визначають порядок заповнення
декларації митної вартості (далі - ДМВ),
яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним
особою - при визначенні та заявленні
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту;

- митним органом - при здійсненні
контролю за правильністю визначення
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних
правил ДМВ подається в установленому
порядку митному органу, що здійснює
митне оформлення товарів, разом з
митною декларацією на оцінювані
товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Посадовою особою митного органу
заповнюється графа ДМВ «Для відміток
митного органу». На основному аркуші,
крім реєстраційного номера ДМВ,
повинно бути зазначене рішення, яке
прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних
Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил при
електронному декларуванні посадова
особа за допомогою автоматизованої
системи митного оформлення створює та
надсилає декларанту або уповноваженій
ним особі засвідчене електронним
цифровим підписом електронне
повідомлення про необхідність подання
документів відповідно до частин
третьої та/або четвертої статті 53
Кодексу для підтвердження митної
вартості товарів із складанням їх
переліку.

При електронному декларуванні
повідомлення про необхідність подання
документів вважається одержаним
декларантом або уповноваженою ним
особою з часу надходження до митного
органу повідомлення в електронній
формі від декларанта або уповноваженої
ним особи про одержання цього
повідомлення. При електронному
декларуванні декларант або
уповноважена ним особа надсилає
повідомлення про відмову у подачі
документів у складі електронного
повідомлення, засвідченого
електронним підписом (пункти 2.4, 2.5
Правил).

В ході дослідження матеріалів
справи судом встановлено, що підставою
для прийняття рішення від 31 липня 2014
року № 100250001/2014/000153/2 стала
наявність розбіжностей та неповних
даних в документах, що були подані
позивачем до митного органу.

Зокрема, відповідачем в
обґрунтування вказаного рішення
зазначено, що декларантом не надано
обґрунтовані пояснення щодо зниження
інвойсної ціни конвекторів, наприклад
арт. EPHBM20P (Beta heater ME and plug, 2000W), оскільки
експерт у висновку від 30 липня 2014 року
№ Ц-505 після обміну інформацією з
виробником посилається на знижки, в той
час як контракт № EF180212 інформації щодо
знижок не містить.

Враховуючи викладене вище, суд
при розгляді вказаної справи, виходить
з наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем за результатами
поданих позивачем до митного
оформлення документів у зв'язку із
сумнівами щодо митної вартості
товарів, було запропоновано декларанту
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості товарів,
а саме: рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; інші
наявні документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів (за
власним бажанням).

За результатами розгляду
додатково поданих документів
(експертного висновку від 30 липня 2014
року № Ц-505; банківських виписок від 08
липня 2014 року № 48, від 22 липня 2014 року №
058, від 23 липня 2014 року № 059, від 24 липня
2014 року № 060, від 25 липня 2014 року № 061;
податкових накладних від 03 грудня 2013
року № 142, від 03 грудня 2013 року № 101, від
03 грудня 2013 року № 161, від 28 липня 2014
року № 168, від 18 квітня 2014 року № 159, від
03 грудня 2013 року № 140, від 03 грудня 2013
року № 38; лист від 18 червня 2014 року № 55;
листа від 30 липня 2014 року № 62; листа від
30 липня 2014 року № 63; листа виробника
товару з комерційною пропозицією від 30
липня 2014 року б/н) відповідачем
виявлено відсутність у них відомостей
для можливості застосування обраного
декларантом методу визначення митної
вартості, а саме - за ціною договору та
митну вартість товарів було
скориговано із застосуванням методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Судом під час розгляду справи
було досліджено всі надані позивачем
документи для здійснення митного
оформлення товарів із визначеною
митною вартістю за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

За результатами їх дослідження
встановлено, що розбіжності та ознаки
підробки в них відсутні, а наявні
відомості повністю підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомості щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари у
документах, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості.

Окрім цього, суд зазначає, що
відповідно до п. 1а ст. 3 «Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року»
якщо митна вартість імпортних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статей 1 та 2, митна
вартість є контрактною вартістю
подібних товарів, що йдуть на експорт
до тієї ж країни імпорту та
експортуються в той же час (або близько
до нього), що і товари, які оцінюються.

Відповідно до п. 1b ст. 3 «Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» при
застосуванні цієї статті для
визначення митної вартості товарів, що
оцінюються, повинна використовуватися
контрактна вартість подібних товарів
при їх продажі на тому ж комерційному
рівні та майже в такій же кількості.
Якщо такого продажу не виявлено,
використовується контрактна вартість
подібних товарів, що продаються на
іншому комерційному рівні та/або в
інших кількостях, скоригована з
урахуванням різниць, які можна
віднести на рахунок комерційного рівня
та/або кількості, за умови, що такі
коригування можуть робитися на основі
продемонстрованих доказів, які чітко
встановлюють обґрунтованість та
точність коригування незалежно від
того, чи це коригування веде до
підвищення, чи до зниження вартості.

Частиною сьомою ст. 60 МК України
передбачено, що у разі якщо для цілей
застосування цього методу виявляється
більш як одна вартість договору щодо
подібних (аналогічних) товарів, для
визначення митної вартості оцінюваних
товарів використовується найменша
така вартість.

Як встановлено під час розгляду справи,
27.06.2014 року позивач за МД № 100250001/2014/014702
здійснив митне оформлення товару за
договором між такими ж сторонами та за
яким відбулося зниженнями митної
вартості товару по відношенню до
попередніх митних оформлень. Вказана
інформація була доступна митному
органу, втім в порушення зазначених
вище вимог законодавства, відповідач
не прийняв її до уваги, а використав
іншу вартість товару, що була ним
відкоригована за МД № 100270001/2014/272401 від
20.01.2014 року.

У той же час, суд зазначає, що
відповідачем не надано жодних належних
та допустимих доказів, які б свідчили
про те, що надані позивачем документи (з
урахуванням наданих під час проведення
процедури консультацій), які
підтверджують митну вартість товару за
ВМД від 28 липня 2014 року № 100250001/2014/016519 є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у їх
достовірності.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів від 31 липня 2014 року №
100250001/2014/000153/2 не відповідає вимогам
чинного законодавства, а тому підлягає
скасуванню.

За правилами частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідач в
обґрунтування правомірності своїх
висновків не надав достатніх доказів
порушень закону позивачем, а тому
суб'єктом владних повноважень не
доведено своєї правоти.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до переконання про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України суд присуджує на користь
позивача всі здійснені ним
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору у розмірі 182, 70
грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства «ЕНСТО
УКРАЇНА» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 31 липня 2014
року № 100250001/2014/000153/2.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Приватного
акціонерного товариства «ЕНСТО
УКРАЇНА» понесені ним витрати по
сплаті судового збору у розмірі 182, 70
грн. (сто вісімдесят дві гривні 70
копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 17.11.2014р.