Справа № 2а-36/08
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/37052/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І.,
Шведа Е.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 17
вересня 2008 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до виконавчого комітету
Калузької міської ради, треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання нечинними
рішень Калуської міської ради, -в с т а н
о в и л а:ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом до виконавчого комітету
Калузької міської ради, треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання нечинними
рішень Калуської міської ради.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області

від 17 вересня 2008 року у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області

від 17 вересня 2008 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_4
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 належить
квартира АДРЕСА_1.

Квартира АДРЕСА_2 придбана ОСОБА_6 за
договором купівлі-продажу у ОСОБА_7

Дані квартири знаходяться в
одноповерховому житловому будинку,
який перебуває на балансі Калуської
міської ради.

Рішенням виконавчого комітету
Калуської міської ради від 26 жовтня 2004
року №517 «Про часткове перепланування
квартири АДРЕСА_2 та влаштування
окремих входів у підвал та на горище»
ОСОБА_7 надано дозвіл на часткове
перепланування квартири АДРЕСА_2 та
влаштування окремих входів в підвал та
на горище в межах існуючої загальної
площі квартири.

Рішенням виконавчого комітету
Калуської міської ради від 07 червня 2005
року №274 «Про проектно-вишукувальні
роботи для реконструкції квартири
АДРЕСА_2 з влаштуванням мансарди,
покращенням головного фасаду та
переобладнанням частини квартири під
аптечний кіоск» надано дозвіл ОСОБА_6
на переобладнання частини квартири
АДРЕСА_2 в нежилу та надано дозвіл на
проведення проектно-вишукувальних
робіт для реконструкції квартири
АДРЕСА_2 під аптечний кіоск з
влаштуванням мансарди, покращення
головного фасаду, визначено черговість
реконструкції.

Рішенням виконавчого комітету
Калуської міської ради від 20 вересня 2005
року «Про прийняття в експлуатацію
аптечного кіоску на АДРЕСА_3»,
затверджено акт держприймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
аптечного кіоска по

АДРЕСА_3 та зобов'язано ОСОБА_6 оформити
право власності на аптечний кіоск.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями виконавчого комітету
Калуської міської ради у зв'язку з
неотриманням його згоди як власника
суміжної квартири, ОСОБА_5 оскаржив їх
до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що оскаржувані рішення прийняті
відповідачем правомірно та в межах
повноважень.

Такий висновок судів попередніх
інстанцій є передчасним з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1.4.1 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17 травня 2005 року №76
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Згідно з пунктом 1.4.5 зазначених Правил
для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень їх власник або
уповноважена ним особа, наймач
(орендар) приміщення за згодою його
власника подають до органу місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування та, у разі необхідності,
можуть подаватися такі документи:
копія свідоцтва на право власності або
договору найму (оренди) приміщення;
копія поповерхових планів, завірених в
установленому порядку; проект
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, погоджений в
установленому порядку; згода
власників, співвласників (наймачів) або
уповноважених ними осіб на
переобладнання та перепланування
приміщень, що перебувають у їх спільній
власності.

Також в матеріалах справи міститься
Положення про переобладнання житлової
квартири під комерційний об'єкт,
затверджене рішенням виконавчого
комітету Калуської міської ради від 17
вересня 2002 року №487, на яке посилається
позивач, та відповідно до пункту 6.2
якого до заяви про переобладнання
приватизованої або викупленої
квартири під комерційний об'єкт
додається, зокрема, заява власників
суміжних квартир про згоду на
перепланування квартири під
комерційний об'єкт.

Разом з тим, судами не встановлено, чи
отримана ОСОБА_6 згода на
перепланування квартири під
комерційний об'єкт від позивача як
власника суміжної квартири.

Крім того, відповідно до статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції, чинній на момент
звернення позивача до суду)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як встановлено судами, позивач
звернувся до суду в березні 2008 року про
визнання протиправними та скасування
рішень виконавчого комітету Калуської
міської ради

від 26 жовтня 2004 року, від 07 червня 2005
року та від 20 вересня 2005 року.

В подальшому в ході розгляду справи
позивачем збільшено позовні вимоги
щодо визнання протиправними та
скасування рішень виконавчого
комітету Калуської міської ради

від 05 вересня 2006 року №337 «Про
реконструкцію аптечного кіоску та
підвальних приміщень на АДРЕСА_3 під
аптеку» та від 17 липня 2007 року №335 «Про
прийняття в експлуатацію аптеки на
АДРЕСА_3».

Разом з тим, третя особа ОСОБА_6 в своїх
запереченнях на позов зазначає про
пропуск позивачем строку на звернення
до суду, проте належна оцінка
твердженням відповідача судами не
надана.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі
постановлене судом рішення не є
обґрунтованим.

Відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанції і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, а справа - поверненню на
новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області

від 17 вересня 2008 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду

від 07 червня 2013 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_5 до
виконавчого комітету Калузької
міської ради, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання нечинними рішень
Калуської міської ради - повернути на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: