Справа № 826/13178/14
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Комунального підприємства "Київпастранс"

до

Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві

про

визнання дій неправомірними та скасування постанови ВП №44378756 від 19.08.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київпастранс", (далі по тексту – позивач), звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови ВП №44378756 від 19.08.2014 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що боржником було вжито необхідних заходів щодо добровільного погашення боргу перед ДТГО "Південно-Західна залізниця", а також щодо надання документального підтвердження такого погашення відповідачу, у зв'язку з чим, підстав для відкриття виконавчого провадження ВП №44378756 та стягнення з КП "Київпастранс" виконавчого збору немає.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з’являвся, письмових заперечень на позовну заяву не подавав.

Необхідність у заслуховуванні свідка чи експерта у справі відсутня, так само, як і відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги викладене, розгляд справи здійснюється у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

29.04.2011 р. відповідачем прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №26565174 по примусовому виконанню Наказу Господарського суду міста Києва від 11.04.2011 р. №17/115 про стягнення з КП "Київпастранс" на користь ДТГО "Південно-Західна залізниця" 7193602,02 грн.

27.06.2014 р. відповідачем у виконавчому провадженні ВП №26565174 була прийнята Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

19.08.2014 р. відповідачем була прийнята Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №44378756 по примусовому виконанню Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №26565174 від 27.06.2014 р.

Вважаючи зазначену вище Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44378756 від 19.08.2014 р. такою, що порушує законні права та інтереси позивача, останній звернувся за їх захистом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі – рішення).

Частиною 1 ст. 6 ЗУ “Про виконавче провадження” визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Приписами ч. 2 ст. 25 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника – у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника – фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника – юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.7 ст.28 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

У судовому засіданні 17.09.2014 р. представника позивача було зобов’язано надати інформацію щодо того, чи оскаржувалась Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №26565174 від 27.06.2014 р.

Суд звертає увагу, що представником позивача не було надано жодних доказів того, що Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №26565174 від 27.06.2014 р. оскржувалась.

Враховуючи вищезазначене, зокрема, те, що оскаржувана Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №44378756 від 19.08.2014 р. прийнята по примусовому виконанню Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №26565174 від 27.06.2014 р., яка позивачем не оскаржувалась та є чинною, суд приходить до висновку, що зазначена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №44378756 від 19.08.2014 р. є законною та обґрунтованою.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Позивачем не було надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами ст.ст. 69-71, ст.94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. ст. 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Київпастранс" до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови ВП №44378756 від 19.08.2014 р. відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.Т. Шрамко