Справа № 810/6185/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2014 року 810/6185/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Терлецька О.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Тетіївська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Київській області

до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Тетіївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у відповідача наявна
податкова заборгованість у сумі 1456,81
грн. Вказана заборгованість
утворилась у зв'язку з несплатою
відповідачем єдиного податку з
фізичних осіб.

Ухвалами Київського окружного
адміністративного суду від 03.11.2014
відкрито провадження, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.

У судове засідання 26 листопада 2014 року,
сторони повідомлені належним чином про
розгляд справи, не з'явились.

Від представника позивача до суду
надійшло клопотання про розгляд справи
за його відсутності та у порядку
письмового провадження, зазначив, що
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Ухвали суду направлялись
відповідачеві за адресую вказаною у
Свідоцтві про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця та у
позовній заяві, а саме: 09800, АДРЕСА_1

Однак, конверт № 624, яким
відповідачу направлялась ухвала суду
повернувся до суду з довідкою
поштового відділення ф. 20 «за
зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до частини одинадцятої
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України, розписку про
одержання повістки (повістку у разі
неможливості вручити її адресату чи
відмови адресата її одержати) належить
негайно повернути до
адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Враховуючи те, що до суду повернувся
конверт направлений відповідачу за
належною адресою, суд керуючись
статтею 35 Кодексу адміністративного
судочинства України, вважає, що такий
конверт вручений відповідачу належним
чином. Однак, суд не застосовує частини
3 та 5 статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зважаючи на те, що відповідач
ухвалу суду не одержав.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Зважаючи на те, що сторони були
належним чином повідомлені про час,
дату та місце судового засідання, а
також за відсутністю перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
суд ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач зареєстрований фізичною
особою-підприємцем у липні 2009 року
Тетіївською районною державною
адміністрацією Київської області та
перебуває на обліку як платник
податків з 30.07.2006 за № 7162.

За даними податкового органу, а саме -
облікової картки платника, відповідач
має податкову заборгованість за єдиним
податком станом на 15.10. 2014р. в сумі 1456,81
грн.

Податковим органом було надіслано на
адресу відповідача податкову вимогу
від 09.04.2014 № 244-14 вказана вимога вручена
відповідачу, про що свідчить підпис
відповідача на корінці податкової
вимоги.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, слід зазначити
наступне.

Починаючи з 01.01.2011 до спірних
правовідносин застосовуються приписи
Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 291.2 статі 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291
Податкового кодексу України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень;

2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб;обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на
фізичних осіб - підприємців, які
надають посередницькі послуги з
купівлі, продажу, оренди та оцінювання
нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК
009:2005). Такі фізичні особи - підприємці
належать виключно до третьої групи
платників єдиного податку, якщо
відповідають вимогам, встановленим для
третьої групи;

3) третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб;обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень;

4) четверта група - юридичні особи -
суб'єкти господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, які
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб; обсяг
доходу не перевищує 5000000 гривень.

Пунктом 294.1 статті 294 Податкового
кодексу України податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
першої групи є календарний рік.
Податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку другої -
четвертої груп є календарний квартал.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

У разі якщо сільська, селищна або
міська рада приймає рішення щодо зміни
раніше встановлених ставок єдиного
податку, єдиний податок сплачується за
такими ставками у порядку та строки,
визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3
статті 12 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 295.2 Податкового
кодексу України нарахування авансових
внесків для платників єдиного податку
першої і другої груп здійснюється
органами державної податкової служби
на підставі заяви такого платника
єдиного податку щодо розміру обраної
ставки єдиного податку, заяви щодо
періоду щорічної відпустки та/або
заяви щодо терміну тимчасової втрати
працездатності.

Пунктом 295.3 Податкового кодексу
України визначено, що платники єдиного
податку третьої і четвертої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 54.2 статті 54
Податкового кодексу України грошове
зобов'язання щодо суми податкових
зобов'язань з податку, що підлягає
утриманню та сплаті (перерахуванню) до
бюджету в разі нарахування/виплати
доходу на користь платника податку -
фізичної особи, вважається узгодженим
податковим агентом або платником
податку, який отримує доходи не від
податкового агента, в момент
виникнення податкового зобов'язання,
який визначається за календарною
датою, встановленою розділом IV цього
Кодексу для граничного строку сплати
податку до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статі 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Право органів податкової служби
звертатись до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини
передбачене підпунктом 20.1.18 пункту 20.1
статті 20 Податкового Кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95
Податкового Кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
шляхом стягнення коштів, які
перебувають у власності, а вразі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

За наведених обставин суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню:
відповідач є суб'єктом оподаткування
єдиним податком, ставка податку,
податкова база, а також сума
податкового зобов'язання, що належить
до сплати податковим органом визначені
правомірно і правильно.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтвердженні судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 35,69, 70, 71, 128, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) на користь Тетіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
податковий борг в сумі 1456(одна тисяча
чотириста п'ятдесят шість) грн. 81 коп.

4. Копію постанови надіслати
сторонам.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Терлецька О.О.