Справа № 826/15729/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2014 року
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
до Головного управління
Служби безпеки України у місті Києві та
Прокуратури міста Києва
про визнання протиправним
та скасування розпорядження № 59Д/дск/д
від 21.05.2014, рішення №
101-дск від 21.05.2014, визнання
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Головного управління Служби
безпеки України у місті Києві та
Київській області (далі - ГУ СБУ у м.
Києві та Київській області),
Прокуратури міста Києва, в якому
просить суд: визнати протиправними та
скасувати розпорядження начальника ГУ
СБУ у м. Києві та Київській області від
21.05.2014 № 59Д/дск/д, рішення
прокурора м. Києва від 21.05.2014 № 101-дск;
визнати протиправною бездіяльність ГУ
СБУ у м. Києві та Київській області та
прокурора м. Києва щодо поновлення
допуску позивача до державної таємниці
та поновити позивачу допуск до
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на підставі проведеної
спеціальної експертизи наявності умов,
необхідних для провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею,
тематичної перевірки стану охорони
державної таємниці (акт від 20.05.2014
області скасовано допуск ОСОБА_1 до
державної таємниці у зв'язку із
виявленням порушень вимог
законодавства з питань охорони
державної таємниці, що відповідно
стало підставою для зупинення дії
наданого прокуратурі Шевченківського
району м. Києва спеціального дозволу на
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею до 15.08.2014 №КО2-2014-7.
Водночас після усунення вказаних
порушень відповідачами всупереч вимог
частини 4 статті 22 Закону України «Про
державну таємницю» не було ініційовано
поновлення допуску позивача до
державної таємниці. Наведені обставини
на думку позивача, свідчать про
протиправність рішень відповідачів
про скасування допуску та незаконність
їх бездіяльності щодо поновлення
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.10.2014 відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовче провадження у справі та
призначено справу до судового
розгляду.

У судовому засіданні 10.11.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - ГУ СБУ у м.
Києві та Київській області позовні
вимоги не визнав, надав письмові
заперечення, в яких у задоволенні
позову просив відмовити, оскільки в
ході проведення спеціальної
експертизи наявності умов, необхідних
для провадження діяльності, пов'язаної
з державною таємницею, та тематичної
перевірки стану охорони державної
таємниці у прокуратурі
Шевченківського району м. Києва, де
обіймав посаду прокурора Мармиш В.І.,
виявлено обставини, що підпадають під
визначення пункту 3 частини 2 статті 23
Закону України «Про державну
таємницю», зокрема, невиконання
громадянином обов'язків щодо
збереження державної таємниці, яка
йому довірена або довірялася раніше, що
стало достатньою підставою для
скасування позивачу допуску до
державної таємниці. Крім того,
зазначив, що чинними
нормативно-правовими актами не
передбачено можливості поновлення
особі допуску до державної таємниці,
така форма як «поновлення» згідно
абзацу 3 частини 1 статті 20 Закону
України «Про державну таємницю»
стосується лише спецдозволу на
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею. При цьому в разі,
якщо керівник установи, де працює
особа, вважає за необхідне призначити
її на ділянку роботи, що потребує
наявності допуску до державної
таємниці, оформлення такого допуску
повинно здійснюватись на загальних
підставах.

Представник відповідача - прокуратури
міста Києва, будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
розгляду справи, до судового засідання
10.11.2014 не з'явився, причин неявки суду не
повідомив.

У письмових запереченнях зазначив, що
відповідно до статті 27 Закону України
«Про державну таємницю» доступ до
державної таємниці надається
дієздатним громадянам України, яким
надано допуск до державної таємниці та
які потребують його за умовами своєї
службової, виробничої, наукової чи
науково-дослідної діяльності або
навчання. Таким чином, отримання
громадянином доступу до державної
таємниці можливе лише за наявності
допуску до неї. Оскільки, 21.05.2014 ГУ СБУ у
м. Києві та Київській області скасовано
допуск ОСОБА_1 до державної таємниці,
прокуратурою міста Києва 21.05.2014
прийнято рішення №101 дск про
припинення доступу позивачу до
державної таємниці. Крім того зазначив,
що чинним законодавством у сфері
охорони державної таємниці не
передбачено процедури поновлення
громадянину допуску до державної
таємниці, а поновлення прокуратурі
Шевченківського району дії
спеціального дозволу не
взаємопов'язано з наданням ОСОБА_1
допуску до державної таємниці.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу в
порядку письмового провадження у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 10.11.2014 суд ухвалив про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача та представника
відповідача - ГУ СБУ у м. Києві та
Київській області, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

20.05.2014 комісією Служби безпеки України,
на підставі припису від 15.05.2014 № 51/6-60887д,
проведено тематичну перевірку стану
охорони державної таємниці у
прокуратурі Шевченківського району м.
Києва, яка підпорядкована прокуратурі
м. Києва.

За результатами даної перевірки, яка
оформлена актом № 51/6-60922д, комісією
встановлено ряд порушень вимог
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 18.12.2013 №939 (ДСК)
Порядку організації та забезпечення
режиму секретності в державних
органах, органах місцевого
самоврядування, підприємствах,
установах та організаціях, котрі у свою
чергу стали підставою для висновків
про те, що стан охорони державної
таємниці у прокуратурі
Шевченківського району м. Києва не
відповідає вимогам законодавства про
державну таємницю, й, зокрема, в
установі не дотримуються
прийому-передачі МНСІ у разі зміни
керівника РСО, порядку надання доступу
до режимних приміщень, ведення
секретного діловодства та обробки МНСІ
за допомогою автоматизованих систем,
що створює передумови до витоку
секретної інформації.

У зв'язку з наведеними обставинами
прийнято рішення про зупинення дії
наданого прокуратурі Шевченківського
району м. Києва спеціального дозволу на
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею № КО2-2014-7 у строк
до 15.08.2014.

Окрім цього, зважаючи на встановлені
при перевірці обставини, які, як
зазначено в акті, полягали у
невиконанні керівником прокуратури
ОСОБА_1 протягом 2013-2014 років обов'язків
щодо збереження державної таємниці,
яка йому довірена або довірялась
раніше, зокрема, за відсутність
передбаченого статтями 5 та 37 Закону
України «Про державну таємницю»
контролю за станом охорони державної
таємниці, внаслідок чого в прокуратурі
виникли передумови до витоку секретної
інформації, зроблено висновок про
скасування у встановленому законом
порядку допуску до державної таємниці
ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного 21.05.2014
начальником ГУ СБУ у м. Києві та
Київській області відповідно до статті
26 Закону України «Про державну
таємницю» винесено розпорядження №
59Д/дск/д про скасування ОСОБА_1,
прокурору Шевченківського району м.
Києва, допуску до державної таємниці за
формою 2, у зв'язку із невиконанням
обов'язків по збереженню державної
таємниці, яка йому довірена або
довірялась раніше, про що листом від
21.05.2014 №51/6-60931д ГУ СБУ у м. Києві та
Київській області повідомлено
прокуратуру Шевченківського району м.
Києва.

21.05.2014 Прокуратурою міста Києва
винесено наказ № 101дск про припинення
ОСОБА_1 доступу до державної таємниці,
яка містить таємну та цілком таємну
інформацію, з яким позивача
ознайомлено 10.07.2014, що підтверджується
його особистим підписом на копії
наказу, наявної в матеріалах справи.

Вважаючи оскаржувані розпорядження та
наказ протиправними та такими, що
підлягають скасуванню, позивач
звернувся до суду з даним позовом за
захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Суспільні відносини, пов'язані з
віднесенням інформації до державної
таємниці, засекречуванням,
розсекречуванням її матеріальних
носіїв та охороною державної таємниці
з метою захисту національної безпеки
України, врегульовано Законом України
«Про державну таємницю» від 21.01.1994 №
3855-XII (далі - Закон № 3855-XII).

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону
№ 3855-XII державна таємниця - це вид
таємної інформації, що охоплює
відомості у сфері оборони, економіки,
науки і техніки, зовнішніх відносин,
державної безпеки та охорони
правопорядку, розголошення яких може
завдати шкоди національній безпеці
України та які визнані у порядку,
встановленому цим Законом, державною
таємницею і підлягають охороні
державою.

В свою чергу допуском до державної
таємниці є оформлення права
громадянина на доступ до секретної
інформації (абзац 6 частини 1 статті 1
Закону № 3855-XII), а доступом до державної
таємниці є надання повноважною
посадовою особою дозволу громадянину
на ознайомлення з конкретною секретною
інформацією та провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею, або
ознайомлення з конкретною секретною
інформацією та провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею, цією
посадовою особою відповідно до її
службових повноважень (абзац 7 частини 1
статті 1 Закону № 3855-XII ).

Дозвільний порядок провадження
діяльності, пов'язаної з державною
таємницею, та режим секретності
визначено положеннями статті 20 Закону
№ 3855-XII.

Так, державні органи, органи місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації мають право
провадити діяльність, пов'язану з
державною таємницею, після надання їм
Службою безпеки України спеціального
дозволу на провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею
(частина 1 статті 20 Закону № 3855-XII).

Надання дозволу здійснюється на
підставі заявок державних органів,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій та
результатів спеціальної експертизи
щодо наявності умов для провадження
діяльності; пов'язаної з державною
таємницею. З метою визначення
наявності умов для провадження
діяльності, пов'язаної з державною
таємницею, Служба безпеки України може
створювати спеціальні експертні
комісії, до складу яких включати
фахівців державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій за погодженням з
їх керівниками. Результати спеціальної
експертизи щодо наявності умов для
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею, оформляються
відповідним актом (частина 2 статті 20
Закону № 3855-XII).

Дозвіл на провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею,
надається державним органам, органам
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
за результатами спеціальної
експертизи за умови, що вони:
відповідно до компетенції, державних
завдань, програм, замовлень, договорів
(контрактів) беруть участь у
діяльності, пов'язаній з державною
таємницею; мають приміщення для
проведення робіт, пов'язаних з
державною таємницею, сховища для
зберігання засекречених документів та
інших матеріальних носіїв секретної
інформації, що відповідають вимогам
щодо забезпечення секретності
зазначених робіт, виключають
можливість доступу до них сторонніх
осіб, гарантують збереження носіїв
секретної інформації; додержуються
передбачених законодавством вимог
режиму секретності робіт та інших
заходів, пов'язаних з використанням
секретної інформації, порядку допуску
осіб до державної таємниці, прийому
іноземних громадян, а також порядку
здійснення технічного та
криптографічного захисту секретної
інформації; мають режимно-секретний
орган, якщо інше не передбачено цим
Законом (частина 3 статті 20 Закону №
3855-XII).

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону
№ 3855-XII керівники державних органів,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій, що
провадять діяльність, пов'язану з
державною таємницею, мають бути
обізнані з чинним законодавством про
державну таємницю.

Термін дії дозволу на провадження
діяльності, пов'язаної з державною
таємницею, встановлюється Службою
безпеки України і не може перевищувати
5 років. Його тривалість залежить від
обсягу робіт (діяльності), що
здійснюються державним органом,
органом місцевого самоврядування,
підприємством, установою,
організацією, ступеня секретності та
обсягу пов'язаних з цими роботами
(діяльністю) відомостей, що становлять
державну таємницю, а також категорії
режиму секретності (частина 5 статті 20
Закону № 3855-XII).

Дозвіл на провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею, не
надається, якщо відсутні умови для
провадження такої діяльності,
передбачені цією статтею, а також якщо
керівник підприємства, установи,
організації не є громадянином України
або не має допуску до державної
таємниці (частина 6 статті 20 Закону №
3855-XII).

Дозвіл на провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею, може
бути скасований або його дія може бути
зупинена Службою безпеки України на
підставі акта проведеної нею
перевірки, висновки якого містять дані
про недодержання державним органом,
органом місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
умов, передбачених цією статтею
(частина 7 статті 20 Закону № 3855-XII).

Державним органам, органам місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям, що провадять
діяльність, пов'язану з державною
таємницею, за результатами спеціальної
експертизи надаються відповідні
категорії режиму секретності (перша,
друга або третя), що зазначаються
Службою безпеки України у дозволах на
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею (частина 8 статті 20
Закону № 3855-XII).

Державні органи, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
і організації, яким надано зазначений у
цій статті дозвіл, набувають права на
доступ до конкретної секретної
інформації згідно з рішенням державних
органів, уповноважених державним
експертом з питань таємниць приймати
такі рішення. За погодженням з цими
органами здійснюється передача
секретної інформації або її
матеріальних носіїв державним органам,
органам місцевого самоврядування,
підприємствам, установам і
організаціям, які мають дозвіл на
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею (частина 9 статті 20
Закону № 3855-XII).

Порядок надання, переоформлення,
призупинення та поновлення дії або
скасування дозволу на провадження
діяльності, пов'язаної з державною
таємницею, форма акта спеціальної
експертизи щодо наявності умов для
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею, форма дозволу на
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею, та категорії
режиму секретності встановлюються
Кабінетом Міністрів України (частина 10
статті 20 Закону № 3855-XII).

Положеннями частини 2 статті 22 Закону
№ 3855-XII визначено, що допуск до
державної таємниці надається
дієздатним громадянам України віком
від 18 років, які потребують його за
умовами своєї службової, виробничої,
наукової чи науково-технічної
діяльності або навчання, органами
Служби безпеки України після
проведення їх перевірки. Порядок
надання допуску до державної таємниці
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Для розгляду питання про надання
громадянам допуску до державної
таємниці державними органами, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями, де працюють, проходять
службу або навчаються громадяни,
оформляються документи, які
надсилаються до органів Служби безпеки
України. Перелік та форми таких
документів, а також порядок їх надання
визначаються Кабінетом Міністрів
України (частина 4 статті 22 Закону №
3855-XII).

Водночас частиною 7 статті 22 Закону №
3855-XII встановлено, що надання допуску
передбачає: визначення необхідності
роботи громадянина із секретною
інформацією; перевірку громадянина у
зв'язку з допуском до державної
таємниці; взяття громадянином на себе
письмового зобов'язання щодо
збереження державної таємниці, яка
буде йому довірена; одержання у
письмовій формі згоди громадянина на
передбачені законом обмеження прав у
зв'язку з його допуском до державної
таємниці; ознайомлення громадянина з
мірою відповідальності за порушення
законодавства про державну таємницю.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 23
Закону № 3855-XII у разі невиконання
громадянином обов'язків щодо
збереження державної таємниці, яка
йому довірена або довірялася раніше, у
наданні допуску до державної таємниці
може бути відмовлено.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону
№ 3855-XII скасування раніше наданого
допуску до державної таємниці
здійснюється органами Служби безпеки
України у разі виникнення або
виявлення обставин, передбачених
статтею 23 цього Закону, або після
припинення громадянином діяльності, у
зв'язку з якою йому було надано допуск,
втрати ним громадянства або визнання
його недієздатним на підставі
інформації, здобутої органами Служби
безпеки України або отриманої від
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій.

Повідомлення про скасування
громадянину допуску до державної
таємниці з посиланням на відповідні
положення статті 23 цього Закону орган
Служби безпеки України надсилає до
державного органу, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, де такий
громадянин провадить діяльність,
пов'язану з державною таємницею.
Громадянин має право оскаржити
скасування йому допуску до державної
таємниці в порядку, встановленому
законом (частина 4 статті 26 Закону №
3855-XII).

Порядок надання, переоформлення та
скасування громадянам допуску до
державної таємниці встановлюється
Кабінетом Міністрів України (частина 6
статті 26 Закону № 3855-XII).

Положеннями частини 1 статті 27 Закону №
3855-XII встановлено, що доступ до
державної таємниці надається
дієздатним громадянам України, яким
надано допуск до державної таємниці та
які потребують його за умовами своєї
службової, виробничої, наукової чи
науково-дослідної діяльності або
навчання.

Керівники державних органів, за
винятком осіб, передбачених частиною
шостою цієї статті, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій доступ до державної
таємниці у сфері, що стосується
діяльності державного органу, органу
місцевого самоврядування,
підприємства, установи та організації,
отримують за посадою після надання їм
допуску до державної таємниці за
відповідною формою (частина 3 статті 27
Закону № 3855-XII).

В свою чергу, як визначено частиною 1
статті 37 Закону № 3855-XII керівники
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій зобов'язані здійснювати
постійний контроль за забезпеченням
охорони державної таємниці.

Служба безпеки України має право
контролювати стан охорони державної
таємниці в усіх державних органах,
органах місцевого самоврядування, на
підприємствах, в установах і
організаціях, а також у зв'язку з
виконанням цих повноважень одержувати
безоплатно від них інформацію з питань
забезпечення охорони державної
таємниці. Висновки Служби безпеки
України, викладені в актах офіційних
перевірок за результатами контролю
стану охорони державної таємниці, є
обов'язковими для виконання посадовими
особами підприємств, установ та
організацій незалежно від їх форм
власності (частина 5 статті 37 Закону №
3855-XII).

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1, перебуваючи на посаді
прокурора Шевченківського району м.
Києва, отримав допуск до державної
таємниці за формою 2 згідно
розпорядження УСБУ у м. Києві від 25.10.2012
№ 241Д/дск, надавши при цьому власне
письмове зобов'язання щодо збереження
державної таємниці.

Відповідно до акта перевірки від 20.05.2014
№ 51/6-60922д ГУ СБУ у м. Києві та Київській
області виявлені численні порушення
законодавства про державну таємницю у
діяльності прокуратури
Шевченківського району м. Києва,
внаслідок відсутності контролю за
станом охорони державної таємниці з
боку керівника установи ОСОБА_1

Зокрема, даним актом встановлено, що
призначення ОСОБА_2 на посаду головного
спеціаліста з питань захисту державних
таємниць на час проведення перевірки
не погоджено з Службою безпеки України,
а відповідні матеріали навіть не
направлялись на адресу Служби безпеки
України.

Крім того, позивачем не вжито заходів
щодо отримання нового атестату
відповідності на автоматизовану
систему, призначену для обробки
секретної інформації, й працівниками
прокуратури продовжувалось
виготовлення секретних документів за
допомогою зазначеної системи.

Також перевіркою встановлено
відсутність контролю при звільненні
працівників прокуратури, які мали
доступ до секретної інформації, без
складання відповідних актів
прийому-передачі, як і складанні таких
актів при виконанні обов'язків
спеціаліста з питань захисту державних
таємниць, доступ осіб без відповідних
дозволів до режимно-секретних органів
та сховищ.

Крім того, перевіркою встановлено
численні порушення при веденні
секретного діловодства у прокуратурі
Шевченківського району міста Києва,
які полягали у непогодженні
номенклатури справ з державної
архівною установою, порядок ведення
номенклатури справ, випадки долучення
документів вищим грифом секретності у
номенклатуру справ з нижчим грифом
секретності, доступ до частини
приміщення режимно-секретного органу
співробітників, які не входять до
відповідного переліку посадових осіб.

Як зазначалось вище, саме керівники
державних органів зобов'язані
здійснювати постійний контроль за
забезпеченням охорони державної
таємниці (частина 1 статті 37 Закону №
3855-XII).

При цьому, ні позивачем у позовній
заяві, ні представником позивача у
судовому засіданні, ні представником
позивача у письмових поясненнях від 12
та 13 листопада 2014 року взагалі не
зазначено про невідповідність
виявлених ГУ СБУ у м. Києві та
Київській області порушень вимогам
законодавства або про відсутність
таких порушень.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про правомірність скасування
позивачу ГУ СБУ у м. Києві та Київській
області раніше наданого допуску до
державної таємниці, оскільки
матеріалами справи підтверджується
невиконання позивачем обов'язків щодо
збереження державної таємниці, яка
йому довірена або довірялася раніше.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що розпорядження ГУ СБУ у м.
Києві та Київській області від 21.05.2014 №
59Д/дск/д про скасування ОСОБА_1 допуску
до державної таємниці за формою 2 (два)
відповідає приписам пункту 3 частини 2
статті 23 та частини 2 статті 26 Закону №
3855-XII, а підстави для його скасування
відсутні.

У частині позовної вимоги про
скасування рішення прокурора м. Києва
від 21.05.2014 № 101 дск, суд зазначає
наступне.

Як уже зазначалось, частиною 1 статті 27
Закону № 3855-XII встановлено, що доступ до
державної таємниці надається
дієздатним громадянам України, яким
надано допуск до державної таємниці та
які потребують його за умовами своєї
службової, виробничої, наукової чи
науково-дослідної діяльності або
навчання.

Таким чином, доступу до державної
таємниці передує отримання
відповідною особою допуску до
державної таємниці.

З огляду на встановлену судом
правомірність скасування позивачу
допуску до державної таємниці, не
підлягає й скасуванню наказ прокурора
міста Києва від 21.05.2014 № 101 дск,
яким припинено ОСОБА_1 доступ до
державної таємниці.

У частині позовних вимог позивача про
визнання протиправною бездіяльності
ГУ СБУ у м. Києві та Київській області
та прокурора м. Києва щодо поновлення
допуску позивача до державної
таємниці, суд зазначає наступне.

Листом від 23.05.2014 № 60-19дск, копія якого
наявна у справі, прокуратурою
Шевченківського району м. Києва на
виконання застережень, викладених в
акті перевірки від 20.05.2014 №51/6-60922д,
повідомлено про вжиті з метою усунення
встановлених порушень заходи та
зазначено про необхідність поновлення
дії спеціального дозволу на
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею у найкоротший
термін.

Як вбачається зі змісту акта від 29.05.2014
№51/6-6112д контрольної перевірки стану
охорони державної таємниці у
прокуратурі Шевченківського району м.
Києва, проведеної комісією Служби
безпеки України, стан охорони
державної таємниці в прокуратурі в
цілому приведено у відповідність до
вимог законодавства про державну
таємницю, у зв'язку із чим, зважаючи на
необхідність провадження прокуратурою
Шевченківського району м. Києва
діяльності, пов'язаної з державною
таємницею, та з метою дотримання режиму
секретності під час провадження такої
діяльності, дію спеціального дозволу
№КО2-2014-7 поновлено з моменту
затвердження цього акта.

При цьому з акта від 29.05.2014 №51/6-6112д
вбачається, що відповідно до наказу
прокурора м. Києва від 17.04.2014 №881,
обов'язки прокурора Шевченківського
району м. Києва покладено на першого
заступника прокурора Шевченківського
району м. Києва радника юстиції Горуну
С.М., який згідно розпорядження органу
Служби безпеки України від 11.10.2012
№229/дск має допуск за формою 2 до
державної таємниці, та якому згідно
наказу по установі від 26.10.2012 №13дск
надано доступ до інформації з грифом
секретності «Цілком таємно», «Таємно».

Разом з тим, Законом № 3855-XII не
передбачено поновлення особі допуску
до державної таємниці, а визначено
надання, переоформлення та скасування
громадянам допуску до державної
таємниці.

При цьому, поновлення прокуратурі
Шевченківського району міста Києва
спеціального дозволу на провадження
діяльності, пов'язаної з державною
таємницею, що передбачено частиною 10
статті 20 Закону № 3855-XII, не пов'язано з
наданням позивачу допуску до державної
таємниці та на його підставі доступу до
державної таємниці та не спростовує
виявлені ГУ СБУ у м. Києві та Київській
області порушення, допущені саме
позивачем.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про необґрунтованість позовних вимог
та відсутність підстав для їх
задоволення.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки відповідачами свідки не
залучалися й судова експертиза не
проводилася, судові витрати з позивача
стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя

В.П. Катющенко