Справа № 2а/0370/837/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 р.

Справа № 61488/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

представника позивача Ємчика Р.І.,

представника відповідача Мельничука
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2011
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Поларі»
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області про
стягнення бюджетного відшкодування
податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Поларі» звернулось до суду з
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції,
Головного управління Державного
казначейства України у Волинській
області, яким просило стягнути з
Державного бюджету України на його
користь суму бюджетного відшкодування
податку на додану вартість за лютий 2010
року в розмірі 538006,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2011
року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що Луцька
об'єднана державна податкова інспекція
фактично підтвердила правомірність
заявленої ТзОВ «Поларі» до бюджетного
відшкодування в декларації за лютий 2010
року суми податку на додану вартість в
розмірі 538006,00 грн. Доказів
невідповідності заявлених до
відшкодування сум податковий орган не
надав, тому суд дійшов висновку, що
ненадання податковим органом висновку
на відшкодування ТзОВ «Поларі» даної
суми податку є протиправною
бездіяльністю. Посилання відповідача
на неотримання відповідей на запити
щодо сплати податку на додану вартість
контрагентами позивача по ланцюгу
постачання, чи подання Державною
податковою адміністрацією України
інформації про включення платника
податку до відповідного реєстру на
відшкодування сум податку на додану
вартість з бюджету, на думку суду, є
безпідставним, оскільки норми Закону
України «Про податок на додану
вартість» не ставлять право платника
податку на бюджетне відшкодування у
залежність від даних обставин.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач Луцька об'єднана
державна податкова інспекція, вважає,
що суд неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що на час звернення
позивача до суду з даним позовом не
були завершені зустрічні перевірки
контрагентів позивача, що є
обов'язковим для надання податковим
органом висновку на відшкодування сум
податку на додану вартість. Також на
той час ТзОВ «Поларі» не було включене
до реєстру суб'єктів господарської
діяльності на відшкодування сум
податку на додану вартість, тому
підстав для подання до органу
казначейства висновку на
відшкодування сум податку не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
наступних підстав.

Як встановив суд, 22.03.2010 року ТзОВ
«Поларі» подало до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
податкову декларацію з податку на
додану вартість за лютий 2010 року, в якій
відобразило суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку, в розмірі 538006,00 грн.

20-27.05.2010 року працівники Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції провели виїзну позапланову
перевірки ТзОВ «Поларі» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за лютий 2010 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення податку на
додану вартість, що декларувалось в
період з 01.01.2010 року до 28.02.2010 року, за
результатами якої складено акт від
02.06.2010 року № 3128/23-3/22392302.

В акті перевірки зазначено про
порушення позивачем вимог абз. 4 пп. «а»
пп. 7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», а саме
ТзОВ «Поларі» не мало права на
отримання бюджетного відшкодування за
лютий 2010 року в розмірі 538006,00 грн.

За результатами перевірки податковий
орган дійшов висновку про неможливість
підтвердження заявлених сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за лютий 2010 року в
розмірі 538006,00 грн., що пов'язане з
проведенням додаткового комплексу
заходів, спрямованих на підтвердження
достовірності відомостей, що є
підставою для нарахування податкового
кредиту.

При цьому, як встановлено судом та не
заперечується особами, які беруть
участь у справі, під час перевірок
податковий орган не виявив будь-яких
порушень позивачем вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість».

На обґрунтування своєї позиції
відповідач зазначає, що відповідно до
п. 5 наказу Державної податкової
адміністрації України від 12.11.2002 року №
538 «Щодо здійснення ефективного
контролю за правомірністю
відшкодування з бюджету сум податку на
додану вартість» у ході проведення
документальної перевірки заявленого
до відшкодування податку на додану
вартість проводяться зустрічні
перевірки основних постачальників (до
виробника або імпортера товарів, робіт,
послуг).

А відповідно до норм наказу Державної
податкової адміністрації України,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України від
03.08.2004 року № 451/501/132 «Про затвердження
Порядку взаємодії між органами
державної податкової служби України,
Міністерства фінансів України та
Державного казначейства України в
процесі відшкодування податку на
додану вартість за висновками органів
державної податкової служби України та
погашення простроченої бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість шляхом видачі облігацій
внутрішньої державної позики»
відшкодуванню з бюджету підлягає сума
податку на додану вартість, по якій
наступив термін відшкодування,
виходячи з результатів завершених
документальних перевірок, включаючи
стовідсоткове проведення зустрічних
перевірок по ланцюгу поставок товарів
(робіт, послуг) до виробника (імпортера).

Державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях
та містах Києві та Севастополі
протягом місяця, але не пізніше десяти
днів до початку кожного місяця,
виходячи з результатів завершених
документальних перевірок, включаючи
виконання вимог Державної податкової
адміністрації України щодо проведення
зустрічних перевірок, забезпечують
подання до Департаменту оподаткування
юридичних осіб зведеної інформації про
можливі загальні обсяги відшкодування
грошовими коштами в кожному регіоні та
інформацію за суб'єктами
підприємницької діяльності, за якими
прийнято обґрунтоване рішення щодо
законності відшкодування податку на
додану вартість у сумі 100 тис. грн. і
більше, а також уточнених реєстрів
інвентаризації платників податків на
оформлення облігацій внутрішньої
державної позики у відповідності до
пункту 12 цього Порядку.

В подальшому Державна податкова
адміністрація України надає
Державному казначейству України
реєстр суб'єктів підприємницької
діяльності з визначенням розміру
відшкодування податку на додану
вартість з бюджету. Одночасно з
повідомленням Державного казначейства
України Державна податкова
адміністрація України повідомляє
державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях
та містах Києві та Севастополі про
обсяги можливих сум відшкодувань та
про перелік суб'єктів підприємницької
діяльності з визначенням розміру
відшкодувань податку на додану
вартість, за якими регіональні
податкові органи протягом дня подають
до регіональних органів державного
казначейства висновки на проведення
відшкодування податку на додану
вартість.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність таких тверджень
податкового органу з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» (який
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин) бюджетне відшкодування
- це сума, що підлягає поверненню
платнику податку з бюджету у зв'язку з
надмірною сплатою податку у випадках,
визначених цим Законом.

Згідно з п. 1.3 цієї статті платником
податку є особа, яка згідно з цим
Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка ввозить (пересилає) товари на
митну територію України.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 цього
Закону сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з пп. «а» пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 цього
Закону якщо у наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, має
від'ємне значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг).

Таким чином, бюджетному відшкодуванню
підлягає від'ємне значення у тому
випадку, якщо сума податку на додану
вартість у відповідному розмірі
сплачена отримувачем товару у
попередньому періоді постачальникам
таких товарів.

Вказана норма закону не ставить
додаткових умов для отримання покупцем
бюджетного відшкодування від'ємного
значення, зокрема, не передбачає таку
умову, як сплата податку на додану
вартість постачальником товару до
бюджету.

Згідно з пп. 7.7.4. п. 7.7. ст. 7 даного Закону
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, копії погашених
податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності,
оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних
митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону
протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

Відповідно до пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 даного
Закону на підставі отриманого висновку
відповідного органу орган державного
казначейства надає платнику податку
зазначену у ньому суму бюджетного
відшкодування шляхом перерахування
коштів з бюджетного рахунку на
поточний банківський рахунок платника
податку в обслуговуючому банку
протягом п'яти операційних днів після
отримання висновку податкового органу.

Виходячи з положень п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», сума бюджетного
відшкодування напряму залежить від
правильності визначення суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту, а не навпаки. При цьому на
позивача обов'язок доведення факту
сплати податку на додану вартість до
бюджету нормами чинного законодавства
не покладається.

Податковий орган здійснюючи контроль
за достовірністю сум податку на додану
вартість, які підлягають відшкодуванню
з державного бюджету, за наслідками
перевірки зобов'язаний у строк, що не
перевищує 65 днів з дня отримання
податкової декларації з податку на
додану вартість або надати висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету, або надіслати
платнику податків податкове
повідомлення-рішення, в якому вказати
суму перевищення бюджетного
відшкодування із зазначенням підстав
для її вирахування або підстави
відмови у наданні бюджетного
відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція не приймала податкових
повідомлень-рішень про зменшення
заявлених сум податку на додану
вартість до відшкодування, а також не
встановила порушень позивачем пп. 7.7.2 п.
7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» при визначенні сум
бюджетного відшкодування, що є
предметом спору, тому суд першої
інстанції правомірно та обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги ТзОВ
«Поларі» про стягнення з Державного
бюджету України на його користь
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість в сумі 538006,00 грн.

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції правильно та
обґрунтовано не взяв до уваги
посилання податкового органу на ті
обставини, що на час виникнення спірних
правовідносин ТзОВ «Поларі» не
включене до реєстру суб'єктів
господарської діяльності на
відшкодування сум податку на додану
вартість, а також не було проведено
зустрічних перевірок контрагентів
позивача, за результатами
господарських взаємовідносин з якими
ним був сформований податковий кредит,
оскільки положення Закону України «Про
податок на додану вартість» не
ставлять право платника податку на
отримання бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у
залежність від цих обставин і такі
доводи відповідача суперечать
наведеним вище положення цього Закону.

Крім того, у випадку, якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання зі сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи, однак
зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку на додану
вартість права на його відшкодування у
разі, коли цей платник виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2011
року у справі № 2а/0370/837/11 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Поларі» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області про стягнення
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль

Ухвала складена в повному обсязі 24.11.2014
року