Справа № 811/3725/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

811/3725/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

справа № 811/3725/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у справі № 811/3725/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цедар» до Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки їх прийнято відповідачем на підставі актів про фактичні перевірки від 20.09.2013р. №№51/11/28/22, 52/11/28/22, 54/11/28/22, 56/11/28/22, 57/11/28/22 з якими він не мав можливості ознайомитися. Отже позивачу незрозуміло у зв'язку з чим застосовано вказані штрафні (фінансові) санкції.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем протиправно прийнято щодо позивача п'ять оскаржуваних податкових повідомлень рішень, оскільки виникнення підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідач фактично ставить в залежність від кількості господарських одиниць позивача в яких ним здійснювалась реалізація квасу, що суперечить положенням статей 15, 121 Податкового кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційна скарзі посилається на проведення перевірок п’яти об’єктів ТОВ «Цедар» та як наслідок правомірне прийняття за кожним актом перевірок рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем 09.09.2013р. видано наказ №191 «Про проведення фактичних перевірок», згідно якого було вирішено провести фактичні перевірки позивача та його господарських об'єктів, на яких здійснюється реалізація квасу (а.с. 88).

На підставі вказаного наказу та направлень на перевірку від 11.09.2013р. №203, 204, 209, 210, 215 216, 211, 212, посадовими особами відповідача 11.09.2013р. вживались заходи з проведення фактичних перевірок господарських одиниць позивача, на яких здійснюється реалізація квасу (а.с. 77-80).

У зв'язку з не допуском посадових осіб відповідача до проведення фактичних перевірок, 12.09.2013р. прийнято рішення №1 про застосування адміністративного арешту майна платників податків (а.с. 87), обґрунтованість якого підтверджено постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2013р. №811/2956/13-а (а.с. 92, 93).

Незважаючи на не допуск до проведення фактичних перевірок, їх результати оформлені актами від 20.09.2013р. №№51/11/28/22, 52/11/28/22, 54/11/28/22, 56/11/28/22, 57/11/28/22 (а.с. 39-70).

До завершення складання актів відповідачем також вимагалось від позивача надання первинних документів, що належать або пов'язані з предметом перевірки та використовуються в бухгалтерському обліку, в т.ч. наказ про затвердження ліміту каси підприємства та розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі на 2013 рік, касову книгу підприємства на 2013 рік, журнали реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (а.с. 94-96).

Позивачем було надано відповіді на вказані запити, та, зокрема повідомлено, що зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності за виключенням наказів про прийняття та звільнення працівників підприємства організовано не належним чином та на той час фізично втрачені, тому надати їх немає можливості (а.с. 85, 86).

У зв'язку з ненаданням до перевірки документів та відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції в загальній сумі 2550 грн. про що 04.11.2013р. прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення в кількості 5 шт. по 510 грн. за кожним актом (а.с. 5-9).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідача прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідачем не доведено належними доказами, що господарські одиниці позивача, в яких здійснюється реалізація квасу, є відокремленими підрозділами на які покладено обов'язок із сплати податків та зборів, а отже які можуть бути суб'єктом відповідальності за п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи п'ять оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відповідач фактично ставить виникнення підстав для застосування штрафних санкцій в залежність від кількості господарських одиниць позивача в яких ним здійснювалась реалізація квасу, що суперечить положенням статей 15, 121 ПК України. В цьому випадку відповідач мав право прийняти лише одне податкове повідомлення рішення, оскільки платником податків відповідальним за незабезпечення зберігання документів та ненадання контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю, є саме позивач, як юридична особа, а не його господарські одиниці.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у справі №811/3725/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 21 листопада 2014 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко