Справа № 820/3769/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/6190/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н.
Є.розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській областіна постанову
та ухвалуХарківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2013 року
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2013 рокуу
справі№ 820/3769/13-аза позовомПриватного
підприємства «Прімула-Дніпро»до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової службипроскасування
наказу, визнання протиправними дій,
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2013 року
у справі № 820/3769/13-а, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2013 року,
позов задоволено. Скасовано наказ
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби № 121 від 18.03.2013 року
про проведення перевірки ПП
«Прімула-Дніпро». Визнано
протиправними дії Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби по
проведенню позапланової невиїзної
перевірки ПП «Прімула-Дніпро» щодо
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
платниками податків за період з 01.01.2012
року по 28.02.2013 року, за результатами
якої складено акт № 103/221/35809530 від 19.03.2013
року. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби №
від 15.04.2013 року.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове про відмову в
задоволення позову. Свої вимоги
заявник обґрунтовує порушенням судами
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. п.
79.1, 79.2 ст. 79, п. 129.4 ст. 129, п. 192.1 ст. 192, п.
201.15 ст. 201 Податкового кодексу України.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

У зв'язку з неявкою представників
сторін, належним чином повідомлених
про дату, час та місце судового
засідання, розгляд справи здійснюється
в порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем камеральної
перевірки даних, задекларованих
позивачем у податковій звітності з
податку на додану вартість, складено
акт від 04.03.2013 року № 86/152/35809530, яким
зафіксовано порушення п. 192.1 ст. 192, п.
201.15 ст. 201 Податкового кодексу України,
п. п. 7, 9.1, 9.3 Порядку ведення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010 року № 1002.

На підставі вказаного акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 15.04.2013
року, яким позивачу збільшено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 5 993
722,66 грн. (в тому числі за основним
платежем 4 794 978,13 грн. та за штрафними
санкціями 1 198 744,53 грн.)

Також відповідачем в березні 2013 року
проведено позапланову невиїзну
перевірку позивача щодо дотримання
вимог податкового законодавства
України з податку на додану вартість за
період з 01.01.2012 року по 28.02.2013 року, за
результатами якої складено акт №
103/221/35809530 від 19.03.2013 року, згідно з
висновками якого встановлено
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні та продажу товарів (послуг) з
2012 року по лютий 2013 року, які підпадають
під визначення ст. ст. 188, 187, 188, 198
Податкового кодексу України, порушення
ст.185 Податкового кодексу України в
частині оподаткування податком на
додану вартість безтоварних операцій
по ланцюгу постачання товару,
робіт/послуг з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.01.2012 року по 28.02.2013 року.

Зазначену перевірку проведено на
підставі наказу від 18.03.2012 року № 121 та
повідомлення від 18.03.2013 року № 35/221/03.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій,
виходили з того, що наказ № 121 від 18.03.2013
року на проведення перевірки та дії
відповідача по проведенню
позапланової невиїзної перевірки
позивача щодо дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з платниками
податків за період з 01.01.2012 року по
28.02.2013 року є такими, що суперечать
приписам Податкового кодексу України,
Порядку проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1232 від 27.12.2010 року,
Методичним рекомендаціям щодо порядку
організації та проведення перевірок
платників податків, затверджених
наказом ДПА України від 14.04.2011 року № 213.
Крім того, судами зазначено, що
податкове повідомлення-рішення №
від 15.04.2013 року є неправомірним,
оскільки відсутні порушення з боку
позивача, зазначені в акті перевірки.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком судів, враховуючи наступне.

Згідно із пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України документальна
позапланова перевірка здійснюється,
зокрема, якщо за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України визначено, що органи
державної податкової служби мають
право звернутись до платників податків
та інших суб'єктів інформаційних
відносин із письмовим запитом про
подання інформації (вичерпний перелік
та підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань та
її документального підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що
податковим органом направлено поштою
позивачу запит від 05.03.2013 року №
3220/10/10/22154 про надання пояснень та
документального підтвердження з
питань взаємовідносин із
підприємствами по податковому кредиту
та податковим зобов'язанням за період з
01.01.2012 року по 01.02.2013 року.

Проте, із довідки Центру поштового
зв'язку № 8 від 18.03.2013 року № 30
вбачається, що вказане поштове
відправлення знаходиться у відділенні
поштового зв'язку, оскільки адресат
відмовляються отримувати лист.

Стверджуючи про неправомірність
наказу № 121 від 18.03.2013 року про
проведення перевірки ПП
«Прімула-Дніпро», суди першої та
апеляційної інстанції зазначають, що
на час складення наказу на проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача відсутні підстави,
за яких виникає право на проведення
документальної позапланової
перевірки, визначені у статті 78
Податкового кодексу України.

Разом з тим, в матеріалах справи
наявний акт від 04.03.2013 року № 86/152/35809530
камеральної перевірки даних,
задекларованих позивачем у податковій
звітності з податку на додану вартість,
в якому йдеться про порушення п. 192.1 ст.
192, п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу
України. п. п. 7, 9.1, 9.3 Порядку ведення
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, затвердженого
Наказом ДПА України від 24.12.2010 року №
1002. При цьому, в тексті вказаного акта
податковим органом зазначено про
необхідність проведення
документальної перевірки для
визначення правильності коригування
податкових зобов'язань.

В акті перевірки № 103/221/35809530 від 19.03.2013
року також міститься інформація про
зміст акта перевірки від 04.03.2013 року №
86/152/35809530 та про подальшу спробу
провести позапланову виїзну перевірку
платника, за наслідками якої складено
акт про неможливість проведення
перевірки від 18.03.2013 року № 98/221/35809530 у
зв'язку із відсутністю посадових осіб
чи уповноважених працівників
підприємств за податковою адресою.

Вищенаведені обставини спростовують
доводи позивача, з яким погодилися суди
першої та апеляційної інстанцій, про
відсутність підстав для прийняття
наказу про проведення перевірки з
посиланням на пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України.

Отже, наказ № 121 від 18.03.2013 року про
проведення перевірки ПП
«Прімула-Дніпро» є правомірним, а тому
підстави для його скасування, та як
наслідок визнання протиправними дій
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби по проведенню
позивача відсутні.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанції вважає, що постановою суду
першої інстанції та ухвалою
апеляційного адміністративного суду в
частині задоволення позову про
скасування наказу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби № 121 від
18.03.2013 року про проведення перевірки
Приватного підприємства
«Прімула-Дніпро» та визнання
протиправними дій Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби по
проведенню позапланової невиїзної
перевірки Приватного підприємства
«Прімула-Дніпро» щодо дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з платниками
податків за період з 01.01.2012 року по
28.02.2013 року, за результатами якої
складено акт № 103/221/35809530 від 19.03.2013 року,
обставини справи встановлені повно та
всебічно в обсязі, достатньому для
прийняття рішення у справі, однак з
неправильним застосуванням зазначених
вище норм матеріального права, що є
підставою відповідно до статті 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для їх скасування та прийняття
нового рішення в цій частині про
відмову в задоволенні позову.

Також суди першої та апеляційної
дійшли висновку про те, що позовні
вимоги про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 15.04.2013
року підлягають задоволенню у зв'язку
із їх протиправністю.

Колегія суддів вважає такий висновок
передчасним, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
мотивувальна частина постанови
повинна містити встановлені судом
обставин із посиланням на докази, а
також мотивів неврахування окремих
доказів; мотивів, з яких суд виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Аналогічні вимоги визначені ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства
України для ухвали суду апеляційної
інстанції.

Вирішуючи питання правомірності
податкового повідомлення-рішення №
від 15.04.2013 року, суди першої та
апеляційної інстанцій повинні були
дослідити на підставі первинних
документів реальність операцій по яких
сформовано податковий кредит, надати
оцінку доводам сторін у справі, а не
обмежуватись посиланнями на дані
декларацій та уточнень до них.

Крім того, судами першої та апеляційної
інстанцій не надано оцінки обставині,
чи вплинуло на прийняття оскаржуваного
повідомлення-рішення результати
перевірки дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на додану вартість за період з
01.01.2012 року по 28.02.2013 року, викладені в
акт № 103/221/35809530 від 19.03.2013 року, в якому
йдеться про відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг) з 2012 року по лютий 2013
року, які підпадають під визначення ст.
ст. 188, 187, 188, 198 Податкового кодексу
України, порушення ст. 185 Податкового
кодексу України в частині
оподаткування податком на додану
вартість безтоварних операцій по
ланцюгу постачання товару,
робіт/послуг з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.01.2012 року по 28.02.2013 року.

В силу приписів статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
збирання та оцінка доказів, а також
встановлення обставин, які не були
встановлені судами першої та
апеляційної інстанцій, не належить до
компетенції касаційної інстанції, а
тому на підставі ст. 227 цього Кодексу
прийняті у справі судові рішення в
частині задоволення позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 15.04.2013
року підлягають скасуванню з передачею
справи в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати викладене,
застосувати при оцінці доводів сторін
норми матеріального права, які повинні
бути застосовані, і вирішити спір
згідно із законодавством.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2013 року
у справі № 820/3769/13-а скасувати в частині
задоволення позову про скасування
наказу Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби № 121 від 18.03.2013 року
про проведення перевірки Приватного
підприємства «Прімула-Дніпро» та
визнання протиправними дій
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби по проведенню
позапланової невиїзної перевірки
Приватного підприємства
«Прімула-Дніпро» щодо дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з платниками
податків за період з 01.01.2012 року по
28.02.2013 року, за результатами якої
складено акт № 103/221/35809530 від 19.03.2013 року.

В цій частині прийняти нове рішення.

В позові про скасування наказу
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби № 121 від 18.03.2013 року
про проведення перевірки Приватного
підприємства «Прімула-Дніпро» та
визнання протиправними дій
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби по проведенню
позапланової невиїзної перевірки
Приватного підприємства
«Прімула-Дніпро» щодо дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з платниками
податків за період з 01.01.2012 року по
28.02.2013 року, за результатами якої
складено акт № 103/221/35809530 від 19.03.2013 року,
відмовити.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
16.07.2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11.12.2013 року у справі № 820/3769/13-а
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після надсилання її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак