Справа № 806/2961/14
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА

іменем України

"25" листопада 2014 р.
Справа № 806/2961/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Малахової Н.М.

суддів:
Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"18" вересня 2014 р. у справі за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_3, звернулася до суду
з вказаним позовом, у якому просила
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області від 12.06.2014 р. №
№ в частині визначення
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 5439 грн. основного
платежу та 2333,75 грн. штрафних санкцій;
№, яким визначено 2040 грн. штрафних
санкцій в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що висновки,
викладені в акті перевірки №
3293/17-2/НОМЕР_1 від 03.06.2014 року, не
відповідають фактичним обставинам та
чинному законодавству, а тому прийняті
на підставі акту податкові
повідомлення - рішення підлягають
скасуванню.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18.09.2014 року
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове повідомлення -
рішення Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції від
12.06.2014 р. № в частині визначення
зобов`язання з податку на додану
вартість на суму 5439 грн. основного
платежу та 2333,75 грн. штрафних санкцій.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції від 12.06.2014 р. №
.

В апеляційній скарзі Житомирська ОДПІ,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволені позову.

Розглянувши справу у межах визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що посадовими
особами Житомирської ОДПІ проведена
документальна планова виїзна
перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3, з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

Згідно доводів податкового органу ФОП
ОСОБА_3 порушено:

- ст. 185; п. 187.1 ст. 187; п. 188.1 ст. 188; п. 198.1, п.
198.2, п. 198.6 ст. 198; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201; п. 200.1
ст. 200 Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
додану вартість за період з 01.01.2011 р. по
31.12.2013 р. всього у сумі 6116 грн., у тому
числі по періодах: травень 2011 року - 1113
грн., липень 2011 року - 1212 грн, серпень 2011
року - 3114 грн., серпень 2012 року - 677 грн.;

- п. 9 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме не забезпечено щоденне
друкування фіскальних звітних чеків за
6 днів 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 3293/17-2/НОМЕР_1 від 03.06.2014 року, на
підставі якого 12.06.2014 року прийняті
податкові повідомлення - рішення №
про збільшення ОСОБА_3 суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 8619 грн., у тому числі
за основним платежем у розмірі 6116 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 2503 грн.; № ,
яким до позивача застосовано суму
штрафу (фінансових) санкцій у розмірі
2040 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновків щодо протиправності
спірних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони ґрунтуються
на приписах чинного законодавства.

Зокрема, при прийнятті податкового
повідомлення - рішення від 12.06.2014 року №
, податковий орган дійшов
висновку про заниження позивачем у
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 рік суми
податку на додану вартість на 6116 грн. ,
з тих підстав, що позивачем було
занижено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість за серпень
2012 року на 677 грн. та завищенню
податкового кредиту за травень -
серпень 2011 року на суму 5439 грн.

Згідно розрахунку штрафних санкцій,
податковим органом з посиланням на п.
123.1 ст. 123 Податкового кодексу України
та з урахуванням п. 7 підрозділу 10
розділу 20 цього Кодексу, нараховано до
сплати штрафних санкцій у загальному
розмірі 2503 грн.

Як встановлено судом, заниження
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за серпень 2012 року в
сумі 677 грн. позивачем не оскаржується.
Проте, позивач не погоджується із
застосованими на вказану суму
штрафними санкціями у розмірі 339 грн.,
що складає 50 % від 677 грн.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Зміст положень п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України вказує на те, що
самостійне визначення контролюючим
органом суми податкового зобов'язання
тягне обов'язкове застосування до
платника податків штрафних санкцій. У
той же час, наведеною нормою
диференційовано розмір такого штрафу в
залежності від повторності виявлення
протиправного діяння.

Відповідальність за вказаним пунктом
Податкового кодексу України настає не
за те, що контролюючий орган самостійно
визначив суму податкового
зобов'язання, або зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків, а за
ті дії чи бездіяльність платників
податків, які утворили підстави для
контролюючого органу самостійно
визначити суми податкового
зобов'язання, зменшити суми бюджетного
відшкодування тощо.

Самостійне визначення грошового
зобов'язання відповідно до Податкового
кодексу України здійснюється
контролюючим органом шляхом винесення
податкового повідомлення-рішення. При
цьому, первинним є факт визначення
податковим органом такого складу
податкового правопорушення, як
завищення суми податкового
зобов'язання платником податку, мірою
відповідальності за яке є штрафна
(фінансова) санкція, диференційована в
залежності від повторності виявлення
такого порушення.

Аналіз п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу
України дає підстави дійти висновку
про те, що ознаки повторності виникають
в тому випадку, коли визначення
податковим органом податкового
зобов'язання або зменшення бюджетного
відшкодування відбувається після того,
як протягом останніх 1095 днів
контролюючим органом вже було вчинено
дії по зменшенню бюджетного
відшкодування або визначенню
податкового зобов'язання відносно
одного і того самого платника податків.

Як встановлено судом, проведеній у 2014
році плановій виїзній перевірці
позивача, за наслідками якої складно
акт № 3293/17-2/НОМЕР_1 від 03 червня 2014 року,
передувала планова документальна
перевірка фінансово - господарської
діяльності з питань дотримання ФОП
ОСОБА_3 вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 року по
31.12.2010 рік, про що складено акт № 792/17-0
від 30.03.2011 року (а.с. 152), на підставі
якого ДПІ у Житомирському районі
винесено податкове повідомлення -
рішення № 000934/170 від 06 квітня 2011 року,
яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (з урахуванням
штрафних санкцій) на загальну суму 3927,50
грн. (а.с. 157).

Отже, визначення контролюючим органом
податковим повідомленням - рішенням
від 12.06.2014 № позивачу суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість здійснено після спливу
1095 днів від попереднього визначення
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку (податкове
повідомлення - рішення від 06.04.2011).

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірних висновків про те, що Житомирська
ОДПІ приймаючи спірне податкове
повідомлення - рішення № від 12.06.14
повинна була застосувати до позивача
штраф у розмірі не 50 %, а 25 % від суми
визначеного податкового (грошового)
зобов'язання. Зокрема, сума штрафної
санкції від донарахованого
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 677 грн.
повинна становити 169,25 грн.

Окрім того, згідно доводів податкового
органу завищення позивачем
податкового кредиту на суму 5439 грн. у
порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1,
п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, виникло в зв'язку із тим, що ФОП
ОСОБА_3 включено до складу податкового
кредиту:

- у травні і липні 2011 року суми податку
на додану вартість в розмірі 2325 грн.,
які не підтвердженні податковими
накладними;

- у серпні 2011 року суми податку на
додану вартість в розмірі 879 грн. по
товарах, які не використовувались в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, та в розмірі 2235 грн. по
податковим накладним, оформленим з
порушенням вимог чинного
законодавства.

У відповідності із п. 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно зі п. 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Як встановлено судом, 17.06.2011 року
позивачем було направлено в
електронному вигляді до податкового
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість за травень 2011 року
та додатки до неї, зокрема, розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5);
реєстр отриманих та виданих податкових
накладних за травень 2011 року.

18.08.2011 року позивачем направлено в
електронному вигляді до податкового
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість за липень 2011 року та
додатки до неї, зокрема, розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5);
реєстр отриманих та виданих податкових
накладних за липень 2011 року.

Із розшифровки податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за травень і липень 2011
року видно, що позивачем під час
формування податкового кредиту були
включені суми податку на додану
вартість, зокрема, відповідно до
виписаних ТОВ "КСК - Інтертрейд" ЖФТОВ
"КСК-Інтертрейд" (ІПН 85) податкових
накладних у травні 2011 року на суму
податку на додану вартість 1429,19 грн., у
липні 2011 року - 1212,06 грн.

За результатами господарських
взаємовідносин позивача з ТОВ
"КСК-Інтертрейд" ЖФТОВ "КСК- Інтертрейд"
останнім були виписані такі податкові
накладні: від 04.05.2011 № 000207/002 на загальну
суму 1472,34 грн., в т.ч. ПДВ 245,39 грн., №
000227/002 на загальну суму 349,99 грн., в т.ч.
ПДВ 58,33 грн.; від 11.05.2011 № 000628/002 на
загальну суму 499,51 грн., в т.ч. ПДВ 83,25
грн.; від 18.05.2011 № 1023/002 на загальну суму
1168,69 грн., в т.ч. ПДВ 194,78 грн.; № 1025/002 на
загальну суму 1454,84 грн., в т.ч. ПДВ 242,47
грн.; від 25.05.2011 № 1525/002 на загальну суму
729,20 грн., в т.ч. ПДВ121,53 грн.; від 25.05.2011 №
1526/002 на загальну суму 1001,40 грн., в т.ч.
ПДВ 166,90 грн.; від 06.07.2011 № 253/002 на
загальну суму 1265,80 грн., в т.ч. ПДВ 210,97
грн.; № 260/002 на загальну суму 510,60 грн., в
т.ч. ПДВ 85,10 грн.; від 13.07.2011 № 721/002 на
загальну суму 1414,84 грн., в т.ч. ПДВ 235,81
грн., № 722/002 на загальну суму 543,00 грн., в
т.ч. ПДВ 90,50 грн.; від 20.07.2011 № 1191/002 на
загальну суму 1288,39 грн., в т.ч. ПДВ 214,73
грн., № 1192/002 на загальну суму 791,20 грн., в
т.ч. ПДВ 131,87 грн.; від 27.07.2011 № 1608/002 на
загальну суму 729,10 грн., в т.ч. ПДВ 121, 52
грн., № 1609/002 на загальну суму 729,40 грн., в
т.ч. ПДВ 121,57 грн., копії яких наявні в
матеріалах справи. Вказані податкові
накладні сформовані відповідно до
статті 201 Податкового кодексу України
та наказу Державної податкової
адміністрації від 21.12.2010 № 969 "Про
затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення"
(чинного на час їх виписки).

Факт видачі ТОВ "КСК-Інтертрейд" ЖФТОВ
"КСК- Інтертрейд" (ІПН 85) у травні
та липні 2011 року відповідних
податкових накладних позивачу
підтверджено реєстром виданих та
отриманих податкових накладних за
травень і липень місяць 2011 року
відповідно. Так, у другому розділі
"Отримані податкові накладні" реєстру
за травень 2011 року податкові накладні
зазначені під записами №№ 13,14,32,42,43,56,57,
а реєстру за липень 2011 року - під
записами №№ 13,14,24,25,34,35,44,45.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірних висновків щодо безпідставності
доводів податкового органу про
включення позивачем до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість в розмірі 2325 грн. без
підтвердження податковими накладними.

Доводи податкового органу щодо
ненадання вказаних документів у
процесі перевірки є безпідставними,
оскільки жодних доказів направлення у
ході проведення виїзної перевірки
позивача запиту контролюючого органу
про надання документів на
підтвердження взаємовідносин з
контрагентом суду надано не було.

Окрім цього, 14.09.2011 року позивачем
направлено в електронному вигляді до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2011 року та додатки
до неї, зокрема, розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5), реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних за серпень 2011 року.

Розшифровкою податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за серпень 2011 року
підтверджено, що позивачем під час
формування податкового кредиту були
включені суми податку на додану
вартість, зокрема, відповідно до
виписаних у серпні 2011 року податкових
накладних ТОВ "Медіа - Трейд" (ІПН
59) на суму податку на додану
вартість 878,50 грн., ТОВ "Торгова Компанія
"Мегаполіс - Україна" (код 86) - 1246,61
грн., ТОВ ТК "Полісся - Продукт" (код
55) - 2922,65 грн.

Згідно доводів податкового органу,
товари, при придбанні яких сплачено
вказану суму ПДВ, не використовувались
позивачем в оподаткованих операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Проте, як встановлено судом, у серпні
2011 року позивач придбала у ТОВ "Медіа -
трейд" портативний персональний
комп'ютер ASUS A52DR (A52DR-P960-S4ERAN) вартістю 5271
грн., у тому числі ПДВ - 878,50 грн.

На підтвердження реальності
здійсненої господарської операції
позивачем надано копію податкової
накладної № 200 від 09.08.2011 на суму 5271,00
грн., у т.ч. ПДВ 878,50 грн., виписаної
контрагентом; видаткової накладної №
РНкДМ-003271 від 16.08.2011.

Факт оплати позивачем придбаної
техніки підтверджено платіжним
дорученням № 196 від 09 серпня 2011 року на
суму 5271,00 грн.

Як встановлено судом, метою придбання
вказаного портативного персонального
комп'ютера було забезпечення ведення
бухгалтерського та податкового обліку,
а саме виписка накладних, актів
виконаних робіт, подання податкової
звітності в електронному вигляді за
допомогою електронного ключа, ведення
обліку робочого часу працівників
(табелі) та ін.

Зокрема, на підтвердження цього,
позивачем надано копію договору №
13/501/009 від 04.10.2011 про розрахункове
обслуговування банківського рахунку
суб'єкта господарювання за допомогою
системи дистанційного обслуговування,
укладеного між ПАТ "Ерсте Банк" та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3,
про можливість здійснення
дистанційного обслуговування її
рахунків, відкритих у Банку, за
допомогою програмно - технічного
комплексу електронних платежів "Банк -
Клієнт" з системою криптозахисту.
Договору № ЦСК/Жт/4/27.7.09 від 31.07.2009 про
надання послуг електронного цифрового
підпису.

Під час огляду судом першої інстанції
придбаного позивачем у ТОВ "Медіа -
Трейд" портативного персонального
комп'ютера з'ясовано, що у ньому
встановлене програмне забезпечення
необхідне для ведення бухгалтерського
обліку, подання звітності до
контролюючого органу у електронну
вигляді. При цьому факт подання
звітності у електронному вигляді
підтверджено представником
відповідача в засіданні суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
вірних висновків, що придбаний
портативний персональний комп'ютер
використовується у господарській
діяльності позивача, а тому доводи
податкового органу щодо завищення
податкового кредиту за серпень 2011 року
на суму 878,50 грн. є безпідставними.

Окрім цього, згідно доводів
Житомирської ОДПІ позивачем включено
до складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість по
податковим накладним, оформленим з
порушеннями вимог чинного
законодавства у сумі 2235,00 грн. за
серпень 2011 року, які були виписані ФОП
ОСОБА_3 ТОВ ТК "Полісся - Продукт" 09
серпня 2011 року № 292633 на загальну суму
623,40 грн., в т.ч. ПДВ 103,90 грн., № 294626 на
загальну суму 800,44 грн., в т.ч. ПДВ 133,41
грн., № 292641 на загальну суму 1293,54 грн., в
т.ч. ПДВ 215,59 грн., № 294623 на загальну суму
136,38 грн., в т.ч. ПДВ 22,73 грн., № 294635 на
загальну суму 165,60 грн., в т.ч. ПДВ 27,60
грн., № 294619 на загальну суму 518,64 грн., в
т.ч. ПДВ 86,44 грн., № 294642 на загальну суму
339,96 грн., в т.ч. ПДВ 56,66 грн., № 294636 на
загальну суму 201,97 грн., в т.ч. ПДВ 33,66
грн., № 294631 на загальну суму 361,30 грн., в
т.ч. ПДВ 60,22 грн., № 294634 на загальну суму
243,60 грн., в т.ч. ПДВ 40,60 грн.; 13 серпня 2011
року № 1529 на загальну суму 793,78 грн., в
т.ч. ПДВ 132,30 грн., № 1527 на загальну суму
342,62 грн., в т.ч. ПДВ 57,10 грн.; 16 серпня 2011
року № 303270 на загальну суму 1448,64 грн., в
т.ч. ПДВ 241,44 грн, № 305696 на загальну суму
182,45 грн., в т.ч. ПДВ 30,41 грн., № 303277 на
загальну суму 353,07 грн., в т.ч. ПДВ 58,85
грн., № 305691 на загальну суму 755,28 грн., в
т.ч. ПДВ 125,88 грн., № 305698 на загальну суму
885,00 грн., в т.ч. ПДВ 147,50 грн., № 303277 на
загальну суму 361,08 грн., в т.ч. ПДВ 60,18
грн., № 303273 на загальну суму 162,30 грн., в
т.ч. ПДВ 27,05 грн.; і ТОВ ТК "Мегаполіс -
Україна" 19.08.2011 № 37967 на загальну суму
3440,85 грн., в т.ч. ПДВ 573,47 грн.

Згідно акту перевірки недоліком цих
податкових накладних є те, що в них
відсутній обов'язковий реквізит "код
товару з УКТ ЗЕД" (для підакцизних
товарів та товарів ввезених на митну
територію України).

Проте, Закон України "Про внесення змін
до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України",
підпунктом 88 пункту 1 розділу 1 якого
внесено зміни до статті 201 Податкового
кодексу України, зокрема абзац перший
пункт 201.1 доповнено словами "такі
обов'язкові реквізити" і доповнено
підпунктом "і" такого змісту: "і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України)",
набрав чинності 06 серпня 2011 року .

У відповідності до п. 4 р. 2 Закону
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" Кабінету
Міністрів України доручено у місячний
строк з дня набрання чинності цим
Законом привести свої
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом;
забезпечити перегляд та приведення
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади їх
нормативно-правових актів у
відповідність із цим Законом.

На час виписки контрагентами позивача
податкових накладних у серпні 2011 року
форму Податкової накладної та Порядок
заповнення податкової накладної було
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації від 21.12.2010 №
969 "Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення".

Вказана форма податкової накладної не
передбачала такого обов'язкового
реквізиту як "код товару згідно з УКТ
ЗЕД (для підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України)".

Нову форму податкової накладної, одним
з обов'язкових реквізитів якої
визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 № 1379 "Про
затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної", який набрав
чинності 16.12.2011 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірних висновків про те, що до
приведення центральним органом
державної податкової служби у
відповідність із внесеними змінами до
Податкового кодексу наказу N 969 від
21.12.2010 року "Про затвердження форми
Податкової накладної та Порядку її
заповнення", платник податку не мав
правових підстав для практичного
застосування вказаних змін.

У період з 06.08.2011 року до 15.12.2011 року
оформлення податкових накладних мало
здійснюватися за формою, визначеною
наказом N 969 від 21.12.2010, яка не
передбачала такого реквізиту як код
товару згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних
товарів та товарів, увезених на митну
територію України.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованих висновків, що порушення
порядку складання податкової
накладної щодо не зазначення окремих
реквізитів, які не є суттєвими
недоліками з точки зору повноти та
достовірності відтворення змісту
операції з поставки, не повинно мати
наслідком виключення її з кола доказів,
які підтверджують правомірність
формування сум податкового кредиту.
Відсутність окремих реквізитів
податкової накладної не можна вважати
підставою для неможливості формування
податкового кредиту з ПДВ.

В умовах, за яких контролюючим органом
не спростовано реальність виконання
господарської операції, неприпустимим
є позбавлення платника права на
формування податкового кредиту з
формальних підстав.

Відтак, відсутність у податкових
накладних коду товару згідно з УКТ ЗЕД
не призвело до будь - яких негативних
наслідків для державного бюджету, є
формальним недоліком, а тому позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість на
підставі податкових накладних, які не
містять істотних недоліків в їхньому
оформленні та можуть бути підставою
для формування податкового кредиту
покупцем.

З огляду на викладене, ФОП ОСОБА_3
обґрунтовано до складу податкового
кредиту за серпень 2011 року включено
суму податку на додану вартість в
розмірі 2235 грн., сплачену відповідно до
виписаних у серпні 2011 року ТОВ ТК
"Полісся - Продукт" та ТОВ ТК "Мегаполіс
Україна" податкових накладних.

Отже, збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 5439 грн. було
здійснено податковим органом
протиправно, тому нараховані на цю
суму штрафні санкції в розмірі 2164 грн.
також є безпідставними.

З огляду на вищенаведене, податкове
повідомлення - рішення Житомирської
ОДПІ № від 12.06.2014 в частині
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 5439 грн. (879+2235+2325=5439) та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 2333,75 грн. (2164+169,75=2333,75) є
протиправним та підлягає скасуванню, а
позовні вимоги в цій частині -
задоволенню.

Як встановлено судом, податкове
повідомлення - рішення від 12.06.2014 №
прийнято у зв'язку з порушенням
позивачем п. 9 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та
послуг", а саме не забезпечення щоденне
друкування фіскальних звітних чеків за
період з 25.09.2013 року по 01.10.2013 рік,
оскільки реєстратор розрахункових
операцій Датекс МР-50 фіскальний номер
, виготовлений 07.12.2009 року,
заводський номер ДУ 02025796, знятий з
реєстрації ФОП ОСОБА_3 в Житомирській
ОДПІ 01.10.2013, останній Z-звіт
роздрукований 24.09.2013.

Приписами ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин,),
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок (п. 1);
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій (п. 9).

У відповідності до абз. 2 ст. 2 цього
Закону реєстратор розрахункових
операцій - пристрій або
програмно-технічний комплекс, в якому
реалізовані фіскальні функції і який
призначений для реєстрації
розрахункових операцій при продажу
товарів (наданні послуг), операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти
та/або реєстрації кількості проданих
товарів (наданих послуг). До
реєстраторів розрахункових операцій
відносяться: електронний
контрольно-касовий апарат, електронний
контрольно-касовий реєстратор,
комп'ютерно-касова система,
електронний таксометр, автомат з
продажу товарів (послуг) тощо.

Фіскальний звітний чек - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить дані денного звіту, під час
друкування якого інформація про обсяг
виконаних розрахункових операцій
заноситься до фіскальної пам'яті (абз. 22
ст. 2 Закону № 265/95-ВР).

Статтею 7 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" визначено, що порядок
реєстрації, опломбування та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій, що
застосовуються для реєстрації
розрахункових операцій за товари
(послуги), встановлюється органом
доходів і зборів.

Відповідно до пункту 2.2 р. 2 Наказу
Державної податкової адміністрації
від 01.12.2000 № 614 "Порядок реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги)" (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин),
реєстрація РРО здійснюється в органі
ДПС за місцезнаходженням (місцем
проживання) СГ, а якщо СГ
обслуговується в інспекції по роботі з
великими платниками податків, - то за
місцем податкового обліку.

Як встановлено судом, позивач у період
з 01.01.2011 року до 31.12.2013 рік здійснювала
реалізацію алкогольних напоїв та
тютюнових виробів споживачам за
готівкові кошти, зокрема за адресою
Житомирський район, с. Лука (магазин -
вагончик). Для проведення розрахунків
із споживачами за готівку
зареєстровано реєстратори
розрахункових операцій за фіскальним
номером Датекс МР-50 та за №
MINI -Т 400 МЕ, які належать ФОП ОСОБА_3

Згідно довідки Колективного
підприємства "Біатрон - 6" № 2368 від 25
вересня 2013 року про опломбування
реєстратора розрахункових операцій,
25.09.2013 о 11:40 було здійснено
розпломбування реєстратор
розрахункових операцій за фіскальним
номером Датекс МР-50, який
належить ПП ОСОБА_3. З реєстрації
вказаний РРО знято 01.10.2013.

Реєстрація реєстратор розрахункових
операцій MINI -Т 400 МЕ, заводський № ПБ
, фіскальний № , що належить
позивачу, здійснена Житомирською
об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів 02 вересня
2013 року, про що свідчить реєстраційне
посвідчення № .

В експлуатацію реєстратор
розрахункових операцій за фіскальним
номером MINI - Т 400 МЕ введено 29
серпня 2013 року. Підтвердженням чого
слугує акт введення в експлуатацію
реєстратора розрахункових операцій №
1916 від 29.08.2013, складений КП "Біатрон - 6".

Згідно матеріалів справи, за
реєстратором розрахункових операцій
за фіскальним номером 17.05.2013 була
зареєстрована книга обліку
розрахункових операцій № /5, яка
закінчена 24 вересня 2013 року. За
реєстратором розрахункових операцій
за фіскальним номером 02.09.2013 року
була зареєстрована книга обліку
розрахункових операцій № "р"/1,
яка розпочата 10 вересня 2013 року.

З оглянутої у суді першої інстанції
книги обліку розрахункових операцій
встановлено, що до розділу 1 "Фіскальні
звітні чеки" КОРО № /5 підклеєні
Z-звіти віддруковані на РРО ФН до
24 вересня 2013 року. При цьому Z-звіти за
період з 20 до 24 вересня 2013 року сум
розрахунків не містять. У цих
фіскальних чеках відображено тільки
операції із службового внесення та
видачі готівки у розмірі 20 грн.

У свою чергу, до розділу 1 "Фіскальні
звітні чеки" КОРО № "р"/1
підклеєні Z-звіти віддруковані на РРО
ФН з 10 вересня 2013 року. За період з
10 до 24 вересня 2013 року звіти нульовані.
Починаючи з 20 вересня 2013 року
віддрукування Z-звітів здійснювалося
на суму розрахунків за певний день.
Такі фіскальні звіти були віддруковані
позивача, зокрема, у період з 25 вересня
до 01 жовтня 2013 року.

Отже, як встановлено судом, з 25 вересня
2013 року позивачкою використовувався
лише один РРО ФН , на якому у
період з 25.09.2013 року до 01.10.2013 рік було
здійснено щоденне віддрукування Z -
звітів, які підклеєні до книги ОРО №
"р"/1. РРО за фіскальним номером
Датекс МР-50 з 25 вересня 2013 року не
використовувався.

Факт щоденного друкування фіскальних
чеків позивачем на РРО ФН MINI - Т 400
МЕ під сумнів контролюючим органом не
ставився. Твердження про не
застосування ФОП ОСОБА_3 з 25.09.2013 РРО за
фіскальним номером Датекс МР-50
представником відповідача спростовано
не було.

РРО за фіскальним номером Датекс
МР-50 знятий з реєстрації в
контролюючому органі 01.10.2013, про що
йдеться у акті перевірки від 03.06.2014,
тобто станом на 01 жовтня 2013 року
податковій інспекції було відомо про
розпломбувати РРО в ЦСО, що зафіксовано
довідкою № 2368 від 25.09.2013КП "Біатрон-6" .
Так як подання цієї довідки до
контролюючого органу було необхідним,
відповідно до приписів наказу від
01.12.2000 № 614.

Довідка Комунального підприємства
"Біатрон - 6" № 2368 від 25.09.2013, якою
підтверджено розпломбування РРО за
фіскальним номером Датекс МР-50 25
вересня 2013 року спростовує можливість
щоденного друкування фіскальних
звітних чеків на зазначеному РРО з
25.09.2013.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірних висновків про те, що твердження
відповідача щодо незабезпечення
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
щоденного роздрукування фіскальних
звітних чеків за 25.09.2013 - 01.10.2013 є
безпідставними.

Відтак, позивачем не було допущено
порушень п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, тому
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 12 червня 2014 року №
про застосування суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 2040 грн є
неправомірним.

З огляду на вищенаведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують , тому
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, а постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "18"
вересня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Н.М. Малахова

судді: (підпис)
А.В.
Жизневська

(підпис)
Т.С. Котік

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "26" листопада 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об"єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4 - представнику позивача ОСОБА_5
10029,АДРЕСА_1 - ,