Справа № К/9991/24639/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/24639/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Артемівську Донецької області про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 березня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в місті Артемівську Донецької
області (далі УПФ) в якому просив
визнати неправомірними дії та
зобов'язати відповідача здійснити йому
перерахунок та виплату пенсії з
урахуванням надбавки 200 відсотків
мінімальної пенсії за віком, у
відповідності до вимог частини 3 статті
13 Закону України від 22 жовтня 1993 року №
3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (далі
Закон № 3551-ХІІ) за період з 1 січня 2000
року по 31 грудня 2005 року.

В обґрунтування позову зазначав, що має
право на одержання пенсії з
урахуванням вищезазначеної надбавки,
встановленої частиною 3 статті 13
Закону № 3551-ХІІ у спірний період, однак
УПФ протиправно виплачувало її у
меншому розмірі, без врахування вимог
статті 28 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі
Закон № 1058-ІV).

Вважаючи це порушенням своїх прав,
ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22 грудня 2010 року, позов задоволено,
визнано неправомірними дії та
зобов'язано УПФ здійснити перерахунок
та виплату пенсії позивачу з
урахуванням надбавки 200 відсотків
мінімальної пенсії за віком, у
відповідності до вимог частини 3 статті
13 Закону № 3551-ХІІ за період з 1 січня
2000 року по 31 грудня 2005 року.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 березня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано і в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судам норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалене
ним рішення скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги та матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що позивачу
призначена і виплачується пенсія
відповідно Закону України від 28 лютого
1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ).

В той же час, позивач є інвалідом війни 3
групи, а тому, у відповідності до
частини 3 статті 13 Закону № 3551-ХІІ, має
право на виплату надбавки, у розмірі
передбаченому цією статтею.

Однак, у спірний період, відповідач
виплачував вказану надбавку у
розмірах, встановлених постановами
Кабінету Міністрів України.

20 вересня 2010 року позивач звернувся до
УПФ з заявою про перерахунок цієї
надбавки, проте відповідач у її
задоволенні відмовив.

Задовольняючи позов суди, на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що УПФ,
здійснюючи позивачу виплату надбавки,
передбачену частиною 3 статті 13 Закону
№ 3551-ХІІ, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого постановами Кабінету
Міністрів України, діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3 статті 13
Закону № 3551-XII (в редакції, яка діяла у
період спірних правовідносин)
інвалідам війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання, що
виплачується замість пенсії
підвищуються: інвалідам I групи - у
розмірі 400 процентів мінімальної
пенсії за віком, II групи - 350 процентів
мінімальної пенсії за віком, III групи -
200 процентів мінімальної пенсії за
віком.

У період з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2005
року розмір мінімальної пенсії за
віком, для призначення і перерахунку
надбавок, встановлених Законом № 3551-XII,
визначався постановами Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
831 «Про підвищення розмірів пенсій,
призначених до 1 серпня 1996 р., та порядок
обчислення пенсій, що призначаються
після 1 серпня 1996 року», від 10
листопада 2000 року № 1686 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат пенсіонерам», а також від 3 січня
2002 року № 1 «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету».

Як правильно встановлено судами та
підтверджується дослідженими під час
розгляду справи матеріалами, спірна
надбавка, передбачена частиною 3 статті
13 Закону № 3551-XII, була призначена і
виплачувалась позивачу з 1 січня 2000
року по 31 грудня 2005 року у розмірі 200
відсотків мінімальної пенсії за віком,
обчисленої з урахуванням положень
вищезазначених постанов Кабінету
Міністрів України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
дійшов правильного висновку щодо
правомірності дій УПФ та відсутності
підстав для задоволення позову.

За таких обставин, оскаржуване судове
рішення ухвалене відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги його
висновків не спростовують а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало