Справа № 2а-6532/10/2070
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р.Справа №
2а-6532/10/2070Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.,

представників сторін: позивача - Шрамко
І.С., відповідача - Кобилінської О.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Вовчанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.09.2014р. по
справі № 2а-6532/10/2070

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Великобурлуцький
сироробний завод"

до Вовчанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Великобурлуцький
сироробний завод" (далі по тексту - ПАТ
"Великобурлуцький сироробний завод"),
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Вовчанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області (далі по тексту - Вовчанська
ОДПІ, відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.05.2010 року №/0 та №/0.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.09.2014 року
по справі № 2а-6532/10/2070 адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства "Великобурлуцький
сироробний завод" до Вовчанської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення Вовчанської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Харківській області №
/0 та № /0 від 13.05.2010 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Великобурлуцький
сироробний завод" (код за ,
62602 Харківська область, смт. Великий
Бурлук, вул. Терешкової, 2, рахунок №
0601 в Публічному АТ "Альфа-Банк"МФО
300346) 3,40 грн. витрат зі сплати судового
збору.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2011 року
апеляційну скаргу Вовчанської
міжрайонної державної податкової
інспекції - залишено без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2010
року по справі №2-а-6532/10/2070 залишено без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11.06.2014 року по справі
№К/9991/13697/11 касаційну скаргу
Вовчанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області було задоволено частково.
Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.06.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2011 по
справі №2-а-6532/10/2070 скасовано, а справу
направлено на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

У даній ухвалі судом касаційної
інстанції зазначено, що ані судом
першої, ані судом апеляційної
інстанції не надано оцінки обставинам
справи щодо реальності вчинення
спірних господарських операцій, не
з'ясовано умов відповідних договорів
та специфіки кожної господарської
операції позивача з Приватним
підприємством «Агродом».

Вказано на те, що відповідач,
заперечуючи проти позову та доводячи
правомірність зменшення в податковому
обліку позивача сум валових витрат та
податкового кредиту, послався на
матеріали кримінальної справи,
порушеної проти директора ПП «Агродом»
ОСОБА_3 за ознаками злочину,
передбаченого частиною 3 статті 212 КК
України. Разом з тим, судами в порушення
вимог ст.86 Кодексу адміністративного
судочинства України не було надано
будь-якої оцінки та залишено поза
увагою вказані обставини.

Судом касаційної інстанції зазначено,
що при новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Частиною 5 ст. 227 КАС України
передбачено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному
провадженні справа розглядається з
урахуванням наведених висновків суду
касаційної інстанції.

Ухвалою судді Харківського окружного
адміністративного суду від 04.07.2014 року
вказана адміністративна справа була
прийнята до розгляду.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.09.2014 року
по справі № 2а-6532/10/2070 адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства "Великобурлуцький
сироробний завод" до Вовчанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено в
повному обсязі.

Скасовано податкові повідомлення -
рішення Вовчанської міжрайонної
державної податкової інспекції у
Харківській області від 13.05.2010 року
№/0 та №/0.

Стягнуто з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі
міста Харкова Харківської області, код
37999628, м. Харків, вул. Червоношкільна
набережна, 16, 61010) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Великобурлуцький сироробний завод"
(код за , 62602 Харківська
область, смт. Великий Бурлук, вул.
Терешкової, 2, рахунок № 0601 в
Публічному АТ "Альфа-Банк" МФО 300346)
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 3,40 грн. (три гривні 40 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального та
процесуального права, ненадання
належної правової оцінки обставинам
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.09.2014 року
по справі № 2а-6532/10/2070, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги з посиланням на матеріали
кримінальної справи № 180-569, порушеної
за ч.3 ст.212 КК України, стверджує, що
ОСОБА_3, від імені якого підписані
податкові накладні, на підставі яких
позивачем сформовано податковий
кредит та валові витрати за
результатами відносин із ПП «Агродом»,
не мав жодного відношення до
фінансово-господарської діяльності
підприємства, підписи від імені ОСОБА_3
вчинені невідомою особою, про що
свідчить дослідження протоколу допиту
свідка ОСОБА_3 від 07.12.2009 року та
підтверджено висновком спеціаліста
Науково-дослідного
експертно-криміналісчтичного центру
при ГУМВС в Харківській області від
14.04.2010 року № 179. З огляду на викладене,
вважає, що видаткові накладні та
податкові накладні, видані позивачеві
постачальником ПП «Агродом», не є
належною підставою для формування
податкового кредиту та валових витрат,
оскільки не відповідють вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні». Крім
того, до податкових накладних внесена
адреса підприємства, за якою ПП
«Агродом» фактично не знаходиться: 84105,
Донецька область, м. Слов'янськ, вул.
Лермонтова, 34, найменування
постачальника зазначено російською
мовою - «Частное предприятие «Агродом»,
що не відповідає даним Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Отже, ПП
«Агродом» у податкові накладні,
виписані позивачеві, внесено
недостовірні дані щодо назви
підприємства та місця розташування
юридичної особи, зареєстрованої як
платник ПДВ. Враховуючи вищенаведене,
наполягає на правомірності
оскаржуваних позивачем податкових
повідомлень-рішень про донарахування
ПАТ «Великобурлуцький сироробний
завод» податкових зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з підстав, викладених в
останній, просив суд апеляційної
інстанції постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
29.09.2014 року по справі № 2а-6532/10/2070
скасувати, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому
засіданні просила суд апеляційної
інстанції вимоги апеляційної скарги
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ "Великобурлуцький сироробний
завод" зареєстровано в якості
юридичної особи та перебуває на обліку
в Вовчанській ОДПІ.

На підставі направлень, керуючись
положеннями Закону України "Про
державну податкову службу в Україні",
відповідно до плану-графіка проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання на 1 квартал 2010 року,
фахівцями Вовчанській МДПІ в період з
04.03.2010 року по 15.04.2010 року була проведена
планова виїзна перевірка ПАТ
"Великобурлуцький сироробний завод" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2008 року по
31.12.2009 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2008 року по
31.12.2009 року.

За результатами перевірки складено акт
№488/23-05507436 від 22.04.2010 року, яким
зафіксовано, що в порушення п.п. 5.1.1 п.5.1,
п.п. 5.3.9 п.5.3, п.п. 5.6.1 п.5.6, п.п. 5.7.1 п.5.7 ст.5
Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
(із змінами та доповненнями) ПАТ
"Великобурлуцький сироробний завод" за
рахунок завищення скоригованих
валових витрат, детальний опис яких
наведено у п.3.1.2 акту перевірки,
підприємством за 2009 рік занижено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток на 644277 грн., у тому числі: за 1-й
квартал 2009 року податкове зобов'язання
завищене на 725793 грн., за 2-й квартал 2009
року - на 150149 грн., за 3-й квартал 2009 року -
на 1684420 грн., за 4-й квартал 2009 року - на
464499 грн. В порушення п.п. 7.4.1 та 7.4.5 п.7.4
ст.7 Закону України від 03.04.97 №168/'97-ВР
"Про податок на додану вартість" (із
змінами та доповненнями) за рахунок
завищення податкового кредиту за
лютий, квітень, травень, червень,
липень, серпень та жовтень 2009 року,
детальний опис яких наведено у п.3.2.2
акту перевірки, позивачем станом на
31.12.2009 року завищено суму від'ємного
значення, яка після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (ряд.26 декларації з
ПДВ) в сумі 2033711 грн. та занижено податок
на додану вартість, який підлягає
сплаті до бюджету у загальній сумі 133452
грн. в т.ч. за травень 2009 року в сумі 13665
грн. за серпень 2009 року в сумі 16785 грн.,
за листопад 2009 року в сумі 103002 грн. (т.1,
а.с.7-43).

На підставі наведених висновків акту
перевірки №488/23-05507436 від 22.04.2010 року
Вовчанською МДПІ були прийняті
податкові повідомлення-рішення від
13.05.2010 року №/0 про визначення
податкового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 200178,00 грн., у т.ч. за основним
платежем - 133452,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 66726,00 грн., та
№/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 976910,00 грн., у т.ч. за
основним платежем - 644277,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
332633,00 грн. (т.1, а.с.68-69).

Позивач не погодився із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням, у
зв'язку із чим оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
реальність здійснення господарських
відносин ПП "Агродом" з ПАТ
"Великобурлуцький сироробний завод"
підтверджена документально, висновки,
викладені в акті перевірки, є
необґрунтованими, та, як наслідок - з
невідповідності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що підставою для висновків
відповідача про порушення ПАТ
«Великобурлуцький сироробний завод»
вимог 5.1.1 п.5.1, п.п. 5.3.9 п.5.3, п.п. 5.6.1 п.5.6,
п.п. 5.7.1 п.5.7 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
п.п. 7.4.1 та 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
слугувало твердження відповідача про
безтоварність правочинів між
позивачем та ПП "Агродом".

У свою чергу, такі твердження
відповідач обґрунтовує з посиланням на
те, що ПП «Агродом» поставляло
позивачеві молочну сировину, придбану
від ПП "СГ-Тріумф-2009", яке, на думку
відповідача, є фіктивною фірмою,
оскільки постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
22.02.2010 року по справі № 2а-1813/10/0570
визнано запис про проведення державної
реєстрації ПП "СГ Тріумф 2009"
недійсним через порушення закону, яке
допущено при створенні юридичної
особи, що не можна усунути з моменту
реєстрації підприємства, тобто з 25.02.2009
року. Вказаною постановою визнано
недійсним свідоцтво ПП "СГ-Тріумф-2009"
платника податку на додану вартість
№100220207, виданого Слов'янською ВДПІ з
03.04.2009 року. З наведених підстав
податковий орган приходить до висновку
про відсутність здійснення
господарських взаємовідносин між ПП
"Агродом" та позивачем за період з
лютого по грудень 2009 року.

Крім того, в обґрунтування твердження
про безтоварність господарських
операцій між позивачем та ПП «Агродом»
відповідач посилається на висновок
спеціаліста Науково дослідного
експертно криміналістичного центру
при ГУМВС України в Харківській
області від 14.04.2010 р. № 179, в якому
зазначено, що в договорі № 08 09 від
30.01.2009р., у видаткових накладних №
РН-0000048 від 29.05.2009р., № РН 0026 від
28.08.2009р., № РН-050 від 30.10.2009р. про
поставку молока на загальну суму 6568628,37
грн., в податкових накладних № 13 від
01.02.2009р., № 14 від 28.02.2009р., № 48 від 29.05.2009р.,
№ 15 від 30.06.2009р., № 18 від 31.07.2009р., № 25 від
08.08.2009р., № 39 від 30.10.2009р. про поставку
молока на загальну суму 13318727,31 грн., у
видаткових накладних №РН-051 від
15.10.2009р., № РН-052 від 27.10.2009р., №
РН-053 від 30.10.2009р. і в податкових
накладних № 41 від 27.10.2009р., № 40 від
15.10.2009р., № 42 від 30.10.2009р. про поставку
молока на переробку на давальницьких
умовах на загальну суму 108256,00 грн.,
підпис від імені керівника
підприємства ПП "Агродом" ОСОБА_3
вчинені не ОСОБА_3, а іншою особою. Крім
наведеного, ПП "Агродом", у виписаних
ним податкових накладних, у розділі
"Місцезнаходження продавця", невірно
зазначило своє місцезнаходження та
зазначило свою назву підприємства
російською мовою.

Також, в обґрунтування висновку про
завищення позивачем податкового
кредиту та валових витрат за
результатами відносин із ПП «Агродом»
відповідач посилався на матеріали
кримінальної справи, порушеної проти
директора Приватного підприємства
"Агродом" ОСОБА_3 за ознаками злочину,
передбаченого частиною третьою статті
212 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів вважає такі висновки
відповідача необґрунтованими та
такими, що не є підставою для
збільшення позивачеві грошового
зобов'язання з ПДВ та податку на
прибуток, з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
спірні правовідносини щодо
правомірності формування позивачем
валових витрат за 1-4 квартали 2009 року та
податкового кредиту за лютий, квітень,
травень, червень, липень, серпень та
жовтень 2009 року виникли до 01.01.2011 року
(набрання чинності Податковим кодексом
України), застосуванню при наданні
оцінки правомірності формування таких
показників податкового обліку
підлягають положення Законів України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», «Про податок на додану
вартість», "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами".

За визначенням п.5.1 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 №334/91-ВР валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 №334/91-ВР до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 №334/91-ВР не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України від
03.04.1997 №168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" (чинного на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон
№168/97-ВР) визначено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
Закону №168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до підпункту 7.4.4 пункту
7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР якщо платник
податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№168/97-ВР встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7
Закону №168/97-ВР підставою для
нарахування податкового кредиту є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
формування податкового кредиту із сум
ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), та права на віднесення
витрат по його придбанню до складу
валових витрат, платник повинен мати
податкові накладні, первинні
бухгалтерські документи, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначені для використання у
власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини другої статті 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів для цілей
ведення податкового обліку лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, згідно з договором поставки
молока від 30.01.2009 року №08-09 ПП "Агродом"
(Постачальник) поставляє, а Публічне АТ
"Великобурлуцький сироробний завод"
(Покупець) приймає у власність молочну
сировину та сплачує за неї. Ціна на
молоко визначається протоколом
узгодження ціни. Розрахунки за молоко
здійснюються у безготівковій формі. За
домовленістю сторін допускаються інші
форми розрахунків, які не заборонені
чинним законодавством України.
Відповідно до пункту 3.1 вказаного
договору, постачальник зобов'язується
поставляти молочну сировину та
надавати покупцю щомісячно довідки
ветеринарної служби про
ветеринарно-санітарне благополуччя
поголів'я. Згідно з пунктом 3.2 договору
покупець поряд з іншими умовами
зобов'язаний здійснювати вивіз
молочної сировини власними або
залученими транспортними засобами.
Договір діє з моменту підписання, тобто
з 30.01.2009 року, до 31.12.2009 року.

На виконання умов договору ПП "Агродом"
за період з лютого по грудень 2009 року
реалізувало позивачу молочну
сировинну 1 та 2 ґатунку, несортове
молоко (базис) в кількості 6927024,00 кг на
загальну суму 13375390,87 грн., в тому числі
ПДВ 2229231,82 грн., продавцем ПП "Агродом"
були виписані позивачеві наступні
податкові накладні : № 13 від 01.02.2009р., №
14 від 28.02.2009р., № 16 від 11.03.2009р., № 48 від
29.05.2009р., № 15 від 30.06.2009р., № 18 від 31.07.2009р.,
№ 25 від 08.08.2009р., № 39 від 30.10.2009р.,
видаткові накладні від 01.02.2009 р. №
РН-0000014; від 28.02.2009 р. №РН-0000015; від 31.03.2009
р. №РН-0000016; від 29.05.2009 р. №РН-0000048; від
30.06.2009 р. №РН-0000018; від 31.07.2009р. №РН-0000010;
від 28.08.2009 р. №РН-026; від 30.10.2009 р.
№РН- 050.

З приводу виконання зобов'язань за
договором між сторонами існував
господарський спір з поставки ПП
"Агродом" молока позивачу. Рішенням
Господарського суду Донецької області
від 15.04.2010 року по справі №20/40,
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 14.06.2010 року, за
позовом ПАТ "Великобурлуцький
сироробний завод" до ПП "Агродом" про
стягнення 252130,80 грн. встановлено, що 30
січня 2009 року між ПАТ "Великобурлуцький
сироробний завод" (далі-Покупець) та ПП
"Агродом" (далі-Постачальник) було
укладено договір поставки молока №08-09
(далі-Договір). Відповідно до п.1.1
Договору, Постачальник постачає, а
Покупець приймає у власність та
оплачує молочну сировину на умовах
Договору. На виконання умов Договору
позивачем були здійснені платежі за
молоко у безготівковій формі, в тому
числі в період з 05.11.2009 р. по 17.11.2009 р. на
загальну суму 510000,00 грн. За зазначений
період, тобто з 05.11.2009 р. по 17.11.2009 р.
відповідач поставив позивачу молоко
лише на суму 257869,20 грн. 18 грудня 2009 року
позивач на адресу відповідача направив
претензію № 1009 з вимогою в строк до
27.12.2009 року допоставити молоко на суму
250606,02 грн., або в цей же строк повернути
перераховані кошти. Але зазначена
претензія залишена відповідачем без
відповіді. Оскільки відповідач у
визначений претензією строк не
поставив позивачеві молоко, отримавши
від позивача попередню оплату в сумі
252130,80 грн., в силу наведеної норми він
зобов'язаний повернути позивачеві дану
суму. Свої позовні вимоги позивач
підтвердив наявними в матеріалах
справи договором молока №08-09 від 30.01.2009
року, претензією №1009 від 18.12.2009 року,
копіями платіжних доручень,
товарно-транспортними накладними на
перевезення молочної сировини.

Також, у рішенні Господарського суду
Донецької області від 15.04.2010 року по
справі №20/40 зазначено, що між
позивачем та ПП "Агродом" був укладений
договір на переробку молока на
давальницьких умовах №28-09 від 31
березня 2009 року, за яким ПП "Агродом"
(Замовник), поставляє для переробки на
давальницьких умовах на адресу молоко
коров'яче (сир), далі по тексту
"Сировина", відповідне ДСТУ 3662-97, а
Публічне АГ "Великобурлуцький
сироробний завод" (Виконавець) - приймає
давальницьку сировину, переробляє його
і виробляє готову молочну продукцію
(сир, твердий сир), далі "Продукція",
згідно умов цього Договору та
прийнятої виробничою програмою
підприємства.

На виконання вимог договору №28-09 від 31
березня 2009 року, ПП "Агродом" за період з
лютого по грудень 2009 року поставило
позивачу молоко коров'яче незбиране в
кількості 15108 кг на загальну суму 108256,00
грн., в тому числі ПДВ 18042,67 грн., про що
продавцем ПП "Агродом" були виписані
видаткові накладні №РН-051 від
15.10.2009р., № РН-052 від 27.10.2009 р., №
РН-053 від 30.10.2009 р. і податкові
накладні № 41 від 27.10.2009р., № 40 від
15.10.2009р., № 42 від 30.10.2009р. (т.1, а.с.93-94).

Сторонами по справі, до матеріалів
адміністративної справи, копії
вищевказаних первинних документів не
були надані у зв'язку з їх знищенням за
закінченням трьох річного терміну
зберігання, про що свідчить акт
позивача від 28 січня 2013 року (т.5, а.с.48).

Однак, судом першої інстанції
встановлено та не заперечувалось
сторонами по справі в суді апеляційної
інстанції, що сторони визнають їх
наявність у позивача в 2010 році, а
відтак, відповідно до частини третьої
статті 72 КАС України суд апеляційної
інстанції у суду не виникає сумнівів
щодо наявності названих первинних
документів у позивача.

Транспортування молока здійснював
позивач власним транспортом, про що
свідчать наявні в матеріалах справи
копії товарно-транспортних накладних.
При цьому, кожна товарно-транспортна
накладна має відмітку про проходження
лабораторних досліджень в
контрольно-виробничій лабораторії
позивача, а також відомості про якісні
та кількісні показники придбаного
продукції. Копії свідоцтва про
реєстрацію транспортних засобів, що є
власністю позивача та зазначені в
товарно-транспортних накладних
(реєстраційні № автомобілів: НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6,
НОМЕР_7, НОМЕР_8), наявні в матеріалах
адміністративної справи (т.1, а.с.305-120,
138-212, т.2, а.с.1-247, т.3, а.с.1-232, т.4, а.с.1-20).

Крім того, позивачем надано до
матеріалів справи копії ветеринарних
свідоцтв про благополучність
поставленого товару щодо заразних
хвороб тварин серія БП-20 №069687 від
14.02.2009р., серія БП-20 №069684 від 03.03.2009р.,
серія БП-20 №069685 від 06.04.2009р., серія БП-20
№ 069686 від 07.05.2009р., серія БП-20 № 069683 від
06.06.2009р., серія АІ-12 №170509 від 12.06.2009р.,
серія №БП-20 №069682 від 05.07.2009р., серія АІ-12
№170547 від 07.07.2009р., серія БП-20 №069681 від
04.08.2009р., серія АІ-12 №170600 від 05.08.2009р.,
серія АІ-12 №275177 від 05.11.2009р., наданих ПП
"Агродом" у відповідності до умов
договору (т.1, а.с.121-131).

Наявність у позивача відповідного
ресурсного забезпечення для
проведення лабораторного дослідження
якості поставленого молока
підтверджується наданою до матеріалів
справи копією свідоцтва про атестацію
контрольно-виробничої лабораторії ПАТ
"Великобурлуцький сироробний завод" №
100-2778/2008 від 12.02.2008 року (т.1, а.с.133-137).

Проведення позивачем розрахунку із ПП
"Агродом" за придбаний товар
підтверджено наявними в матеріалах
справи копіями платіжних доручень (т.1
а.с.35-91).

На підтвердження використання в
господарській діяльності придбаного
молока у ПП "Агродом" позивачем надана
бухгалтерська інформація про рух
сировини (молока), яка знаходиться в
матеріалах адміністративної справи. З
цієї довідки вбачається рух сировини
за бухгалтерськими проводками по
рахункам 201, 631, 644, 23, 202, 204, 1, 91, 26, а також
"Звіт про рух товарів по контрагентам
за період з 01.02.09 до 31.12.09", який
відображає найменування, кількість та
ціну відвантаженої покупцям готової
продукції. Загальна сума реалізації
цієї продукції складає 45762403,00 (з ПДВ)
грн. (т.5, а.с.50-195).

Також, на підтвердження використання
придбаної продукції у власній
господарській діяльності, а саме
реалізації готової продукції
контрагентам позивачем надано до
матеріалів справи копії банківських
виписок, з яких вбачається суми та дати
сплати коштів за поставлену позивачем
продукцію, також номери та дати
первинних документів, за якими було
проведена поставка готової продукції
(т.5, а.с.196-198).

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, надані позивачем до
перевірки видаткові та
товарно-транспортні накладні
відповідають вимогам ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
ідентифікують юридичну
особу-постачальника - ПП "Агродом",
містять відомості про відповідні
господарські операції та
підтверджують факт їх проведення.

Податкові накладні, виписані ПП
"Агродом", містять всі обов'язкові
реквізити, передбачені п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість", що не спростовано
відповідачем по справі, та були надані
під час перевірки.

З огляду на викладене, беручи до уваги
види господарської діяльності, якими
займається позивач, колегія суддів
приходить до висновку, що господарські
операції з придбання ПАТ
«Великобурлуцький сироробний завод»
молочної сировини у ПП «Агродом»
повністю підтверджені первинними
документами, а також податковими
накладними, оформленими належним
чином, а придбаний товар використаний
позивачем у власній господарській
діяльності.

З приводу тверджень відповідача з
посиланням на висновок спеціаліста
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС в Харківській області від
14.04.2010 року № 179 про те, що податкові
накладні, на підставі яких позивачем
сформовано податковий кредит, та
видаткові накладні, на підставі яких
позивачем віднесено суми до складу
валових витрат за результатами
відносин із ПП «Агродом», підписані від
імені директора останнього ОСОБА_3
невідомою особою, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги.

Як вбачається зі змісту даного
висновку (т.6, а.с.17-18), останній було
складено на підставі відношення
Вовчанської МДПІ в Харківській області
№ 1212/10/16-009 від 12.04.2010 року експертом
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України в Харківській
області Кулик М.А.

Інструкцією про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
№ 53/5 від 08.10.1998 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 03
листопада 1998 р. за № 705/3145 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин - зі змінами, внесеними
Наказом Міністерства юстиції України
№ 965/5 від 01.06.2009 року), не передбачено
такого виду висновку як "висновок
фахівця".

У відповідності до п. 83.1 ст. 83 ПК України
для посадових осіб контролюючих
органів під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Як встановлено положеннями ч. 4 ст. 70
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Слід також відмітити, що у вказаному
висновку не вирішено питання про
проведення експертизи саме за копіями
документів, в порядку, передбаченому п.1
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених Наказом
Міністерства юстиції України № 53/5 від
08.10.1998 року (в редакції наказу
Міністерства юстиції України від 30
грудня 2004 р. N 144/5).

Крім того, колегія суддів зауважує, що
згідно з вказаним висновком, вирішити
питання про те, чи виконані підписи від
імені ОСОБА_3, що слугували оригіналами
для досліджених підписів у рядках
«Відвантажив» видаткових накладних ПП
«Агродом» №№ РН-0000014 від 01.02.2009 року, №
РН-0000015 від 28.02.2009 року, РН-0000016 від 31.03.2009
року, РН-00000048 від 29.05.2009 року, РН-0000018 від
30.06.2009 року, РН-00000010 від 31.06.2009 року,
копії яких надані на дослідження,
ОСОБА_3 або іншою особою, не є можливим.
Експертом зазначено, що вирішити
вказане питання в категоричній формі
можливо при наданні оригіналів даних
документів. Також, у висновку вказано,
що підписи від імені ОСОБА_3, що
слугували оригіналами для досліджених
підписів у рядках «Підпис та прізвище
особи, яка склала податкову накладну»
видаткових накладних ПП «Агродом», та у
рядку «Відвантажив» видаткових
накладних ПП «Агродом» №№0000048 від
29.05.2009 року, РН-0026 від 28.08.2009 року,
РН-0051 від 15.10.2009 року, РН-0052
від 27.10.2009 року, РН-0053 від 30.10.2009
року, 0050 від 30.10.2009 року, копії яких
надані на дослідження, вірогідно, не
ОСОБА_3, а іншою особою.

Отже, в категоричній формі питання з
приводу належності підписів на
податкових та видаткових накладних,
виписаних ПП «Агродом», копії яких
надавались на дослідження, експерт
вирішити не зміг.

Таким чином, висновок фахівця, на який
посилається відповідач в акті
перевірки, копію якого надано до
матеріалів справи, не є достатньою
підставою для висновку акту перевірки
про непідтвердження податковими
накладними, виписаними ПП «Агродом»,
сум податкового кредиту,
задекларованих позивачем у лютому,
квітні, травні, червні, липні, серпні та
жовтні 2009 року, та непідтвердження
задекларованих позивачем у 1-4 кварталі
2009 року валових витрат по відносинам із
вказаним контрагентом, та порушення
ПАТ «Великобурлуцький сироробний
завод» 5.1.1 п.5.1, п.п. 5.3.9 п.5.3, п.п. 5.6.1 п.5.6,
п.п. 5.7.1 п.5.7 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
п.п. 7.4.1 та 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", і не
може бути взятий судом до уваги з
огляду на невідповідність його
критеріям належності та допустимості
доказів.

Також, як вірно зазначено судом першої
інстанції, обов'язок проведення
експертних досліджень підписів або
встановлення осіб, які підписали
первинні документи з боку
постачальника, на позивача чинним
законодавством не покладений.

З приводу посилань відповідача на те,
що в податкових накладних, виписаних
позивачеві ПП «Агродом», зазначено
недостовірні дані щодо адреси
постачальника, колегія суддів
зазначає, що адреса, вказана у
податкових накладних - 84105, Донецька
область, м. Слов'янськ, пров. Лермонтова,
34, відповідає адресі, зазначеній у
довідках з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
виданих Управлінням статистики у місті
Слов'янську (т.1, а.с.91-92), та витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
наданому представником відповідача.

Колегія суддів зазначає, що за змістом
статті 45 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
самостійно визначити свою податкову
адресу. При цьому згідно з пунктом 45.2
статті 45 Податкового кодексу України
податковою адресою юридичної особи є
місцезнаходження такої юридичної
особи, відомості про що містяться в
Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Як вбачається з матеріалів справи, змін
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців з приводу
місцезнаходження ПП «Агродом» внесено
не було, а тому посилання відповідача
на недостовірність даних, вказаних у
податкових накладних, є
необґрунтованим та не може бути
підставою для зменшення позивачеві
розміру податкового кредиту.

Крім того, колегія суддів вказує, що
окремі неточності у заповненні
податкових накладних, у т.ч. зазначення
назви підприємства-постачальника
російською мовою, не свідчить про
недостовірність даних, наведених у цих
накладних, та не позбавляє їх правового
значення, з огляду на наявність у них
всіх обов'язкових реквізитів,
передбачених пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" № 168/97-ВР від 03 квітня 1997 року,
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники ПДВ.

Приписами п.9.8 ст. 9 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168/97-ВР
від 03 квітня 1997 року встановлено, що
реєстрація платників податку на додану
вартість діє до дати її анулювання.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, ПП "Агродом" перебувало в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, та
було належним чином зареєстроване як
платник ПДВ, а відтак, мав право на
виписування спірних податкових
накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом ДПА України від
30.05.1997 року № 165, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23.06.1997
року за № 233/2037, податкову накладну
складає особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі і
якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

З огляду на наведену норму права,
підписання податкових накладних іншою
особою, ніж та, що наділена правом
підпису від імені підприємства, за
наявності в накладних всіх
обов`язкових реквізитів та відбитку
печатки підприємства-постачальника, не
може бути підставою для визнання їх
недійсними, оскільки, у розумінні
пунктів 5 та 2 Порядку № 165 та ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" постачальником-платником
податку є не посадова особа
підприємства, а саме підприємство як
юридична особа.

Крім того, відповідачем в ході
перевірки не встановлено
невідповідності даних податкової
накладної фактичним обставинам. Як
свідчать матеріали справи, факт
господарських операцій та оплата
коштами підтверджується
документально.

Колегія суддів також вважає за
необхідне вказати, що позивач не
наділений правом контролю за сплатою
податків своїми контрагентами, які, у
відповідності до п.п.10.1, 10.2 ст.10 Закону
України "Про податок на додану
вартість", несуть самостійну
відповідальність за дотримання
достовірності та своєчасності сум
податку, утримання, нарахування та
сплату (перерахування) податку до
бюджету, за умови фактичного виконання
господарських операцій та належного
підтвердження їх податковими
накладними.

При цьому колегія суддів зауважує, що
обов'язок контролю за правильністю
нарахування та сплати податку на
додану вартість покладаються на
відповідача, а не на позивача, у зв'язку
з чим відсутні підстави для
позбавлення позивача права на бюджетне
відшкодування через можливі порушення
податкового законодавства
постачальниками товарів (послуг) по
ланцюгу.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

З приводу посилань відповідача на
матеріали кримінальної справи № 180-569,
порушеної за ч.3 ст.212 КК України, та
твердження про те, що ОСОБА_3, від імені
якого підписані податкові накладні, на
підставі яких позивачем сформовано
податковий кредит та валові витрати за
результатами відносин із ПП «Агродом»,
не мав жодного відношення до
фінансово-господарської діяльності
підприємства, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції, у
відповідності до висновків суду
касаційної інстанції, викладених в
ухвалі від 11.06.2014 року, було витребувано
у відповідача копію вироку в межах
кримінальної справи, порушеної проти
директора ПП "Агродом" ОСОБА_3 за
ознаками злочину, передбаченого
частиною третьою статті 212
Кримінального кодексу України, а в разі
відсутності вироку надати довідку про
стан розгляду вказаної кримінальної
справи.

Однак, представником відповідача ані
до суду першої, ані до суду апеляційної
інстанції копії вироку по вказаній
кримінальній справі надано не було.

Разом з тим, представником відповідача
до матеріалів справи було надано лист
№504/20-40-09-05 від 23.06.2014 року за підписом
начальника 1-го відділу КР слідчого
управління ФР ГУ Міндоходів у
Харківській області, яким повідомлено,
що у слідчому управлінні ФР ГУ
Міндоходів у Харківській області
відсутня інформація щодо кримінальної
справи за ознаками ч.3 ст.212 КК України
за обвинуваченням ОСОБА_3 Окрім цього,
представником відповідача було надано
лист Державної фіскальної служби
України, згідно якого у Головному
слідчому управлінні фінансових
розслідувань відсутні вироки суду по
кримінальних провадженнях, які
розслідувались слідчими податкової
міліції (т.5, а.с.199а, 199б).

Таким чином, посилання відповідача на
наявність порушеної кримінальної
справи проти директора ПП "Агродом"
ОСОБА_3 за ознаками злочину,
передбаченого частиною третьою статті
212 Кримінального кодексу України, не
обґрунтовані належними та допустимими
доказами, та не можуть бути підставою
для твердження про вчинення позивачем
порушень податкового законодавства по
відносинах із вказаним контрагентом.

При цьому, з наявної в матеріалах
справи копії постанови слідчого з ОРД
СВ ПМ ДПА в Донецькій області Чабанової
Ю.В. від 24 березня 2010 року про
припинення кримінальної справи
вбачається, що в результаті
проведеного комплексу
оперативно-розшукових заходів за час
провадження досудового слідства не
було виявлено доказів безтоварності
(фіктивності) фінансово-господарських
операцій, проведених ПП "Агродом", ПП
"СГ-Тіумф-2009", що описані в довідці
Управління боротьби з відмиванням
доходів отриманих злочинним шляхом ДПА
в Донецькій області № 4/32/236209326 від
25.01.2009р. Таким чином, під час досудового
слідства не здобуто докази, які
свідчать про створення (придбання)
ОСОБА_6 суб'єктів підприємницької
діяльності ПП "Агродом", ПП
"СГ-Тріумф-2009" з метою прикриття
незаконної діяльності, як не здобуто
доказів про легалізацію (відмиванню)
грошових коштів отриманих злочинним
шляхом за участю даних СПД. Таким чином,
в діях ОСОБА_6, засновника ПП "Агродом",
відсутні як суб'єктивна, так і
об'єктивна сторона складу злочину,
передбаченого статтями 205, 209
Кримінального кодексу України. На
підставі викладеного, кримінальну
справу №180-569/2 стосовно ОСОБА_6 за
ознаками злочинів передбачених
статтями 205, частини другої 2, статті 209
частини 3 Кримінального кодексу
України закрито (т.5, а.с.21-24).

Підсумовуючи викладене, оскільки всі
твердження відповідача про
відсутність реальних господарських
стосунків в спірних правовідносинах
між позивачем та ПП «Агродом» не
підтверджені жодними належними
доказами, що містять предмет
доказування (неотримання позивачем від
свого контрагенту товару,
невикористання отриманого товару в
господарській діяльності, внесення
завідомо недостовірних даних до
податкової звітності тощо), беручи до
уваги індивідуальний характер
юридичної відповідальності,
встановлений ст.61 Конституції України,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що правочин між вказаними
контрагентами не може бути визнаний
безтоварним.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на
встановлені обставини у справі,
колегія суддів вважає, що позивачем
було цілком правомірно віднесено до
складу валових витрат 1-4 квартал 2009
року та до складу податкового кредиту
за лютий, квітень, травень, червень,
липень, серпень та жовтень 2009 року суму
по реальним господарським операціям,
повністю підтвердженим відповідними
первинними документами, сплачені в
зв`язку із придбанням товару - молочної
сировини у ПП «Агродом».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при прийнятті оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від
13.05.2010 року № /0 та № /0 про
збільшення позивачу грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток, діяв
не на підставі та не у спосіб, що
передбачені Податковим кодексом
України, без дотриманням вимог ч.3 ст.2
КАС України, а отже, наявні підстави для
скасування даних податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Вовчанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.09.2014р. по
справі № 2а-6532/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П. Повний текст ухвали
виготовлений та підписаний 02.12.2014 р.