Справа № 0308/15003/12
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р.
Справа № 876/5561/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13.02.2013 р. про відмову в
задоволенні клопотання про зупинення
провадження по справі за позовом
ОСОБА_1 до Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради
Волинської області про проведення
перерахунку та виплати допомоги,-

встановив:

13.09.2012 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом до відповідача -
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради Волинської
області. У позовній заяві просив суд :
зобов'язати Департамент соціальної
політики Луцької міської ради провести
перерахунок та виплату йому разової
грошової допомоги до 05.05.2012 року
виходячи з розміру 8-ми мінімальних
пенсій за віком, встановленої ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та допомоги на
оздоровлення за 2012 рік, виходячи з
розміру 5-ти мінімальних заробітних
плат на момент виплати допомоги.

В судовому засіданні 13.02.2013 року
представник позивача заявив
клопотання про зупинення в порядку ч.5
ст.9 КАС України розгляду справи і
звернення до Верховного Суду України з
мотивованою ухвалою (постановою) для
внесення клопотання перед
Конституційним Судом України щодо
відповідності Конституції України
пункту 3 «Прикінцеві положення» Закону
України «Про державний бюджет України
на 2012 рік» в системному зв'язку із ст.16,
ст.17 Конституції України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 13.02.2013 р. у
задоволенні клопотання представника
позивача про зупинення розгляду справи
- відмовлено.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції
прийшов до переконання, про
відсутність підстав для зупинення
провадження у справі в контексті ст. 156
КАС України та зазначив, що зупинення
провадження у справі є правом а не
обов'язком суду. Суд прийшов до
висновку, що клопотання позивача є
належним чином не обґрунтованим а
відтак у його задоволенні слід
відмовити.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив ОСОБА_1. Вважає,
що ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
ухвалу та прийняти нове рішення, яким
задовольнити клопотання позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу - без змін, з
наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, представник позивача заявив
клопотання про зупинення в порядку ч.5
ст.9 КАС України розгляду справи за
позовом ОСОБА_1 до Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради Волинської області про
проведення перерахунку та виплати
допомоги - і звернення до Верховного
Суду України з мотивованою ухвалою
(постановою) для внесення клопотання
перед Конституційним Судом України
щодо відповідності Конституції
України пункту 3 «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік» в
системному зв'язку із ст.16, ст.17
Конституції України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 13.02.2013 р. у
задоволенні клопотання представника
позивача про зупинення розгляду справи
- відмовлено.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній
ухвалі від 13.02.2013 року колегія суддів
виходить з правової норми ст.156 КАС
України, якою передбачені підстави для
зупинення провадження у справі.

Так, суд зупиняє провадження у справі в
разі:

1) смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини
допускають правонаступництво, а також
ліквідації органу, злиття, приєднання,
поділу, перетворення юридичної особи,
які були стороною у справі, - до
встановлення правонаступника;

2) необхідності призначення або заміни
законного представника сторони чи
третьої особи - до вступу у справу
законного представника;

3) неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, адміністративного,
цивільного, господарського чи
кримінального судочинства, - до
набрання законної сили судовим
рішенням в іншій справі;

4) звернення обох сторін з клопотанням
про надання їм часу для примирення - до
закінчення строку, про який сторони
заявили у клопотанні;

5) звернення із судовим дорученням про
надання правової допомоги до
іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави - до надходження відповіді на
доручення.

Зі змісту наведеної правової норми
слідує, що законодавцем передбачено
чіткий та вичерпний перелік підстав
для зупинення провадження у справі.

Аналізуючи зміст заявленого позивачем
клопотання про зупинення провадження у
справі, колегія суддів не вбачає в його
змісті вищенаведених підстав для
зупинення провадження.

Також, суд апеляційної інстанції не
вбачає підстав на застосуванні у
спірних правовідносинах п.4 ч.2 ст.156 КАС
України, яка передбачає, що суд має
право зупинити провадження у справі,
зокрема в разі : наявності інших причин
за обґрунтованим клопотанням сторони
або третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, - до
терміну, встановленого судом.

В даному випадку суд першої інстанції
вірно зазначив, що застосування цієї
правової норми та зупинення з цих
підстав провадження у справі є правом а
не обов'язком суду. При цьому має бути
належним чином обґрунтоване
клопотання.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, ст.200, ст.205,
ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13.02.2013 р. про відмову в
задоволенні клопотання про зупинення
провадження по справі № 0308/15003/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар