Справа № 2а-1970/3796/12
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.
м.Львів
Справа № 876/120/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Коваля Р.Й.,

суддів:
Гуляка В.В., Святецького В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012 року
в адміністративній справі № 2а-1970/3796/12
за позовом Збаразької міжрайонної
державної податкової інспекції
Тернопільської області Державної
податкової служби до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу,

встановив:

У листопаді 2012 року Збаразька
міжрайонна державна податкова
інспекція Тернопільської області
Державної податкової служби (далі -
Збаразька МДПІ) звернулася з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу.

Позивач вказував, що станом на 18.10.2012
року за відповідачем рахується
податковий борг з орендної плати за
землю водного фонду у розмірі 25 347,61 грн,
за період з 01.03.2012 по 18.10.2012 року, який у
добровільному порядку не погашений.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27.11.2012 року
позов задоволено. Стягнуто з суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
податковий борг з орендної плати за
землю в сумі 25 347,61 грн, які перерахувати
на рахунок Лановецької міської ради
Тернопільської області.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Як на підставу скасування вказаної
вище постанови покликається на те, що
він не є власником частини землі, яка
знаходиться під гідротехнічними
спорудами, а тому не є платником
відповідного податку.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, у
відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу апелянта
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований Лановецькою районною
державною адміністрацією, як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа 03.04.2005 року та перебуває на обліку
в Лановецькому відділені Збаразької
МДПІ, як платник податків, з 10 березня
2005 року.

Станом на 18 жовтня 2012 року за
відповідачем рахується податковий
борг на загальну суму 25347,61 грн.

Надаючи правову оцінку вказаним
відносинам, суду враховує наступне.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) платники податків і зборів
зобов'язані сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно із пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
несплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Приписами п.54.1 ст.54 ПК України
встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України
передбачено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог пункту 95.4 статті 95
ПК України орган державної податкової
служби на підставі рішення суду
здійснює стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу за рахунок
готівки, що належить такому платнику
податків.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК
України передбачено, що органам
державної податкової служби надано
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Заборгованість нарахована та
підтверджена у відповідності до:
облікової картки платника податків;
розрахунку податкової заборгованості
від 18.20.2012 року; копії податкової
декларації № 868 від 20.02.2012 року; копій
податкового повідомлення-рішення №
від 19.03.2012 року та податкового
повідомлення-рішення № від 04.04.2012
року; розрахунку штрафних санкцій від
20.03.2012 року.

У зв'язку із виникненням податкового
боргу, податковим органом боржнику
надсилалася податкова вимога № 179 від
26 квітня 2011 року, яка відповідачу
вручена 04.05.2011 року.

Сума заявленої заборгованості
відповідачем у добровільному порядку
не погашена, а тому підлягає стягненню
в судовому порядку та у повному обсязі.

Щодо покликання апелянта на те, що
нарахування земельної плати за землю
під гідротехнічними спорудами є
незаконним, так як у 2006 році йому було
передано в оренду дані гідротехнічні
споруди ставка с.Оришківці, а власником
даних споруд є колгосп ім.Матросова
м.Ланівці, суд до уваги такі не бере,
оскільки згідно із п.270.1.1 ст.270 ПК
України об'єктами оподаткування є
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні. Оскільки
позивач є орендарем ставка в
с.Оришківці Лановецького району, який
включає і гідравлічні споруди, тому він
зобов'язаний сплачувати орендну плату
за землі водного фонду в повному
обсязі; при цьому зміни до договору
оренди не вносились.

Крім того, необхідно зазначити, що
податковий борг є узгодженим - частина
податкових зобов'язань була самостійно
задекларована відповідачем; податкові
повідомлення-рішення та податкова
вимога ним не оскаржувалися.

Частиною першою статті 200 КАС України
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного, судова
колегія приходить до переконання, що
доводи апеляційної скарги є
безпідставними і необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012 року
в адміністративній справі № 2а-1970/3796/12 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
Р.Й. Коваль

Судді:
В.В.Гуляк

В.В. Святецький