Справа № 2а-163/10
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014р.
Справа № 9104/162583/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі Львівської області м. Самбір
Львівська область

на постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 02.02.2010р. №2а-163/2010

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9, м.Самбір Львівська область

до управління Пенсійного фонду України
в місті Самборі Львівської області, м.
Самбір Львівська область про
зобов'язання нарахування щомісячного
підвищення до пенсії як дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1 27.07.2009 року, ОСОБА_2
29.07.2009 року, ОСОБА_3 03.08.2009 року, ОСОБА_4
10.09.2009 року, ОСОБА_5 15.09.2009 року, ОСОБА_6
22.09.2009 року, ОСОБА_7 30.09.2009 року, ОСОБА_8
11.11.2009 року, а ОСОБА_9 03.12.2009 року,
звернулися до суду про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
місті Самборі Львівської області,
нарахувати у їх користь недоплачене
підвищення до пенсії як дітям війни за
період 2006-2008 років в сумі 4 238, 10 грн.
кожному.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вони
с дітьми війни, що підтверджується
відмітками у їхніх пенсійних
посвідченнях, які видані управлінням
праці та соціального захисту населення
Самбірської міської ради Львівської
області і згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18.11.2004 року їм з 1 січня 2006 року
повинна виплачуватися щомісячна
соціальна допомога у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, однак,
така допомога у 2006-2008 роках їм не
виплачувалася і тому просили
зобов'язати відповідача виплатити їм
вказану допомогу за період 2006 - 2008 років
в сумі 4 238,10 кожному.

Постановою суду першої інстанції
адміністративні позови ОСОБА_1, ОСОБА_2
29.07.2009 року. ОСОБА_3 03.08.2009 року, ОСОБА_4
10.09.2009 року, ОСОБА_5 15.09.2009 року. ОСОБА_6
22.09.2009 року, ОСОБА_7 30.09.2009 року, ОСОБА_8
11.11.2009 року та ОСОБА_9 задоволено
частково.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі Львівської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 за
період з 27.07.2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_2 за період з 29.07.2008 року по 31
грудня 2008 року, ОСОБА_3 за період з 3
серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_4 за період з 10 вересня 2008 року по
31 грудня 2008 року, ОСОБА_5 за період з 15
вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_6 за період з 22 вересня 2008 року по
31 грудня 2008 року, ОСОБА_7 за період з 30
вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_8 за період з 1 І листопада 2008 року
по 31 грудня 2008 року, а ОСОБА_9 за період з
грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року
щомісячного підвищення до пенсії як
дітям війни. і

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Самборі
Львівської області провести
нарахування та виплатити ОСОБА_1 за
період з 27 липня 2008 року по 31 грудня 2008
року, ОСОБА_2 за період з 29 липня 2008 року
по 31 грудня 2008 року, ОСОБА_3 за період з 03
серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_4 за період з 10 вересня 2008 року по
31 грудня 2008 року, ОСОБА_5 за період з 15
вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_6 за період з 22 вересня 2008 року по
31 грудня 2008 року, ОСОБА_7 за період з 30
вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_8 за період з 11 листопада 2008 року
по 31 грудня 2008 року, а ОСОБА_9 за період з
03 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року
щомісячне підвищення до пенсії як
дітям війни у розмірі ЗО відсотків
мінімальної пенсії за віком, що
вираховувати відповідно до ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У решті частині позовів про визнання
неправомірними дій управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі щодо нарахування та виплати
позивачам підвищення до пенсії за 2006 і
2007 рік, а також ОСОБА_1 за період з 1
січня по 26 липня 2008 року, ОСОБА_2 за
період з 1 січня 2008 року по 28 липня 2008
року, ОСОБА_3 за період з 1 січня по 2
серпня 2008 року, ОСОБА_5 за період з 1
січня 2008 року по 14.09.2008 року, ОСОБА_6 за
період з 1 січня 2008 року по 21 вересня 2008
року, ОСОБА_7 за період з 1 січня 2008 року
по 29 вересня 2008 року, ОСОБА_8 за період з
1 січня 2008 року по 10 листопада 2008 року і
ОСОБА_9 за період з 1 січня 2008 року по 02
грудня 2008 року та стягнення підвищення
до пенсії кожному в сумі 4 238,10 грн.
відмовлено за недоведеністю позовних
вимог.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив Відповідач УПФУ подавши на
неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги
покликається на частину позовів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де
позивачі ставлять вимогу про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги, а органи
Пенсійного фонду наділені лише
функцією призначення (перерахунку) та
виплати пенсій. Виплата зазначеної
допомоги не відноситься до компетенції
органів Пенсійного фонду. Державна
соціальна допомога призначається і
виплачується територіальними органами
соціального захисту населення, які
функціонують при органах місцевого
самоврядування. Покликається на
пропущення строку звернення до
адміністративного суду позивачами, що
є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності

Колегія суддів, у відповідності до п.2
ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи доказами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що Законом України
«Про соціальний захист дітей війни»
установлено правовий статус дітей
війни і визначено основи їх
соціального захисту та гарантії їх
соціальної захищеності шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Із паспортів громадянина України
вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року , ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 року,
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
ІНФОРМАЦІЯ_8 року та ІНФОРМАЦІЯ_9 року
відповідно (а.с.4, 22. 35,47,58, 69, 82, 94, 111).

Згідно із посвідченнями вони є
пенсіонерами за віком і перебувають на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в місті Самборі та у їх
пенсійних посвідченнях зроблено
відмітку про те, що вони є дітьми війни
(а.с.5, 23, 36, 48, 59, 70, 81, 92, 110).

У відповідності до ст. ст. 1, 6 закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
як дітям війни, повинно виплачуватися
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вказане підвищення до пенсії повинні
нараховувати та проводити виплату
органи Пенсійного фонду, виходячи із
такого.

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Відповідно до ст. 6 цього Закону дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

В дійсності, відповідно до ст. 7 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Згідно ст. 72 закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 8 закону України «Про
пенсійне забезпечення» кошти
Пенсійного фонду не включаються до
складу Державного бюджету України, але
одним із джерел формування коштів
Пенсійного фонду є кошти державного
бюджету, що перераховуються до
Пенсійного фонду.

Відповідно до ст.8 закону України «Про
пенсійне забезпечення» виплата пенсій
здійснюється з коштів Пенсійного фонду
України. Фінансування витрат на
виплату пенсій провадиться по всій
території України щомісячно незалежно
від надходжень коштів, а ст. ст. 10, 81
цього Закону передбачає, що пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України, які
призначають пенсії і оформляють
документи для їх виплати.

У зв'язку з наведеним суд відхиляє
посилання відповідача на те, що виплата
зазначеної допомоги не відноситься до
компетенції управління Пенсійного
фонду України в місті Самборі
Львівської області.

При визначенні строку, за який
позивачам повинно бути нараховано та
виплачено підвищення до пенсії, як
дітям війни, та його розмір, суд
керується наступним.

Згідно розділу IV Прикінцеві положення
закону України «Про соціальний захист
дітей війни» цей Закон набирає
чинності з 1 січня 2006 року.

Однак, на підставі Закону України від
20.12.2005 року «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» було зупинено.

Законом України від 19.01.2006 року «Про
внесення змін до Закону України « 1 Іро
Державний бюджет України на 2006 рік»
було встановлено, що пільги дітям
війни, передбачені статтею 6 закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» запроваджуються у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету, але реалізація цього закону не
була здійснена, у зв'язку з чим вимога
позивачів у частині про нарахування та
виплату підвищення до пенсії за 2006 рік
задоволенню не підлягає.

На підставі Закону України від 19.12.2006
року «Про Державний бюджет України» на
2007 рік» також було зупинено дію ст. 6
закону України «Про соціальний замісі
дітей війни», але рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 положення вказаного
Закону про зупинення дії ст. 6 закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» визнано таким, що не відповідає
Конституції України і воно втратило
чинність з 09.07.2007 року, у зв'язку з чим у
позивачів виникло право на нарахування
та виплату підвищення до пенсії з 9
липня 2007 року.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод та інтересів.

Позивачі подали адміністративні
позови з пропущенням вказаного строку
звернення до суду і у позовній заяві не
навели докази, якими вони
обґрунтовують поважність причин
пропуску строку звернення до суду, а
також із матеріалів справи не
вбачається підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суд)
поважними, і тому суд прийшов до
висновку, що вимога позивачів у частині
визнання неправомірними дій
управління Пенсійного фонду України в
місті Самборі Львівської області щодо
нарахування та виплати їм підвищення
до пенсії за 2007 рік задоволенню вірно
не підлягає.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни,
внесені до закону України «Про
соціальний захист дітей війни» Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
визначення розміру щомісячної доплати
до пенсії дітям війни визнані такими,
що не відповідають Конституції України
і тому з 22 травня 2008 року позивачі мають
право на підвищення до пенсії у
розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Оскільки позивачі ОСОБА_1 27.07.2009 року,
ОСОБА_2 29.07.2009 року, ОСОБА_3 03.08.2009 року,
ОСОБА_4 10.09.2009 року, ОСОБА_5 15.09.2009 року,
ОСОБА_6 22.09.2009 року, ОСОБА_7 30.09.2009 року,
ОСОБА_8 11.11.2009 року, а ОСОБА_9 03.12.2009 року
звернулися до суду з адміністративними
позовами про зобов'язання нарахувати
та виплатити підвищення до пенсії, тому
їх права на одержання вказаного
підвищення, як дітям війни, підлягають
захисту в межах річного строку з дня
їхнього звернення до суду.

При обчисленні розміру підвищення до
пенсії дітям війни відповідачу
необхідно було керуватися правилами
частини першої ст. 2 закону України «Про
прожитковий мінімум» та абзацом першим
частини першої ст. 28 закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», тобто виходячи
із прожиткового мінімуму для осіб які
втратили працездатність, визначеного
законом, так як за чинним
законодавством розмір мінімальної
пенсії за віком визначається лише за
правилами частини першої ст. 28 закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а
згідно ч. 1 ст. 2 закону України «Про
прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум застосовується для
встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком.

Згідно з Положенням про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах в містах, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30.04.2002 № 8-2, управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах в містах забезпечує
своєчасне і в повному обсязі
фінансування та виплату пенсій,
безпосередньо призначає (здійснює
перерахунок) і виплачує пенсії та інші
виплати відповідно до чинного
законодавства, а тому суд не вправі
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Львівського апеляційного
адміністративного суду вважає
підставними заявлені вимоги позивачів
та вбачає що слід зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
місті Самборі Львівської області
провести нарахування та виплатити лише
в частині вимог ОСОБА_1 за період з
27.07.2008 року по 31 грудня 2008 року, ОСОБА_2
за період з 29.07.2008 року по 31 грудня 2008
року, ОСОБА_3 за період з 03.08.2008 року по 31
грудня 2008 року, ОСОБА_4 за період з 10.09.2008
року по 31 грудня 2008 року, ОСОБА_5 за
період з 15.09.2008 року по 31 грудня 2008 року,
ОСОБА_6 за період з 22.09.2008 року по 31
грудня 2008 року, ОСОБА_7 за період з 30.09.2008
року по 31 грудня 2008 року, ОСОБА_8 за
період з 11.11.2008 року по 31 грудня 2008 року,
а ОСОБА_9 за період з 03.12.2008 року по 31
грудня 2008 року щомісячне підвищення до
пенсії як дітям війни у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
що вираховувати відповідно до ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

А відтак, колегія суддів вважає що
немає підстав для задоволення
апеляційної скарги і погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення позову.

Таким чином, ухвалене по справі судове
рішення першої інстанції є законним і
обґрунтованим, а позиція апелянта є
помилковою. Відповідно, судове рішення
першої інстанції скасуванню не
підлягає, як таке, що прийняте за
вичерпних юридичних висновків при
правильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі Львівської області на
постанову Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 02.02.2010р.
№2а-163/2010 у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі Львівської області, про
зобов'язання нарахування щомісячного
підвищення до пенсії як дітям війни, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 02.02.2010р. №2а-163/2010 у справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 до управління Пенсійного
фонду України в місті Самборі
Львівської області, про зобов'язання
нарахування щомісячного підвищення до
пенсії як дітям війни - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П. Сапіга