Справа № 826/14921/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2014 року 09:00
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О. розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лукойл Авіейшен
Україна»до третя особаДержавної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів України у м.
Києві Державна податкова інспекція у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів України у м.
Києвіпровизнання недійсним
повідомлення № 98 від 07.05.2014 р.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лукойл Авіейшен
Україна» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів
України у м. Києві, третя особа:
Державна податкова інспекція у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів України у м.
Києві, в якому просить визнати
недійсним повідомлення ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві № 98 від 07.05.2014 р.
В обґрунтування позовних вимог
представники позивача в судовому
засіданні зазначили, що відповідачем
протиправно відмовлено позивачу у
автоматичному бюджетному
відшкодуванні з ПДВ по декларації за
березень 2014 року на підставі п. 200.18 ст.
200 Податкового кодексу України. Так,
висновки відповідача щодо наявності у
позивача податкового боргу не
відповідають дійсності та
спростовуються документальними
доказами, а тому відмова відповідача є
такою, що не відповідає вимогам чинного
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
За таких обставин, суд вважає причини
неявки позивача в судове засідання не
поважними. Згідно наданих письмових
заперечень проти позовних вимог
заперечує та просить відмовити в їх
задоволенні. Обґрунтовуючи свої
заперечення зазначив, що оскаржуване
повідомлення прийнято відповідачем у
зв'язку тим, що позивач перебуває у
переліку платників податку, які не
відповідають критеріям, визначеним у
Кодексі, та не мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16.10.2014 р. суд залучив до
участі у даній справі в якості третьої
особи без самостійних вимог на стороні
відповідача Державну податкову
інспекцію у Подільському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві.
В судовому засіданні представники
третьої особи проти позовних вимог
заперечили та просили суд відмовити в
їх задоволенні в повному обсязі.
Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лукойл Авіейшн
Україна» 17.04.2014 р. надіслало ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві податкову декларацію з податку
на додану вартість (реєстраційний
рядку 23 якої зазначило суму бюджетного
відшкодування ПДВ 3 334 588,00 грн.
12 травня 2014 року ТОВ «Лукойл Авіейшн
Україна» отримало повідомлення ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві № 98 від 07.05.2014 р. про відмову у
автоматичному бюджетному
відшкодуванню з ПДВ по декларації за
березень 2014 року на підставі п. 200.18 ст.200
Податкового кодексу України, оскільки
товариство має податковий борг в сумі
Позивач, не погоджуючись з прийнятим
повідомленням № 98 від 07.05.2014 р.
звернувся до Окружного
адміністративного суду за захистом
своїх порушених прав та законних
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
Порушення прав позивача, в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України виникло у позивача у зв'язку з
прийняттям відповідачем повідомлення
про відсутність у платника податку на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість відповідно
до п. 200.18 ст. 200 розділу V Податкового
Так, обов'язковою ознакою рішення, дії
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, як предмета
адміністративного спору, є прямий
(безпосередній) вплив рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень на правовий статус
фізичної чи юридичної особи, тобто
обмеження її прав, свобод, покладення
Прийняття суб'єктом владних
повноважень рішення, як правило, є
результатом вчинення ряду дій, зокрема,
встановлення відповідних обмежень.
З огляду на те, що в правовому
регулюванні приймає участь саме
рішення суб'єкта владних повноважень, а
не окремі дії, вчинені у процесі
здійснення владних повноважень, ці дії
не можуть бути предметом оскарження до
адміністративного суду окремо від
оскарження рішення. Обставини щодо
вчинення цих дій входять до предмету
доведення у справі за позовом про
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень, а їх правова оцінка судом
на відповідність встановлених законом
компетенції суб'єкта владних
повноважень та порядку їх вчинення
може бути підставою для скасування
рішення як протиправного внаслідок
вчинення посадовими особами суб'єкта
владних повноважень дій не у спосіб та
не у порядку, встановлених законом.

Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень Кодексу
адміністративного судочинства України
необхідно розуміти як
нормативно-правові акти, так і правові
акти індивідуальної дії.

Отже, повідомлення ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про те, що ТОВ «Лукойл Авіейшен
Україна» не має права на автоматичне
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість слід вважати рішенням
суб'єкта владних повноважень, оскільки
воно встановлює обмеження у реалізації
прав останнього.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
бюджетне відшкодування - це
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Так, порядок визначення суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
встановлені ст. 200 Податкового кодексу
України.

Пунктом 200.6 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що Платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах.

Відповідно до п. 200.18 ст. 200 Податкового
кодексу України платники податку, які
мають право на бюджетне відшкодування
відповідно до цієї статті, подали
відповідну заяву та відповідають
критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї
статті, мають право на автоматичне
бюджетне відшкодування податку.

В той же час, п. 200.20 ст. 200 Податкового
кодексу України визначено, що порядок
визначення відповідності платника
податку критеріям, зазначеним у пункті
200.19 цієї статті, затверджується
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для відмови у автоматичному
бюджетному відшкодуванні податку на
додану вартість, відповідно до п. 200.18
ст. 200 Податкового кодексу України,
стало те, що позивач не відповідає
критеріям на автоматичне бюджетне
відшкодування, визначене п. 200.19 цієї
статті, а саме: сума податкового боргу
складає 628 168,81 грн.

В свою чергу, пунктом 200.19 ст. 200
Податкового кодексу України визначено
критерії, яким має відповідати платник
податку для виникнення у нього права на
отримання автоматичного бюджетного
відшкодування податку.

Зокрема, пп. 200.19.7 п. 200.19 ст. 200
Податкового кодексу України визначено,
що для виникнення права на автоматичне
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість у платників податку
має бути відсутній податковий борг.

Отже, обов'язковою передумовою для
автоматичного бюджетного
відшкодування є відсутність у платника
податку податкового боргу.

На виконання вищевказаної правової
норми було прийнято Порядок визначення
відповідності платника критеріям, які
дають право на отримання автоматичного
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, затверджений Наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.12.2013 р. № 781 (надалі - Порядок № 781).

Підпунктом 7 пункту 3 вказаного Порядку
встановлено, що для формування такого
критерію, як податковий борг (ПБ),
використовуються зведені показники
загальної суми податкового боргу
платників податків до бюджетів усіх
рівнів (із врахуванням суми боргу за
основним платежем, пені, за штрафними
(фінансовими) санкціями) на перше число
місяця, другого за звітним періодом.

Разом з тим, пунктом 200.21 статті 200
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі невідповідності
за висновком контролюючого органу
платника податку визначеним цією
статтею критеріям та відсутності в
такого платника права на автоматичне
бюджетне відшкодування податку
контролюючий орган зобов'язаний
протягом 17 календарних днів після
граничного терміну подачі звітності
повідомити платника податку про
відповідне рішення та надати детальні
пояснення і розрахунки за критеріями,
значення яких не дотримано. Відповідне
рішення може бути оскаржене платником
податку у встановленому порядку.
Вказана норма також кореспондується з
п. 7 Порядку № 781.

Відповідно до п. 5 Порядку № 781 за
результатами проведення
автоматизованої звірки відповідності
даних платника критеріям на
автоматичне відшкодування центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику не пізніше
15-го календарного дня після граничного
терміну подачі звітності, формує два
переліки платників податку:

перелік платників податку, що
відповідають критеріям, визначеним у
Кодексі, та мають право на автоматичне
бюджетне відшкодування ПДВ;

перелік платників податку, які не
відповідають критеріям, визначеним у
Кодексі, та не мають права на
автоматичне бюджетне відшкодування
ПДВ.

Згідно з п. 6 вказаного Порядку
зазначені переліки не пізніше 15-го
календарного дня після граничного
терміну подачі звітності доводяться до
відома та використання в роботі
територіальних органів доходів і
зборів.

Територіальний орган доходів і зборів
протягом 17 календарних днів після
граничного терміну подачі звітності
повідомляє платника податку шляхом
надсилання/вручення письмового
повідомлення про невідповідність
критеріям, визначеним у Кодексі, які
дають право на автоматичне бюджетне
відшкодування, з наданням детального
пояснення і розрахунків за критеріями,
значення яких не дотримано (за формою
згідно з додатком до цього Порядку, яка
формується на підставі даних переліку
платників податку, які не відповідають
критеріям, визначеним у Кодексі, та не
мають права на автоматичне бюджетне
відшкодування ПДВ) (п. 7 цього ж Порядку).

Виходячи із системного аналізу
зазначених нормативно-правових норм,
суд дійшов висновку, що відповідач,
виконуючи вимоги законодавства,
повинен направити позивачеві
повідомлення згідно Додатка до Порядку
№781 та, окремим документом надати
детальні пояснення та розрахунки за
критеріями, значення яких не дотримано
платником.

Як зазначив відповідач у своїх
запереченнях, у відповідності до
вищенаведених положень відповідачем
було отримано у електронному вигляді
перелік платників податку, які не
відповідають критеріям, визначеним у
Кодексі, та не мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
ПДВ.

Так, з даних вказаних у переліку (за
березень 2014 року) вбачається, що
позивач має податковий борг на
загальну суму 628 168,81 грн.

Однак суд не може погодитися з
твердженнями відповідача з огляду на
нижченаведене.

Як зазначає позивач, до суми
податкового боргу по повідомленню № 98
від 07.05.2014 р. податковий орган
неправомірно включив нараховані
грошові зобов'язання по податковому
повідомленню-рішенню № (форма
«Р») від 14.10.2013 р. на суму 257 000,00 грн. з
податку на прибуток та 64 250,00 грн.
штрафних санкцій, що винесено за
результатами документальної
перевірки.

Матеріали справи свідчать про те, що
вказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржено
позивачем в судовому порядку.

Так, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.05.2014 р. у справі № 826/3673/14, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду м.
Києва від 17.09.2014 р., позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лукойл
Авіейшн Україна» задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 14.10.2013 р. про донарахування
податку на прибуток в сумі 321 250,00 грн.
Рішення набрало законної сили.

Згідно п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу
України визначено, що при зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

З урахуванням вищенаведеної правової
норми, відповідач не мав права включати
нараховані грошові зобов'язання при
винесенні повідомлення про відмову в
автоматичному бюджетному
відшкодуванню з ПДВ по декларації за
березень 2014 року.

Крім того, в судовому засіданні
представник позивача пояснив, що до
податкового боргу неправомірно
включена сума авансового платежу з
податку на прибуток за квітень 2014 року.
Так, підприємство призупинило сплату
щомісячних авансових платежів і з
квітня 2014 року перейшло на
поквартальне декларування та сплату
податку на прибуток згідно абз. 9 п. 57.1
ст. 57 Податкового кодексу України.

За підсумками роботи за 1 квартал 2014
року підприємство отримало податковий
збиток. Зазначене підтверджується
наявною в матеріалах справи податковою
декларацією з податку на прибуток
підприємства за звітний 1 квартал 2014
року (рядок 07). Подання вказаної
декларації до податкового органу
підтверджується квитанцією № 2.

Так, автоматичне бюджетне
відшкодування здійснюється за
результатами камеральної перевірки,
яка проводиться протягом 20 календарних
днів, наступних за граничним терміном
отримання податкової декларації, та
відповідно до вимог, визначених
статтею 76 цього Кодексу (абз. 2 п. 200.18 ст.
200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу
України за результатами камеральної
перевірки у разі встановлення порушень
складається акт у двох примірниках,
який підписується посадовими особами
такого органу, які проводили перевірку,
і після реєстрації у контролюючому
органі вручається або надсилається для
підписання протягом трьох робочих днів
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п. 200.22 Податкового кодексу
України, починаючи з 1 січня 2014 року
камеральна перевірка податкової
звітності платників податку, які мають
позитивну податкову історію,
проводиться протягом п'яти календарних
днів з дня подання податкової
декларації.

Платники податку, які протягом
попередніх 36 послідовних місяців
відповідають критеріям, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України, вважаються такими, що мають
позитивну податкову історію.

Однак, доказів направлення позивачу
акту камеральної перевірки по
автоматичному бюджетному
відшкодуванню за березень 2014 року, ні
детальних пояснень і розрахунків за
критеріями, значення яких не дотримано,
відповідачем не надано.

Крім того, податковий орган не надіслав
на адресу позивача жодних розрахунків
щодо факту виявлення порушення п. 200.18
ст. 200 Податкового кодексу України в
частині наявності податкового боргу, а
також не надав детальні пояснення за
яким саме видом податкового
зобов'язання у позивача наявний
податковий борг.

Отже, судом встановлено, що ані під час
направлення повідомлення позивачеві,
ані під час розгляду справи податковим
органом детальні пояснення і
розрахунки щодо виникнення у позивача
податкового боргу в сумі 628 168,81 грн. не
надано, у зв'язку з чим суд приходить до
висновку, що податковим органом
всупереч вимогам п. 200.21 ст. 200
Податкового кодексу України не
доведено правомірності свого рішення
про відсутність у позивача права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративній справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
доведено правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України, матеріалів справи, суд дійшов
висновку про правомірність заявлених
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лукойл Авіейшен
Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
повідомлення Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві № 98 від 07 травня
2014 року.

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лукойл
Авіейшен Україна» за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук