Справа № 600/640/14а,2а-600/62/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р.
Справа № 876/7969/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Козівському районі Тернопільської
області на постанову Козівського
районного суду Тернопільської області
від 01.07.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Козівському районі Тернопільської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

03.06.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулась
в суд з позовом до відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
Козівському районі Тернопільської
області про перерахунок пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25
квітня 2014 року їй призначено пенсію
відповідно до ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування».

Однак, при призначенні пенсії до
розрахунку заробітної плати для
призначення пенсії, як державному
службовцю, не враховано суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та суму
індексації заробітної плати за період
з 01.04.2009 року по 31.03.2014 року, хоча
позивачем з вказаних сум сплачені
страхові внески та єдиний соціальний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

ОСОБА_1 звернулась із заявою до
управління Пенсійного фонду України в
Козівському районі щодо включення
вказаних сум та перерахунку
призначеної їй пенсії, однак 16.05.2014 року
отримала лист-відмову.

Відповідач мотивував відмову тим, що
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати не входять
до складу заробітної плати державного
службовця, тому підстав для включення
вказаних сум до складових заробітної
плати державного службовця для
призначення пенсії немає.

З таким твердженням відповідача не
згідна, відтак просить суд : визнати дії
управління Пенсійного фонду України в
Козівському районі щодо не включення
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати до розрахунку
заробітної плати для призначення
пенсії відповідно до ст.21 Закону
України «Про державну службу в органах
місцевого самоврядування» незаконними
та протиправними; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Козівському районі провести з 25.04.2014
року перерахунок пенсії із включенням
до заробітку для обчислення пенсії сум
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати за
період з 01 квітня 2009 року по 31 березня
2014 року згідно довідок Козівської
сільської ради № 01-79-3.9 від 25.04.2014 року.

Постановою Козівського районного суду
Тернопільської області від 01.07.2014 р.
позов задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Козівському районі
щодо не включення сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати до
розрахунку заробітної плати для
призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ст.21 Закону України «Про державну
службу в органах місцевого
самоврядування» незаконними та
протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Козівському районі
провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з
25.04.2014 року із включенням сум
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати за
період з 01 квітня 2009 року по 31 березня
2014 року згідно довідок Козівської
сільської ради № 01-79-3.9 від 25.04.2014 року
до складових заробітної плати, що
враховується для призначення пенсії.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначає, що відповідно
до статті 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається із
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога та грошова винагорода
передбачена постановою Кабінету
Міністрів України від 24.02.2003 року № 212
не відносяться до інших надбавок та не
можуть включатись в заробіток для
обчислення пенсії державним
службовцям.

Отже, на думку апелянта, матеріальна
допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань не входять
до складу, а ні основної заробітної
плати, а ні доплат та надбавок, а ні
виробничих премій, а тому для включення
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань до
визначення середньомісячної
заробітної плати для обчислення
розміру пенсії немає жодних правових
підстав.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін, з
наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Козівському районі
Тернопільської області та з 25.04.2014 року
отримує пенсію за віком відповідно до
ст. 21 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування».
(а.с.13).

З довідок Козівської сільської ради №
01-79-3.9 від 25.04.2014 року вбачається, що
позивачу за період з 01 квітня 2009 року по
31 березня 2014 року виплачено
матеріальну допомогу на оздоровлення,
матеріальну допомогу на вирішення
соціально-побутових питань, індексацію
заробітної плати (а.с.8-10).

Так, колегією суддів встановлено, що в
розрахунок для обчислення пенсії
відповідачем не було включено
матеріальну допомогу на оздоровлення
та соціально-побутові потреби,
індексацію заробітної плати на вказану
вище суму.

16.05.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку призначеної їй пенсії з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
щомісячної індексації заробітної
плати згідно довідок Козівської
сільської ради № 01-79-3.9 від 25.04.2014 року.

Проте, листом № 1040/04 від 16.05.2014 року
відповідач відмовив позивачу в
проведенні зазначеного перерахунку
мотивуючи тим, що чинним
законодавством не передбачено
врахування зазначених виплат при
обчисленні пенсії (а.с.11-12).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.21 Закону України «Про службу
в органах місцевого самоврядування»
пенсійне забезпечення посадових осіб
місцевого самоврядування, які мають
стаж служби в органах місцевого
самоврядування та/або державної служби
не менше 10 років, здійснюється у
порядку, визначеному законодавством
України про державну службу. Пенсія в
частині, що не перевищує розміру пенсії
із солідарної системи, що
призначається відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
виплачується за рахунок коштів
Пенсійного фонду України. Частина
пенсії, що перевищує цей розмір,
виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993 р. № 3723-XII, на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із
змінами та доповненнями) заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці», визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»,
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові
норми, колегія суддів приходить до
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
р. № 1788-XII врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII,
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 14.05.2013 року в справі №
21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2
КАС України є обов'язковою для
врахування судами при розгляді справ у
подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру (частина перша
статті 2 Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення", пункт 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078).

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій (частина
друга статті 2 Закону України "Про
оплату праці").

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року №5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за
№114/8713.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, оскільки є
додатковою заробітною платою та
грошовим доходом населення, який
згідно ст.66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" враховуються
при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1
повинна враховуватися отримана нею при
перебуванні на державній службі
матеріальна допомога на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань та індексація заробітної плати,
оскільки на вищезазначені виплати
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Козівському
районі Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Козівського районного суду
Тернопільської області від 01.07.2014 р. по
справі № 600/640/14а, (2-а/600/62/2014) - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик