Справа № 113/4544/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
Київ К/800/35803/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Шведа Е.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Мисівської сільської ради
Ленінського району АР Крим, третя
особа: ОСОБА_6, про визнання
протиправним та скасування рішення
Мисівської сільської ради Ленінського
району АР Крим 14-ї сесії 6-го скликання
від 11 липня 2012 року № 526 «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки гр. ОСОБА_7.», - в с т а
н о в и л а:ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом до Мисівської сільської ради
Ленінського району АР Крим, третя
особа: ОСОБА_6, про визнання
протиправним та скасування рішення
Мисівської сільської ради Ленінського
району АР Крим

14-ї сесії 6-го скликання від 11 липня 2012
року № 526 «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою по
відводу у власність земельної ділянки
гр. ОСОБА_7.».

Постановою Ленінського районного суду
АР Крим від 21 січня 2013 року позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Мисівської сільської ради
Ленінського району АР Крим 14-ї сесії
6-го скликання від 11 липня 2012 року № 526
«Про надання дозволу

гр. ОСОБА_7 на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки площею 0,1500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, розташованої в
АДРЕСА_1».

Стягнуто з Мисівської сільської ради
Ленінського району Автономної
Республіки Крим на користь ОСОБА_4
сплачений нею судовий збір у розмірі 32,
19 грн.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року постанову
Ленінського районного суду АР Крим від
21 січня 2013 року скасовано та прийнято
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
ОСОБА_4 звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням
Мисівської сільської ради Ленінського
району АР Крим

від 11 липня 2012 року №526 надано дозвіл
гр. ОСОБА_7 на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки площею 0,1500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, розташованої в
АДРЕСА_1.

Разом з тим, рішеннями Мисівської
сільської ради Ленінського району АР
Крим

від 14 квітня 2011 року № 180, від 14 березня
2012 року №451 ОСОБА_4 надавалась в оренду
земельна ділянка площею 0,10 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, які в
подальшому були скасовані

постановами Ленінського районного
суду Автономної Республіки Крим від 08
грудня 2011 року та від 26 вересня 2012 року
відповідно.

При цьому Мисівською сільською радою
Ленінського району АР Крим

21 листопада 2012 року прийнято рішення
№638, яким відмовлено ОСОБА_4 у наданні
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
надання в оренду земельної ділянки
площею 0.3972 га за адресою: АДРЕСА_2
посилаючись на те, що на частину даної
земельної ділянки рішенням Мисівської
сільської ради Ленінського району АР
Крим від 11 липня 2012 року №526 надано
дозвіл гр. ОСОБА_7 на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність.

Вважаючи, що рішенням Мисівської
сільської ради Ленінського району АР
Крим

від 11 липня 2012 року №526 про надання
дозволу гр. ОСОБА_7 на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки площею 0,1500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, розташованої в
АДРЕСА_1 порушені її права, позивач
звернулась до суду з цим позовом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі статтею 118 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин)
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до статті 120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Положеннями частини 1 статті 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що особа, яка вважає, що
порушено її права, свободи чи інтереси
у сфері публічно-правових відносин, має
право на звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до частини 1 статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Положеннями статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, апеляційним судом встановлено, що
спір між сторонами неодноразово
врегульовувався в судовому порядку.

Отже, приймаючи рішення від 11 липня 2012
року №526 про надання дозволу гр. ОСОБА_7
на розробку проекту землеустрою по
відводу у власність земельної ділянки
площею 0,1500 га, відповідач діяв
правомірно та відповідно до вимог
чинного законодавства з огляду на те,
що на момент прийняття зазначеного
рішення на спірну земельну ділянку не
було накладено жодних обмежень чи
обтяжень.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
рішення Мисівської сільської ради
Ленінського району АР Крим від 11 липня
2012 року № 526 є правомірним, прийнятим
відповідно до вимог чинного
законодавства та права позивача ним не
порушені.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Постановлене у справі рішення
апеляційного суду є законним та
обґрунтованим, і підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Мисівської сільської ради
Ленінського району АР Крим, третя
особа: ОСОБА_6, про визнання
протиправним та скасування рішення
Мисівської сільської ради Ленінського
району АР Крим 14-ї сесії 6-го скликання
від 11 липня 2012 року № 526 «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки гр. ОСОБА_7.» -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: