Справа № 203/5867/14-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5867/14-а
Провадження № 2-а/0203/216/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Фролові П.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Дніпропетровської
митниці до державного виконавця
Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Іванька
О.М., третя особа - ОСОБА_2, про визнання
незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Дніпропетровська
митниця пред'явила адміністративний
позов до державного виконавця
Самарського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ на предмет захисту своїх прав як
стягувача у виконавчому провадженні з
примусового виконання постанови
апеляційного суду Дніпропетровської
області 26 червня 2014 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 483 МК
України, в частині стягнення штрафу в
розмірі 577801,50 грн., оскільки державний
виконавець безпідставно 14 серпня 2014
року виніс постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
через відсутність у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника,
тому позивач просив вказану постанову
визнати незаконною та скасувати.

Будучи належним чином сповіщеною про
дату та час розгляду справи,
представник позивача в судове
засідання не з'явилася, у поданій заяві
клопотала про розгляд справи у її
відсутності.

Відповідач та третя особа, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, про
відкладення розгляду справи не
клопотали, у зв'язку з чим суд вважає за
можливе розглянути справу у їх
відсутності відповідно до вимог ч.6 ст.
128 КАС України.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
матеріали справи та наявні в них
докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
постановою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 червня
2014 року, яка цього ж дня набрала
законної сили (а.с.4-6), ОСОБА_2 визнано
винним в порушенні митних правил,
передбачених ч.1 ст. 483 Митного кодексу
України, та накладено стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 577801,50 грн. з
конфіскацією товару - паперу
туалетного та рушників паперових вагою
брутто 3845749 кг. вартістю 577801,50 грн., а
також стягнуто на користь держави
судовий збір в розмірі 36,54 грн.

За правилами, визначеними ст. 17, 20, 21
Закону України «Про виконавче
провадження» позивач пред'явив
постанову суду, як виконавчий документ,
до виконання до Самарського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ з додержанням
строків пред'явлення, визначених ст. 22
вказаного Закону.

Постановою державного виконавця
Самарського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Іванько О.М. від 14 серпня 2014 року
позивачу, як стягувачу у виконавчому
провадженні, відмовлено у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.6
ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» через невідповідність
виконавчого документу вимогам ст. 18
вказаного закону у зв?язку з
відсутністю в постанові суду
ідентифікаційного номеру боржника
(а.с.7).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року, № 606-XIV з подальшими
змінами, державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону.
Пункт 3 частини 1 цієї статті Закону
містить вимогу про зазначення у
виконавчому документі повного
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб-платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб-громадян України, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Таким чином, наведені норми статті 18
сукупно з нормами статей 1, 5, 6, 17-19
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачають обов'язкове
зазначення даних про індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника або
номер і серію паспорта боржника для
фізичних осіб-громадян України - лише у
тому разі, якщо така інформація стала
відома суду при розгляді справи.

З досліджених матеріалів справи
№33/774/464/14 вбачається, що останні не
містять будь-яких даних про
ідентифікаційний номер боржника, що
зумовило відсутність такої інформації
і у постанові суду, як виконавчому
документі.

При цьому, суд зважає на те, що
відсутність даних відомостей не є
перешкодою у проведенні виконавчих
дій, оскільки Закон України «Про
виконавче провадження» наділяє
державного виконавця можливістю в
межах своїх владних повноважень вжити
заходів стосовно витребування даної
інформації, що відповідатиме
положенням ч.2 ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» про те, що
державному виконавцю повинні бути
безоплатно надані у встановлений ним
строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність у державного
виконавця підстав для відмови у
відкритті виконавчого провадження, а
наявність інших, вже вказаних у
виконавчому документів даних, надає
можливість з'ясувати необхідні
додаткові відомості самим державним
виконавцем в ході примусового
виконання.

Одночасно, суд відзначає, що відповідно
до ч.5 ст. 124 і ч.3 ст. 129 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України,
а обов'язковість рішень суду
визнається однією з основних засад
судочинства. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд, за
внутрішнім переконанням, дійшов
висновку, що відповідач, порушуючи п. 1
ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно
відмовив у відкритті виконавчого
провадження з підстав відсутності у
виконавчому документі
ідентифікаційного номеру боржника,
оскільки Законом України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець наділений відповідними
повноваженнями для безперешкодного
з'ясування цієї інформації, в відтак,
суду належить відповідно до ч. 2 ст. 11
КАС України для повного захисту прав
позивача згідно ст. 162 КАС України
визнати постанову державного
виконавця від 14 серпня 2014 року
незаконною та скасувати.

Судові витрати за правилами ст. 94 КАС
України належить віднести на рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дніпропетровської митниці -
задовольнити повному обсязі.

Визнати незаконною і скасувати
постанову державного виконавця
Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Іванько
О.М. від 14 серпня 2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження №ВП
44381880.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська заінтересованими
особами, а так само прокурором,
апеляційної скарги з одночасним
надсиланням її копії безпосередньо до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів, починаючи з наступного за
днем вручення її копії.

Суддя
О.В. Колесніченко