Справа № 819/282/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р.
Справа № 876/6228/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2013 року у справі за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті про
визнання протиправною та скасування
постанови про застосування фінансових
санкцій,-

В С Т А Н О В
И Л А:

07.02.2013 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправною
та скасування постанови про
застосування фінансових санкцій №157926
від 08.01.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржувана постанова є протиправною
та такою, що підлягає скасуванню,
оскільки управлінням
Головавтоінспекції на його адресу було
надіслано повідомлення про розгляд
справи за вищевказаним порушенням
15.01.2012 року, однак справу фактично було
розглянуто та винесено постанову про
застосування фінансових санкцій -
08.01.2013 року, за його відсутності.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що справу про порушення, яка була
призначена на 15.01.2013 року, фактично
розглянуто та винесено постанову про
застосування фінансових санкцій 08.01.2013
року, за його відсутності.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені законами та
іншими нормативно-правовими актами
України.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

У відповідності до ст.6 Закону України
«Про автомобільний транспорт» №2344-III
від 05.04.2001 року та ст.1 постанови
Кабінету Міністрів України №1190 від
08.09.2004 року, Головна державна інспекція
на автомобільному транспорті є
урядовим органом державного
управління, що діє у складі
Міністерства транспорту та зв'язку і
йому підпорядковується. Згідно
Положення про територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України №888 від
14.12.2005 року та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України №1573/11853
від 28.12.2005 року, територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в областях,
Автономній Республіці Крим, містах
Києві та Севастополі є територіальними
структурними підрозділами
Головавтотрансінспекції.

Відповідно до п. 4 Положення «Про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті», основними завданнями
територіальних управлінь у
відповідному регіоні є: здійснення
відповідно до законодавства
державного нагляду за дотриманням
правил безпечного функціонування
автомобільного транспорту загального
користування; здійснення державного
контролю за дотриманням суб'єктами
господарювання усіх форм власності
нормативно-правових актів, стандартів
і норм перевезення вантажів і
пасажирів автомобільним транспортом
загального користування; забезпечення
дотримання вимог законодавства у сфері
ліцензування в автомобільному
транспорті загального користування.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
визначає порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року № 1567.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, органами державного
контролю на автомобільному транспорті
(далі - органи державного контролю) є
Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим, мм. Києві
та Севастополі.

Державний контроль на автомобільному
транспорті здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що посадовими
особами Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Тернопільській області 20.11.2012 року
проведено перевірку транспортного
засобу марка МВ, д.н.з. НОМЕР_1, яким
керував водій ОСОБА_2

Згідно складеного акту проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №074667 від 20.11.2012 року
зафіксовано, відсутність у водія
автобуса (д.н.з. НОМЕР_1 належного
позивачу) при наданні послуг
нерегулярних пасажирських перевезень
по маршруту «Шумськ - Київ», документів,
передбачених ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме,
договору із замовником транспортних
послуг, документа, що засвідчує оплату
транспортних послуг, поліса
обов'язкового особистого страхування
водіїв від нещасних випадків на
транспорті. (а.с.7)

Від підписання Акту перевірки від
20.11.2012 року водій ОСОБА_2 відмовився,
письмових пояснень не вказав.

Відповідно до вимог ст.39 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.
Документами водія автобуса для
здійснення нерегулярних пасажирських
перевезень є посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України.

Згідно абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції
за: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Від імені
центрального органу виконавчої влади з
питань автомобільного транспорту
розглядати справи про стягнення у
вигляді штрафів за порушення,
викладені у цій статті, мають право
посадові особи урядового органу
державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті.

За вказане порушення, на підставі
вищезгаданого акту №074667 від 20.11.2012
року, відповідачем прийнято постанову
08.01.2013 року №157926 про застосування
фінансових санкцій до позивача на
загальну суму 1700 грн.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами та
іншими нормативно-правовими актами
України.

Крім цього слід зазначити, що
покликання апелянта на те, що справу
про порушення, яка була призначена на
15.01.2013 року, фактично розглянуто та
винесено постанову про застосування
фінансових санкцій 08.01.2013 року, за його
відсутності є безпідставним, оскільки
сам позивач 08.01.2013 з'явився для розгляду
порушення, про що є відмітка на
повідомленні. (а.с.34)

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №819/282/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний