Справа № 694/2129/14-а
Суддя: Гончаренко Т. В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/2129/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

26.11.2014 м.
Звенигородка

Звенигородський районний суд
Черкаської області

в складі:головуючої судді
Гончаренко Т.В.

при секретарі Літвін Н.М.

за участі :позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Дмитренко І.М.

розглянувши в залі суду м.
Звенигородка адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
про визнання дій неправомірними та
зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом та просить
визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
Черкаської області щодо виключення
його зі списку одержувачів пільгового
побутового палива та у відмові в
призначенні безоплатного забезпечення
вугіллям для побутових потреб. Також
просить зобов'язати Управління праці
та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
Черкаської області включити його в
список осіб,які мають право на
безоплатне забезпечення вугіллям для
побутових потреб та забезпечити
безоплатним вугіллям для побутових
потреб в кількості 5900 кг за 2014 рік.
Також просить стягнути на його користь
понесені судові витарти.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що він має загальний стаж роботи на
поверхні підприємств вугільної
промисловості 31 рік 10 місяців , з них 13
років 23 дні пільговий стаж відповідно
до Списку №2. Звільнений з роботи був у
зв'язку з ліквідацією ТЕЦ «Юрківська»
яка входила до шахтоуправління
«Ватутінське». Після звільнення не
працевлаштувався, перебував на обліку
в Звенигородському районному центру
зайнятості, після чого оформився на
пенсію за віком зі зниженням віку з
врахуванням пільгового стажу за
Списком №2. На момент звільнення з
29.02.2000 року по 2013 рік включно отримував
щорічно вугілля на побутові потреби в
розмірі 5900 кг через відокремлений
підрозділ «Олександрівська виконавча
дирекція з ліквідації шахт». Коли
обов'язок по такому забезпеченню було
передано до Управління соціального
захисту населення (УСЗН) йому було
відмовлено у отриманні вугілля.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_1 звертався
до УСЗН Звенигороському районі
Черкаської області із заявою про
забезпечення пільговим вугіллям. В
УСЗН йому було відмовлено в видачі
вугілля через те, що відповідно до ст. 48
Гірничого закону України вугілля
виплачується пенсіонерам які мають
стаж роботи 20 років.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив
обставини викладені в
адміністративному позові та наполягає
на задоволенні заявлених вимог з
підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача УСЗН в
Звенигородському районі, позовні
вимоги не визнала, подала суду
письмове заперечення та зазначила, що
ОСОБА_1 на час звернення до УПСН у
Звенигородському районі відповідно до
ст. 48 Гірничого Закону України не має
пільгового стажу необхідного для
забезпечення його безоплатним
вугіллям.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає заявлені
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
звільнений з ТЕЦ «Юрківка» в зв»язку з
ліквідацією підприємств. Його
відпрацьований стаж складає 31 років 10
місяців на поверхні підприємств
вугільної промисловості з них 13 років
23 дні пільговий стаж відповідно до
Списку №2., що підтверджується копією
трудової книжки ОСОБА_1.( а.с.6-7).

ОСОБА_1 право на забезпечення йому
безплатно на побутові потреби вугіллям
отримав на підставі Інструкції про
порядок забезпечення трудящих
виробничих одиниць, підприємств і
організацій Міністерства вугільної
промисловості СРСР паливом на побутові
потреби від 11.05.1976р. , згідно якої право
на безплатне отримання вугілля
користувались такі особи, що проживали
з пічним опаленням чи пічними
кухонними плитами: працівники шахт і
розрізів, в ому числі працівники
промислово-виробничого персоналу, а
також працівники, зайняті на
будівництві і капітальному ремонті ,
виконуваному господарським способом
(п.1.1.). Станом на час звільнення
позивача 29.02.2000 року у зв`язку з
ліквідацією підприємства він не
втратив такого права.

Відповідно до листа ВП
«Олександрівської ВДЛШ» від 21.10.2014 року
вбачається, що згідно постанови № 303
від 17.03.2011 року якою передбачено , що за
працівником, професію якого не
включено до переліку, але який на час
набрання чинності цією постановою мав
право відповідно до законодавства на
безоплатне отримання вугілля на
побутові потреби, зберігається таке
право на час роботи на підприємстві за
відповідною професією та в разі виходу
на пенсію ОСОБА_1 по 2013 рік включно
надавалося безкоштовне паливо для
побутових потреб.

Згідно п. 4 «Порядку надання пільг на
придбання твердого палива і
скрапленого газу за рахунок субвенцій
з державного бюджету місцевим
бюджетам», затвердженого постановою
КМУ № 77 від 31.01.1997 р., особи, які мають
право на безоплатне забезпечення
вугіллям для побутових потреб згідно
із статтею 48 Гірничого Закону України,
пред'являють уповноваженому органові
трудову книжку та пенсійне посвідчення
(крім непрацевлаштованих працівників),
що підтверджують відповідність
вимогам статті 48 зазначеного Закону.

Пунктом 3 Постанови КМУ від 27.06.2012 р.
«Про забезпечення твердим пічним
побутовим паливом осіб, які мають право
на його отримання згідно із статтею 48
Гірничого закону України» визначено,
що надання твердого пічного побутового
палива або виплата компенсації у
грошовій формі здійснюється за рахунок
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг та
житлових субсидій населенню на
придбання твердого та рідкого пічного
побутового палива і скрапленого газу.

Відповідно п. 4 ст. 102 Бюджетного кодексу
України, за рахунок субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на надання пільг та житлових субсидій
населенню на придбання твердого та
рідкого пічного побутового палива і
скрапленого газу надаються пільги
особам, які мають таке право згідно із
статтею 48 Гірничого Ззакону України.

Відповідно до ч.5 ст.48 Гірничого Закону
України в редакції від 25.06.2009р.
підприємства з видобутку вугілля та
вуглебудівні підприємства безоплатно
надають вугілля на побутові потреби у
розмірі, що визначається колективним
договором, таким категоріям осіб:
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вуглебудівних підприємствах:
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків і не менше 7 років 6
місяців - для жінок; на роботах,
пов'язаних із підземними умовами, - не
менше ніж 15 років для чоловіків і не
менше 12 років 6 місяців - для жінок; на
роботах технологічної лінії на
поверхні діючих шахт чи на шахтах, що
будуються, розрізах, збагачувальних та
брикетних фабриках - не менше ніж 20
років для чоловіків і не менше 15 років -
для жінок.

Частина 5 статті 48 Гірничого Закону до
25.06.2009р., тобто станом на час виходу
позивача на пенсію, мала іншу редакцію,
і не містила конкретних обмежень щодо
забезпечення вугіллям осіб тої
категорії, до якої був віднесений
позивач, в тому числі і щодо стажу
роботи.

В ч.5 ст.48 Гірничого Закону в редакції
до вказаних відповідачем змін (яка має
застосовуватись до випадку з позивача)
зазначено: після ліквідації або
консервації гірничого підприємства
забезпечення вугіллям на побутові
потреби здійснюється в межах тарифної
угоди правонаступником таким
категоріям: працевлаштованим
працівникам; непрацюючим пенсіонерам.

Тому безпідставним є посилання
відповідача на ст.43 ст. 48 Гірничого
Закону, який передбачає необхідність
наявності певного стажу для певних
категорій працівників і пенсіонерів.

Крім того, Гірничий Закон не містить
норми, яка б припиняла дію наведеної
вище Інструкції від 1976р.

ОСОБА_1 у 2000 році набув статусу
непрацевлаштованого працівника
підприємства вугільної промисловості,
звільненого у зв'язку з ліквідацією
підприємства. Після виходу на пенсію -
додатково статусу непрацюючого
пенсіонера. На даний період діяв
Гірничий закон України в редакції
07.12.2000 року яким було передбачено
«…після ліквідації або консервації
гірничих підприємств забезпечення
вугіллям на побутові потреби
здійснюється в межах Галузевої угоди
правонаступником таким категоріям
осіб не працевлаштованим працівникам;
непрацюючим пенсіонерам».

Відповідно до п.12.10.8 Галузевої
угоди ця категорія осіб забезпечується
побутовим вугіллям тим підприємством,
з якого вони вийшли на пенсію. На
підприємствах, що ліквідуються,
забезпечення працівників побутовим
паливом здійснюється за рахунок
бюджетних коштів.

Згідно п.12.10.13 Галузевої угоди між
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості, іншими державними
органами і власниками, що діють у
вугільній галузі, та профспілками
вугільної промисловості, - передбачено,
що пенсіонери , що одержували паливо на
побутові потреби відповідно до діючих
раніше нормативних документів,
зберігають право на його отримання на
попередніх умовах згідно з цією угодою
і Інструкцією від 1976р.

Згідно ст.9 Закону «Про колективні
договори та угоди» - положення таких
угод діють безпосередньо і є
обов'язковими для всіх об'єктів, що
перебувають у сфері дії сторін, які
підписали угоду.

Таким чином, ОСОБА_1 на момент
звільнення з підприємства - ДП
«Юрківська теплоелектроцентраль»
згідно з Інструкцією про порядок
забезпечення трудящих виробничих
одиниць, підприємств і організацій
Міністерства вугільної промисловості
СРСР паливом на побутові потреби від
11.05.1976 року набув право на отримання
безплатно вугілля на побутові потреби
на законних підставах, не позбувся
такого права у зв'язку з виходом на
пенсію, не позбувся такого права при
прийнятті Гірничого закону в 1999р.,а
внесення змін в даний закон у
подальшому не може змінювати раніше
набуті права позивача, що узгоджується
з нормами ст.22 Конституції України і
відповідає принципу дії закону, який
встановлює право, і що відповідає
умовам Галузевої угоди.

Тому посилання відповідача, що у ОСОБА_1
не вистачає стажу до 20 років в даному
випадку є необгрунтованими, вказана
обставина у випадку з останньою
значення не має, оскільки право на
отримання вугілля ним було набуте
раніше на підставі чинного на той час
законодавства.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на
безоплатне забезпечення її вугіллям на
побутові потреби як непрацюючий
пенсіонер.

При таких обставинах суд дійшов
висновку, що відмова відповідача у
подальшому забезпеченні ОСОБА_1
безоплатно вугіллям на побутові
потреби в 2014 року є протиправною .

Надання пільгового вугілля позивачу
було припинено через передання
повноважень із забезпечення вугілля до
УСЗН в Звенигородському районі, де була
визначена відсутність права у ОСОБА_1
на отримання безоплатного вугілля.

Враховуючи встановлені факти,
незворотність дії закону, інших
нормативно-правових актів у часі, суд
вважає за необхідне зобов'язати
відповідача, забезпечити ОСОБА_1
безоплатним пільговим вугіллям на
побутові потреби в розмірі
передбаченому чинним законодавством,
адже фінансування надання пільг
здійснюється саме за рахунок субвенцій
з державного бюджету місцевим
бюджетам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом про
визнання дій УПЗН в Звенигородському
районі Черкаської області
неправомірними, отже позов має
немайновий характер.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
судовий збір» ставка судового збору за
подання до адміністративного суду
позову немайнового характеру
становить 73,08 грн.

ОСОБА_1 при зверненні до суду
сплатив судовий збір в сумі 182 грн. 70
коп. 10% розміру ставки судового збору з
позову майнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається в разі внесення
судового збору в більшому розмірі,ніж
встановлено законом.

Тому, слід стягнути з відповідача, за
рахунок Державного бюджету України, на
користь ОСОБА_1 - 73.08 грн., для
відшкодування понесених ним судових
витрат, в виді оплати судового збору.

Надлишково сплачений судовий збір в
сумі - 109,62 грн. повернути позивачу,
ОСОБА_1, через Управління Державної
казначейської служби України у м.
Звенигородка Черкаської області,
надавши йому за його заявою оригінал
квитанції від 12.11.2014 р., після набрання
постановою законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 94, ч. 3 ст. 90 КАС України, з
Державного бюджету України на користь
позивача слід стягнути понесені ним
витрати за надання правової допомоги,
граничний розмір компенсації яких
встановлюється законом. Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» від 27 квітня 2006 р. N 590,
граничний розмір компенсації за
надання правової допомоги, яка
сплачується за рахунок держави, не
повинна перевищувати суми, що
обчислюється виходячи з того, що особі,
яка надає правову допомогу
виплачується 5 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за повний
робочий день.

Отже, з Державного бюджету України на
користь позивачки слід стягнути 60,90
гривень компенсації за надання
правової допомоги (1218 гривень
/мінімальна заробітна плата з 01.01.2014
року/ х 5 : 100.)

На підставі ст.ст.22,58 Конституції
України,ст.102 Бюджетного кодексу
України,ст.48 Гірничого закону України
та керуючись статтями 16, 17-19, 86, 88, 90, 94, 158,
159, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Звенигородської
райдержадміністрації Черкаської
області щодо виключення ОСОБА_1 з
списку одержувачів пільгового
побутового палива та у відмові в
призначенні безоплатного забезпечення
вугіллям для побутових потреб.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
Черкаської області включити ОСОБА_1 в
список осіб,які мають право на
безоплатне забезпечення вугіллям для
побутових потреб та забезпечити
безоплатним вугіллям для побутових
потреб в кількості 5900 кг за 2014 рік.

Стягнути з відповідача, за
рахунок Державного бюджету України, на
користь ОСОБА_1 - 73.08 грн., для
відшкодування понесених ним судових
витрат, в виді оплати судового збору.

Надлишково сплачений судовий
збір в сумі - 109,62 грн. повернути
позивачу, ОСОБА_1, через Управління
Державної казначейської служби
України у м. Звенигородка Черкаської
області, надавши йому за його заявою
оригінал квитанції від 12.11.2014 р., після
набрання постановою законної сили.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 понесені ним
витрати за надання правової допомоги в
сумі 60 (шістдесят) гривень 90 коп.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, постанова якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на постанову
суду може бути подано до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Звенигородський районний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя