Справа № 810/3859/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Київ
810/3859/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Кримський
ТИТАН»

до Херсонської
митниці Міністерства доходів і зборів

третя особа: Головне управління
Державної казначейської служби у м.
Києві

про визнання
протиправними та скасування рішень про
коригування митної вартості товарів,
карток відмови в прийнятті митної
декларації та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Приватне акціонерне товариство
«Кримський ТИТАН» (надалі по тексту -
позивач) з позовом до Кримської
міжрегіональної митниці Міндоходів
(надалі по тексту - орган доходів і
зборів або відповідач) (з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог)
визнання протиправними та скасування
рішень про коригування митної вартості
товарів від 24.12.2013 №
600080000/2013/000096/1, від 25.12.2013 № 600080000/2013/000098/1,
від 02.01.2014 № 600080000/2014/000002/1,
від 09.01.2014 № 600080000/2014/00000/8/1, карток
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
600080000/2013/00223, №
600080000/2013/00225, №600080000/2014/00002, № 600080000/2014/00008,
стягнути з Державного бюджету України
фінансову гарантію в розмірі 18752,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при митному оформленні
товару, який ввозився на територію
України, він визначив його митну
вартість за основним методом - за ціною
договору (контракту), заявив цей
показник у деклараціях митної
вартості, до яких додав документи, що її
підтверджують згідно з переліком,
визначеним Митним кодексом України.
Однак, відповідач не погодився із
заявленою декларантом митною вартістю
товару, визначеною за ціною договору
(контракту), прийняв рішення про
коригування митної вартості товару за
ціною договору щодо ідентичних товарів
і подальшому відмовив у прийнятті
митних декларацій, митному оформленні
випуску товарів.

З метою випуску товару у вільний обіг
товарів, що декларуються, позивач надав
фінансову гарантію у вигляді грошової
застави в сумі 18752,51 грн.

На думку позивача, рішення органу
доходів і зборів про коригування
митної вартості товару із
застосуванням методу 2а) статті 59
Митного кодексу України за ціною
договору щодо ідентичних товарів
прийняті з порушенням чинного
законодавства, а відмова в митному
оформленні товарів безпідставною.

Позивач просив суд визнати оскаржувані
рішення та картки відмови
протиправними і скасувати їх та
стягнути з Державного бюджету України
фінансову гарантію в сумі 18752,51 грн.

Згідно з ухвалами від 31.07.2014 судом
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження у справі та
призначено справу до судового розгляду
на 28.08.2014. Крім того, ухвалою суду
залучено до участі у справі у якості
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, Державне казначейство
України.

У судове засідання 28.08.2014 прибув
представник позивача.

Відповідач і третя особа у судове
засідання не з'явились, були
повідомлені судом про дату та місце
розгляду справи належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повісткою про виклик до суду з
підтвердженням про їх розміщення на
офіційному веб - порталі «Судова влада
України» в розділі оголошень
Київського окружного
адміністративного суду і
повідомленням про вручення
рекомендованного поштового
відправлення № 330.

У судовому засіданні відповідно до
протокольної ухвали суду від 28.08.2014
здійснено заміну первинного
відповідача на належного відповідача
Херсонську митницю Міністерства
доходів і зборів, а також третю особу -
Державне казначейство України на
Головне управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві, провадження у справі зупинено у
зв'язку із необхідністю надісланням
додаткових доказів відповідачем та
третьою особою, судове засідання
призначено на 24.09.2014.

У судове засідання 24.09.2014 представник
позивача не з'явився, був повідомлений
судом належним чином про дату та місце
розгляду справи, що підтверджується
повідомленням про вручення №611.

Представник відповідача 24.09.2014 в судове
засідання не з'явився, надав суду
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з необхідністю
надання додаткових доказів у справі.

Представник третьої особи на стороні
відповідача, яка на заявляє
самостійних вимог на предмет спору, в
судове засідання 24.09.2014 не з'явився, був
повідомлений судом про дату та місце
розгляду справи належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленнями про вручення № 827.

Судове засідання 24.09.2014 у даній справі
було відкладено на 14.10.2014 на підставі
пункту 2 частини першої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Від позивача до суду надійшло
клопотання від 14.10.2014 про розгляд даної
справи без його участі в порядку
письмового провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Про дату та місце
розгляду справи був повідомлений судом
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення №
16, наявним у матеріалах справи.

Від відповідача заперечення на
адміністративний позов та докази на
обгрунтування цих заперечень до суду
не надходили.

Представник третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
подав суду заперечення проти позову, в
якому просив розглядати справу у його
відсутності, визнати Головне
управління Державної казначейської
служби України в м. Києві
неналежним відповідачем, залучити до
участі у справі у якості відповідача
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Херсонській області та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Водночас, суд звертає увагу, що
згідно наявних у матеріалах справи
платіжних доручень (а.с. 146-147) (графа
«Банк отримувача»), кошти, які
сплачувались позивачем як передплата
за митне оформлення товару надходили
на рахунки Кримської митниці, які
відкриті саме у ГУ ДКСУ у м. Києві і дану
обставину підтвердив представник
позивача. Отже, підстави для здійснення
заміни третьої особи - Головного
управління Державної казначейської
служби України в м. Києві на Головне
управління Державної казначейської
служби України у Херсонській області
відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вимоги зазначеної статті
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задовольнити частково з
таких підстав.

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Кримський ТИТАН»,
реєстроване 31.08.2004 як юридична особа за
№ 32785994, взята на облік як платник
податків Армянським відділенням
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів 01.09.2004, та є платником
єдиного внеску, що підтверджується
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а. с. 131).

Судом встановлено, що у грудні 2013 року
відповідно до контракту від 21.01.2013
№RF/RR/44-13/47-1 (а.с. 55-59) та додаткової угоди
від 03.12.2013 №1 (а.с. 60) позивач здійснював
закупівлю натру їдкого очищеного
(розчин) - соди каустичної очищеної
(розчину) за 25000,00 російських рублів на 1
тону.

Поставка товару проводилась на умовах
DAP станція пограничного переходу
Росія/Україна відповідно до ІНКТЕРМС -
2010, тобто в ціну товару, встановлену
договором, включені усі фактичні
затрати на момент перетинання товаром
митного кордону України.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідно до умов контракту позивач
за залізничними накладними від 10.12.2013 №
АУ 196903, від 17.12.2013 № АУ 196992, від 24.12.2013 №
АУ 197050, від 29.12.2013 № АУ 197111 отримав товар
(а.с. 94-100), митне оформлення яких у
грудні 2013 року - січні 2014 року
здійснювалось через митний пост
«Красноперекопськ» Кримської митниці
Міндоходів. Загалом упродовж вказаного
періоду позивач здійснював
розмитнення товару на підставі
чотирьох митних декларацій.

Так, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
митного посту «Красноперекопськ»
Кримської митниці Міндоходів митну
декларацію від 23.12.2013 № 600080000/2013/014141.
Митна вартість товару була визначена
позивачем за ціною договору у розмірі
2193625,02 російських рублів.

До вказаної митної декларації
позивач також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме:
декларацію митної вартості; картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 11.04.2013 № 600/2012/0000065;
залізничну накладну УМВС від 10.12.2013 №
АУ 196903, банківські платіжні документи,
що стосуються товару від 19.11.2013 № 550,
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
від 16.12.2013 № 5740; рахунок - фактуру
(інвойс) від 09.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-305,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу товару
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного органу не
супроводжується від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 03.12.2013 № 1 до
контракту від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
додаток 3 від 03.12.2013 до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) до контракту від 21.01.2013 №
RF/RR/44-13/47-1; інформацію про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Екологічний контроль»)
№ 2719 від 10.12.2013, інформацію про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару - штамп
на вантажній відомості про екологічну
безпечність вантажу, що
підтверджується екологічною
декларацією Міністерства екології та
природних ресурсів України № 2719 від
10.12.2013, сертифікат про походження
товару форми СТ-1 від 09.12.2013 № RUUA ,
лист ПрАТ "Кримський ТИТАН" від 09.12.2013 №
04-02-28/15718; лист ПрАТ "Кримський ТИТАН" від
12.12.2013 № 04-02-28/15732; лист ВАТ «ЄТК» від
25.11.2013 № 240/5451/1; лист ВАТ «ЄТК» від 18.12.2013
№ 240/6012; паспорти якості від 05.12.2013 № 630,
632, від 07.12.2013, № 636, копію митної
декларації країни відправлення від
16.12.2013 № 10311090/091213/0007789.

У наданих декларантом документах не
було виявлено розбіжностей, ознак
підробки або відсутності певних
відомостей, що не дозволяли б
встановити та перевірити числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Згідно з даними вказаної митної
декларації від 23.12.2013 № 600080000/2013/014141
контрактна вартість товару становила
2193625,02 російських рублів на умовах
поставки DAP згідно з умовами ІНКОТЕРМС.

24.12.2013 орган доходів і зборів із
визначенням митної вартості у поданій
митній декларації не погодився, та з
метою перевірки відомостей про
заявлену митну вартість
задекларованого товару витребував у
позивача додаткові документи, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
в контрактом) про поставку товарів,
митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (угоди,
контракту); каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару, позивач надав
наступні документи: джерела інформації
Інтернет ресурси - «atena.com.ua»,
«globalchem.com.ua», «makepolo.com»; копію митної
декларації країни походження від 09.12.2013
№ 10311090/091213/0007789.

Із матеріалів справи також вбачається,
що 24.12.2013 відповідачем було винесено
рішення № 600080000/2013/000096/1 про коригування
митної вартості товарів за декларацією
№ 600080000/2013/014141 від 23.12.2013 (а.с. 19). Згідно
із рішенням № 600080000/2013/000096/1
від 24.12.2013 орган доходів і зборів,
посилаючись на відмову декларанта від
надання додаткових документів, дійшов
висновку про неможливість визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту), згідно з пунктом 1 статті 58
Митного кодексу України та визначив
митну вартість за декларацією
№ 600080000/2013/014141 за методом
2а) статті 59 Митного кодексу України, на
підставі цінової інформації, наявної в
Кримській митниці, із врахуванням
митної декларації від 04.12.2013 №
600080000/2013/013323 у розмірі 26 000,00 російських
рублів.

За змістом рішення № 600080000/2013/000096/1 від
24.12.2013 про коригування митної вартості
товарів під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару за декларацією №
600080000/2013/014141 від 23.12.2013 органом доходів і
зборів встановлено невідповідність
числового значення заявленої митної
вартості у порівнянні з митною
вартістю ідентичного товару, що
надійшов на однакових комерційних
умовах поставки, а також документально
не підтверджені складові митної
вартості: вартість сировини,
транспортні витрати. Також встановлено
невідповідність загальної суми по
рахунку-фактурі від 09.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-305
числовому значенню суми зазначеному у
банківському платіжному документі від
19.11.2013 № 550, платіжний документ було
виставлено 19.11.2013, а доповнення № 3 до
контракту від 21.01.2013 № ЕР/МІЖ-13/47-1
складено 03.12.2013, до того ж в цьому
платіжному документі у графі
«призначення платежу» зазначений
номер рахунку від 23.10.2013 № 0168-СS не
співпадає з номером рахунку - фактури
від 09.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-305. У висновку
Державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» від 16.12.2013 №
5740, який носить консультативний
характер, не вказано за яких умов
(якість зазначеного товару, умови
оплати, розмір партії) можна вважати
рівень ціни в 25 000,00 руб. РФ/т таким, що
відповідає кон'юнктурі ринку.

У подальшому відповідачем було
прийнято рішення про відмову у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, оформлене
карткою № 600080000/2013/00223.

Крім того, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
митного посту «Красноперекопськ»
Кримської митниці Міндоходів митну
декларацію від 25.12.2013 № 600080000/2013/014220.
Митна вартість товару була визначена
позивачем за ціною договору у розмірі
2940825,00 російських рублів.

До вказаної митної декларації
позивач також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме:
декларацію митної вартості; картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 11.04.2013 № 600/2012/0000065;
залізничну накладну УМВС від 17.12.2013 №
АУ 196992, банківський платіжний документ,
що стосуються товару від 11.12.2013 № 577,
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
від 16.12.2013 № 5740; рахунок - фактуру
(інвойс) від 16.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-312,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу товару
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного органу не
супроводжується від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 03.12.2013 № 1 до
контракту від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
додаток 3 від 03.12.2013 до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) до контракту від 21.01.2013 №
RF/RR/44-13/47-1; інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Екологічний контроль») №
2719 від 10.12.2013, інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару - штамп на вантажній
відомості про екологічну безпечність
вантажу, що підтверджується
екологічною декларацією Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 2719 від 10.12.2013, сертифікат про
походження товару форми СТ-1 від 16.12.2013
№ RUUA , лист ПрАТ "Кримський ТИТАН"
від 09.12.2013 № 04-02-28/15718; лист ПрАТ
"Кримський ТИТАН" від 12.12.2013 № 04-02-28/15732;
лист ВАТ «ЄТК» від 25.11.2013 № 240/5451/1; лист
ВАТ «ЄТК» від 18.12.2013 № 240/6012; паспорти
якості від 09.12.2013 № 637, 638, 640, від 14.12.2013, №
643.

Згідно з даними вказаної митної
декларації від 23.12.2013 № 600080000/2013/014220
контрактна вартість товару становила
2940825,00,02 російських рублів на умовах
поставки DAP згідно з умовами Інкотермс.

25.12.2013 орган доходів і зборів із
визначенням митної вартості у поданій
митній декларації не погодився та з
метою перевірки відомостей про
заявлену митну вартість
задекларованого товару витребував у
позивача додаткові документи, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
в контрактом) про поставку товарів,
митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (угоди,
контракту); каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення.

25.12.2013 органом доходів і зборів було
винесено рішення
№ 600080000/2013/000098/1 про коригування
митної вартості товарів за декларацією
№ 600080000/2013/014220 від 23.12.2013 (а.с. 26).
Згідно із рішенням
№ 600080000/2013/000098/1 від 25.12.2013 орган
доходів і зборів, посилаючись на
відмову декларанта від надання
додаткових документів, дійшов висновку
про неможливість визначення митної
вартості за ціною договору (контракту),
згідно з пунктом 1 статті 58 Митного
кодексу України та визначив митну
вартість за декларацією
№ 600080000/2013/014220 за методом 2а) статті
59 Митного кодексу України, на підставі
цінової інформації, наявної в
Кримській митниці, із врахуванням
митної декларації від 04.12.2013 №
600080000/2013/013323 у розмірі 26 000,00 російських
рублів.

За змістом рішення № 600080000/2013/000098/1 від
25.12.2013 про коригування митної вартості
товарів під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару за декларацією №
600080000/2013/014220 від 23.12.2013 органом доходів і
зборів встановлено невідповідність
числового значення заявленої митної
вартості у порівнянні з митною
вартістю ідентичного товару, що
надійшов на однакових комерційних
умовах поставки, а також документально
не підтверджені складові митної
вартості: вартість сировини,
транспортні витрати. Також встановлено
невідповідність загальної суми по
рахунку-фактурі від 16.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-312
числовому значенню суми зазначеному у
банківському платіжному документі від
11.12.2013 № 577, до того ж в цьому платіжному
документі у графі «призначення
платежу» зазначений номер рахунку від
04.12.2013 № 0194-СS не співпадає з номером
рахунку - фактури від 16.12.2013 №
ЕТК/ВЭС/В-305. У висновку Державного
підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» від 16.12.2013 №
5740, який носить консультативний
характер, не вказано за яких умов
(якість зазначеного товару, умови
оплати, розмір партії) можна вважати
рівень ціни в 25 000,00 руб. РФ/т таким, що
відповідає кон'юнктурі ринку.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару, позивач надав
наступні документи: джерела інформації
Інтернет ресурси - «atena.com.ua»,
«globalchem.com.ua», «makepolo.com»; копію митної
декларації країни походження від 16.12.2013
№ 10311090/161213/0007947.

У подальшому відповідачем було
прийнято рішення про відмову у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, оформлене
карткою № 600080000/2013/00/225.

Також, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
митного посту «Красноперекопськ»
Кримської митниці Міндоходів митну
декларацію від 02.01.2014 № 600080000/2014/000002.
Митна вартість товару була визначена
позивачем за ціною договору у розмірі
2999150,02 російських рублів.

До вказаної митної декларації
позивач також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме:
декларацію митної вартості; картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 11.04.2013 № 600/2012/0000065;
залізничну накладну УМВС від 24.12.2013 №
АУ 197050, банківські платіжні документи,
що стосуються товару від 16.12.2013 № 582,
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
від 16.12.2013 № 5740; рахунок - фактуру
(інвойс) від 23.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-321,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу товару
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного органу не
супроводжується від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 03.12.2013 № 1 до
контракту від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
додаток 3 від 03.12.2013 до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) до контракту від 21.01.2013 №
RF/RR/44-13/47-1 ; інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Екологічний контроль») № 2719
від 10.12.2013, інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару - штамп на вантажній
відомості про екологічну безпечність
вантажу, що підтверджується
екологічною декларацією Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 2719 від 24.12.2013, сертифікат про
походження товару форми СТ-1 від 23.12.2013
№ RUUA , лист ПрАТ "Кримський ТИТАН"
від 09.12.2013 № 04-02-28/15718; лист ПрАТ
"Кримський ТИТАН" від 12.12.2013 № 04-02-28/15732;
лист ВАТ «ЄТК» від 25.11.2013 № 240/5451/1; лист
ВАТ «ЄТК» від 18.12.2013 № 240/6012; паспорти
якості від 20.12.2013 № 674, від 22.12.2013, № 677, 679,
680.

Згідно з даними вказаної митної
декларації від 02.01.2014 № 600080000/2014/0000002
контрактна вартість товару становила
29999150,02 російських рублів на умовах
поставки DAP згідно з умовами Інкотермс.

02.01.2014 орган доходів і зборів із
визначенням митної вартості у поданій
митній декларації не погодився та з
метою перевірки відомостей про
заявлену митну вартість
задекларованого товару витребував у
позивача додаткові документи, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
в контрактом) про поставку товарів,
митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (угоди,
контракту); каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення.

Із матеріалів справи вбачається 02.01.2014
відповідачем було винесено рішення
№ 600080000/2014/000002/1 про коригування
митної вартості товарів за декларацією
№ 600080000/2014/000002 від 02.01.2014 (а.с. 33).
Згідно із рішенням
№ 600080000/2014/000002/1 від 02.01.2014 орган
доходів і зборів, посилаючись на
відмову декларанта від надання
додаткових документів, дійшов висновку
про неможливість визначення митної
вартості за ціною договору (контракту),
згідно з пунктом 1 статті 58 Митного
кодексу України та визначив митну
вартість за декларацією
№ 600080000/2014/000002 за методом 2а)
статті 59 Митного кодексу України, на
підставі цінової інформації, наявної в
Кримській митниці, із врахуванням
митної декларації від 04.12.2013 №
600080000/2013/013323 у розмірі 3119116,00 російських
рублів.

Відповідно до рішення № 600080000/2014/000002/1
від 02.01.2014 про коригування митної
вартості товарів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товару за декларацією
№ 600080000/2014/000002 від 02.01.2014 органом
доходів і зборів встановлено
невідповідність числового значення
заявленої митної вартості у порівнянні
з митною вартістю ідентичного товару,
що надійшов на однакових комерційних
умовах поставки, а також документально
не підтверджені складові митної
вартості: вартість сировини,
транспортні витрати. Також встановлено
невідповідність загальної суми по
рахунку-фактурі від 09.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-305
числовому значенню суми зазначеному у
банківському платіжному документі від
19.11.2013 № 550, платіжний документ було
виставлено 19.11.2013, а доповнення № 3 до
контракту від 21.01.2013 № ЕР/МІЖ-13/47-1
складено 03.12.2013, до того ж в цьому
платіжному документі у графі
«призначення платежу» зазначений
номер рахунку від 23.10.2013 № 0168-СS не
співпадає з номером рахунку - фактури
від 09.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-305. У висновку
Державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» від 16.12.2013 №
5740, який носить консультативний
характер, не вказано за яких умов
(якість зазначеного товару, умови
оплати, розмір партії) можна вважати
рівень ціни в 25 000,00 руб. РФ/т таким, що
відповідає кон'юнктурі ринку.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару, позивач надав
наступні документи: джерела інформації
Інтернет ресурси - «atena.com.ua»,
«globalchem.com.ua», «makepolo.com»; копію митної
декларації країни походження від 23.12.2013
№ 10311090/231213/0008135.

У подальшому відповідачем було
прийнято рішення про відмову у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, оформлене
карткою № 600080000/2014/00002.

Також, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
митного посту «Красноперекопськ»
Кримської митниці Міндоходів митну
декларацію від 09.01.2014 № 600080000/2014/000080.
Митна вартість товару була визначена
позивачем за ціною договору у розмірі
1457949,99 російських рублів.

До вказаної митної декларації
позивач також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме:
декларацію митної вартості; картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 11.04.2013 № 600/2012/0000065;
залізничну накладну УМВС від 29.12.2013 №
АУ 197111, банківський платіжний документ,
що стосується товару від 20.12.2013 № 590,
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
від 16.12.2013 № 5740; рахунок - фактуру
(інвойс) від 28.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-328,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу товару
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного органу не
супроводжується від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 03.12.2013 № 1 до
контракту від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1;
додаток 3 від 03.12.2013 до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) до контракту від 21.01.2013 №
RF/RR/44-13/47-1 ; інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Екологічний контроль») № 2719
від 10.12.2013, інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару - штамп на вантажній
відомості про екологічну безпечність
вантажу, що підтверджується
екологічною декларацією Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 2719 від 24.12.2013, сертифікат про
походження товару форми СТ-1 від 30.12.2013
№ RUUA , паспорти якості від 27.12.2013 №
689, 691.

Згідно з даними вказаної митної
декларації від 09.01.2014 № 600080000/2014/0000080
контрактна вартість товару становила
1457949,99 російських рублів на умовах
поставки DAP згідно з умовами Інкотермс.

09.01.2014 орган доходів і зборів із
визначенням митної вартості у поданій
митній декларації не погодився та з
метою перевірки відомостей про
заявлену митну вартість
задекларованого товару витребував у
позивача додаткові документи, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
в контрактом) про поставку товарів,
митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (угоди,
контракту); каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення.

09.01.2014 відповідачем було винесено
рішення № 600080000/2014/00008/1 про коригування
митної вартості товарів за декларацією
№ 600080000/2014/000080 від 09.01.2014 (а.с. 40). Згідно
із рішенням № 600080000/2014/00008/1 від 09.01.2014
орган доходів і зборів, посилаючись на
відмову декларанта від надання
додаткових документів, дійшов висновку
про неможливість визначення митної
вартості за ціною договору (контракту),
згідно з пунктом 1 статті 58 Митного
кодексу України та визначив митну
вартість за декларацією № 600080000/2014/000080
за методом 2а) статті 59 Митного кодексу
України, на підставі цінової
інформації, наявної в Кримській
митниці, із врахуванням митної
декларації від 04.12.2013 № 600080000/2013/013323 у
розмірі 1516268,00 російських рублів.

Згідно з рішенням № 600080000/2014/00008/1 від
09.01.2014 про коригування митної вартості
товарів під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару за декларацією №
600080000/2014/000080 від 09.01.2014 органом доходів і
зборів встановлено невідповідність
числового значення заявленої митної
вартості у порівнянні з митною
вартістю ідентичного товару, що
надійшов на однакових комерційних
умовах поставки, а також документально
не підтверджені складові митної
вартості: вартість сировини,
транспортні витрати. Також встановлено
невідповідність загальної суми по
рахунку-фактурі від 28.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-328
числовому значенню суми зазначеному у
банківських платіжних документах від
20.12.2013 № 590, від 24.12.2013 №592, до того ж в цих
платіжних документах у графі
«призначення платежу» зазначений
номер рахунку від 04.12.2013 № 0194-СS не
співпадає з номером рахунку - фактури
від 28.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-328. У
висновку Державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» від 16.12.2013 №
5740, який носить консультативний
характер, не вказано за яких умов
(якість зазначеного товару, умови
оплати, розмір партії) можна вважати
рівень ціни в 25 000,00 руб. РФ/т таким, що
відповідає кон'юнктурі ринку.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару, позивач надав
наступні документи: джерела інформації
Інтернет ресурси - «atena.com.ua»,
«globalchem.com.ua», «makepolo.com»; копію митної
декларації країни походження від 28.12.2013
№
10311090/231213/0008310.

У подальшому відповідачем було
прийнято рішення про відмову у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, оформлене
карткою № 600080000/2014/00008.

Судом встановлено, що з метою випуску
товарів у вільний обіг позивач подав до
Кримської митниці 24.12.2013, 25.12.2013, 02.01.2014,
09.01.2014 подав нові митні декларації №
600080000/2013/014195 з митною вартістю,
визначеною рішенням про коригування
митної вартості від 24.12.2013, №
600080000/2013/000096/1, №
600080000/2013/014237 з митною вартістю,
визначеною рішенням про коригування
митної вартості від 25.12.2013 №
600080000/2013/000098/1, № 600080000/2014/000005 від 02.01.2014 з
митною вартістю, визначеною рішенням
про коригування митної вартості від
02.01.2014 № 600080000/2014/000002/1, № 600080000/2014/000108 від
09.01.2014 з митною вартістю, визначеною
рішенням про коригування митної
вартості від 09.01.2014 №600080000/2014/000008/1.

Крім того, з метою забезпечення
отримання дозволу на випуск у вільний
обіг товарів, що декларуються, позивач
відповідно до вимог статей 55, 309, 313
Митного кодексу України, надав
фінансову гарантію у вигляді грошової
застави на суму 4 257,04 грн. з
відстроченням платежів до 24.03.2014,
грошової застави на суму 5 763,31 грн. з
відстроченням платежів до грошової
застави на суму 5 877,61 грн. з
відстроченням платежів до 02.04.2014,
грошової застави на суму 2 854,55 грн. з
відстроченням платежів до 09.04.2014, що
підтверджується відомостями,
зазначеними у графах 47, 48, В «Подробиці
розрахунків» митної декларації від
24.12.2013 № 600080000/2013/014195, від 25.12.2013
№ 600080000/2013/014237, від № 600080000/2014/000005, від
09.01.2014 №
600080000/2014/000108 та сплатив митні платежі
згідно митної вартості визначеної
декларантом, та фінансову гарантію на
різницю між сумою митних платежів
визначеною декларантом та сумою
платежів обчисленою органом доходів і
зборів на підставі рішень про
коригування митної вартості товарів
від 24.12.2013 № 600080000/2013/000096/1, від 25.12.2013 №
600080000/2013/000098/1, від 02.01.2014 № 600080000/2014/000002/1,
від 09.01.2014 № 600080000/2014/000008/1 на загальну
суму 18 752,51 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями від 23.12.2013 № 96939,
від 25.12.2013 № 97257, від 30.12.2013 № 97796, від
08.01.2014 № 172 (а.с. 146 - 147).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями
органу доходів і зборів позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правовідносини з приводу митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, справлянням митних платежів
регулюються положеннями Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який
набув чинності з 01.06.2012, а також
положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного
кодексу України митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Згідно з вимогами статті 248 Митного
кодексу України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
органу доходів і зборів декларантом
або уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Відповідно до частин четвертої і п'ятої
статті 58 Митного кодексу України також
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ним самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Кодекс містить
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про приєднання
України до Протоколу про внесення змін
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур", якими
запроваджено стандартні правила: на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України надає підстави для висновку
про те, що орган доходів і зборів при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, що пов'язують з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють органу доходів
і зборів законно здійснити визначений
законом мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства. У випадках, коли
окремі підтверджуючі документи не
можуть бути представлені разом з
декларацією на товари з причин, які
визнані митною службою обґрунтованими,
вона дозволяє подачу таких документів
протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

В силу приписів частини третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено).

Як вбачається з наявних матеріалів,
витребовуючи у позивача додаткові
документи, відповідач послався на ту
обставину, що наявна у митного органу
інформація щодо митної вартості
імпортованого товару, призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості.

Разом з цим, орган доходів і зборів під
час розгляду справи не повідомив суду
жодних обставин та не надав доказів на
підтвердження того, що позивач в
декларації митної вартості зазначив не
всі документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів,
вніс до декларації недостовірні або
неточні відомості, або що надані
митному органу документи містили
розбіжності. Суд звертає увагу на те, що
уповноважені представники відповідача
не з'являлись за викликом суду у судові
засідання. При цьому, відповідач був
належним чином повідомлений судом про
дату та місце розгляду справи,
заперечень на позов та будь - яких
доказів правомірності прийнятих
рішень не надав.

У даній справі судом також не
встановлено існування обмежень для
визначення митної вартості
задекларованих товарів за ціною
договору, наведених у статті 58 Митного
кодексу України.

За наведених обставин суд дійшов
висновку про відсутність у органу
доходів і зборів підстав витребовувати
додаткові документи, перелік яких
наведений у частині третій статті 53
Митного кодексу України.

Зі змісту оскаржуваних рішень
вбачається, що відповідачем не вказано,
яка конкретно інформація є наявною у
митного органу, що призвела до
виникнення обґрунтованого сумнівів у
правильності визначення позивачем
митної вартості товару.

Спірні рішення також не містять
обґрунтованого математичного
розрахунку ціни товару за одиницю (із
зазначенням конкретних складових
цього розрахунку), визначеної Митним
органом у рішеннях, що доводило б
обґрунтованість рівня скоригованої
ним митної вартості товару, та не
розкривають конкретних фактів, які
вплинули на таке коригування, що вказує
на їх невідповідність вимогам частини 2
статті 55 Митного кодексу України.

Такі дії відповідача є порушенням
частини сьомої статті 54 Митного
кодексу України, відповідно до якої у
разі якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою особою митна вартість
вважається визнаною автоматично.

Щодо зазначеного в оскаржуваних
рішеннях неподання додаткових
документів, судом встановлено, що у
всіх випадках позивач під час митного
оформлення не подав лише ті документи,
які були відсутні на момент митного
оформлення. Крім того, судом
встановлено, що позивачем у межах
встановленого Митним кодексом України
80-денного строку на виконання вимог
відповідача по вищезазначених митних
деклараціях надані витребувані
додаткові документи, які були наявні у
позивача, і до яких позивач мав доступ.

Відповідно до частини другої статті 55
Митного кодексу України, прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу
інформацію (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої органом доходів і зборів,
та фактів, які вплинули на таке
коригування.

Відповідачем не вказано
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; обґрунтованого
математичного розрахунку ціни товару
за одиницю (із зазначенням конкретних
складових цього розрахунку),
визначеної митницею у спірних
рішеннях, тобто відсутні обгрунтування
неможливості застосування першого
методу визначення митної вартості за
ціною договору (контракту).

Згідно з частиною третьою статті
53 Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський
договір покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Проте, митний орган не довів суду, що
подані документи містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або вони не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Під час митного оформлення
товарів, за якими були винесені
оскаржувані рішення, позивачем
надавались усі необхідні основі
документи, передбачені частиною другою
статті 53 Митного кодексу України.
Будь-яких розбіжностей у зазначених
документах митним органом не було
вказано. При цьому, митний орган не
вказує, які саме факти чи складові
митної вартості потрібно підтвердити
запитуваними документами. Не
вказується і причини та підстави
необхідності надання таких документів,
а також не вказується про будь-які
розбіжності чи наявні ознаки підробки
в таких основних документах.

Слід врахувати, що право митниці
на витребування додаткових документів
закон пов'язує з наявністю
розбіжностей чи ознак підробки у
основних документах, які повинні
доводитись митним органом при
витребовувані додаткових документів.
Однак, відповідач жодним чином не
вказує на наявність розбіжностей чи
ознак підробки в поданих документах, а
лише безпідставно витребовує
додаткові, що є явним порушенням
митного законодавства.

Крім того, зі змісту наданих
позивачем документів вбачається, що
всі відомості, необхідні для перевірки
числового значення складових митної
вартості, наявні.

Так, посилання відповідача в
обґрунтування рішень про коригування
митної вартості на ненадання
декларантом договору з третіми
особами, що пов'язаний з договором
(контрактом) про поставку товарів, в
даному випадку договору між
постачальником позивача ВАТ «ЄТК» та
виробниками товару ВАТ «Каустик» і ВАТ
«Башкирська содова компанія»
безпідставним, оскільки зазначений
договір містить інформацію, яка є
комерційною таємницею та не підлягає
розголошенню, що підтверджується
листом ВАТ «ЄТК» від 18.12.2013 240/6012. Тобто,
договір з третіми особами не міг бути
наданий позивачем до органу доходів і
зборів за об'єктивних причин, а саме
через відсутність доступу до нього у
позивача.

Невиконання вимоги органу доходів і
зборів щодо надання документів про
витрати на транспортування суд вважає
необґрунтованою підставою для
прийняття органом доходів і зборів
оскаржуваних рішень. оскільки згідно
п. 1.1 контракту, поставка товару
здійснюється на умовах DAP станція
пограничного переходу Росія/Україна
(відповідно до ІНКОТЕРМС - 2010), тобто в
ціну Товару, встановлену договором
включені усі фактичні витрати на
момент перетинання товаром митного
кордону України, про що і вказано у
Контракті.

Відносно взятої відповідачем за основу
визначення митної вартості митної
декларації від № 600080000/2013/013323 слід
зазначити наступне.

Поставка натра їдкого очищеного
(розчин) - соди каустичної очищеної
(розчин) за вказаною митною декларацією
здійснювалась позивачем на підставі
контракту від № RP/RR/44-13/47-1.
Згідно із додатком № 1 від 21.01.2013 до
цього Контракту, сторони домовились
про те, що вартість за тону товару
складатиме 26 000,00 російських рублів.

Поставка товару задеклароване у митній
декларації від 04.12.2013
№ 600080000/2013/013323, здійснювалась на
підставі додатку № 1 від 21.01.2013 до
контракту від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1
підтверджується відміткою у графі 44
"Додаткова Інформація/Подані
документи/Сертифікати та дозволи"
вказаній у митній декларації.

З матеріалів справи вбачається, що ціна
на товар, що поставлявся за цим
контрактом, змінилась шляхом
підписання сторонами додаткової угоди
№ 1 від 03.12.2013 та додатку № 3, тому з
моменту підписання додаткової угоди
починаючи з 03.12.2013 становила за тону 25
000,00 російських рублів.

Таким чином, висновок відповідача про
неможливість визначення митної
вартості за ціною договору з
додатковою угодою № 1 від 03.12.2013 не може
бути застосована для визначення митної
вартості товару, що декларується, суд
вважає необґрунтованим.

Щодо рахунків про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, слід
зазначити, що пунктом 2 частини третьої
статті 53 Митного кодексу України
передбачено надання таких рахунків,
якщо такі платежі здійснюються за
умовами, визначеними договором (угодою,
контрактом). Проте, згідно з умовами
контракту не передбачено
перерахування позивачем грошових
коштів третім, особам, тому правові
підстави для витребування вказаних
рахунків у позивача відсутні.

Безпідставним є також доводи органу
доходів і зборів вказаного в рішеннях
про коригування митної вартості від
24.12.2013 № 600080000/2013/000096/1, від 02.01.2014 №
600080000/2014/000002/1 про невідповідність
загальної суми, вказаної у
рахунку-фактурі від 09.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-305
числовому значенню суми, зазначеному у
поданому банківському платіжному
документі від 19.11.2013 № 550 і про
розбіжність в зазначеному платіжному
документі у графі «призначення
платежу» номер інвойсу від 23.10.2013 № 0168-CS
з номером рахунку-фактури від 09.12.2013 №
ЕТК/ВЭС/В-305, в рішенні про коригування
митної вартості від 25.12.2013 №
600080000/2013/000098/1 - про невідповідність
загальної суми, вказаної у
рахунку-фактурі від 16.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-312
числовому значенню суми, зазначеному у
поданому банківському платіжному
документі від 11.12.2013 577 і про
розбіжність в зазначеному платіжному
документі у графі «призначення
платежу» номер інвойсу від 04.12.2013 № 0194-CS
з номером рахунку-фактури від №
ЕТК/ВЭС/В-312, та в рішенні про
коригування митної вартості від 09.01.2014
№ 600080000/2014/000008/1 - про невідповідність
загальної суми, вказаної у рахунку -
фактурі від 28.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-328
числовому значенню сум зазначених у
банківських платіжних документах від
20.12.2013 № 590 та від 24.12.2013 № 592 і про
розбіжність в зазначеному платіжному
документі у графі «призначення
платежу» номер інвойсу від № 0194-CS з
номером рахунку-фактури від 28.12.2013 №
ЕТК/ВЭС/В-328.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно умовами контракту від 21.01.2013
№ RF/RR/44-13/47-1 загальна сума
контракту не повинна перевищувати 208 000
000,00 російських рублів. Додатковою
угодою № 1 від до контракту від 21.01.2013 №
RF/RR/44-13/47-1 загальна сума товару, що
постачається за контрактом, збільшена
і складає 408 000 000,00 російських рублів.

Вартість та об'єм товару, що
постачається вказується в додатках до
контракту, а згідно пунктом 3
додаткової угоди від 03.12.2013 № 1 до
контракту від 21.01.2013 №
RF/RR/44-13/47-1 ціна за тонну соди каустичної
рідкої (у перерахунку на 100% основної
речовини) з 03.12.2013 по 28.02.2015 становить 25
000 російських рублів на умовах поставки
DAP. Кількість товару, що підлягає
поставці, визначається сторонами у
додатках. Покупець надає продавцю
заявку у письмовому вигляді на
поставку кожної партії Товару (п. 3.1
контракту).

Відповідно до умов пункту 6.1 контракту
від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1 розрахунки
здійснюються наступним чином: покупець
здійснює оплату вартості поставленого
за цим контрактом товару в російських
рублях 100% авансовим платежем за
допомогою банківського переказу на
рахунок Продавця на підставі
комерційного рахунку продавця,
виставленого згідно з погодженим
сторонами графіком відвантаження на
кожен період поставки.

Інвойси від 23.10.2013 № 0168-CS, від 04.12.2013 №
0194-CS є комерційними рахунками Продавця,
на підставі яких Покупець здійснює
авансові платежі за Товар.

Згідно з пунктом 7.2. контракту від 21.01.2013
№ RF/RR/44-13/47-1 рахунок виставляється на
кожну партію Товару, відвантаженого по
одному транспортному документу, із
зазначенням ваги нетто, найменування
Товару, номера контракту та суми. Одним
із документів, який супроводжує партію
товару є рахунок-фактура. Отже на кожну
партію товару виставляється
рахунок-фактура, що підтверджує
кількість і вартість товару, що
постачається.

На підставі інвойсів позивачем
оплачено товар за узгоджений період.
Після оплати, контрагент, виконуючи
вимоги контракту, виписує
рахунок-фактуру на кожну поставлену
партію товару.

Так, відповідно до платіжного
доручення від 19.11.2013 № 550 (а.с. 102) позивач
оплатив товар, що надійшов відповідно
до рахунку-фактури від 09.12.2013 №
ЕТК/ВЭС/В-305, із призначенням платежу:
«передоплата за натр їдкий по
контракту від № RF/RR/44-13/47-1 і інвойсу від
23.10.2013 № 0168-CS».

Згідно з платіжним дорученням від
11.12.2013 № 577 (а.с. 103) позивач оплатив
товар, що надійшов відповідно до
рахунку-фактурі від 16.12.2013 №
ЕТК/ВЭС/В-312, із призначенням платежу:
«передоплата за натр їдкий по
контракту від № RF/RR/44-13/47-1 і інвойсу від
04.12.2013 № 014-CS».

Відповідно до платіжних доручень від
20.12.2013 № 590 (а.с. 105) та від 24.12.2013 № 592 (а
с. 106) позивач оплатив товар, що надійшов
відповідно до рахунку-фактури від
28.12.2013 № ЕТК/ВЭС/В-328, із призначенням
платежу: «передоплата за натр їдкий по
контракту від 21.01.2013 № RF/RR/44-13/47-1 і
інвойсу від 04.12.2013 № 0194-CS».

Згідно з приписами частини шостої
статті 54 Митного кодексу України
встановлено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу
доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Позивачем надано відповідачу для
митного оформлення товару документи,
що передбачені частиною другою статті
53 Митного кодексу України. Подані
документи ідентифікували товар,
декларувався, та містили об'єктивні і
достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які чітко підтверджували
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами
частин четвертої п'ятої статті 58
Митного кодексу України.

У зв'язку з цим суд вважає
витребовування додаткових документів
безпідставними. При цьому, Митний
кодекс України зобов'язує надавати ці
документи лише у разі їх наявності у
декларанта.

Листом Міндоходів України від 31.03.2014
вих. № 7420/7/99-99-24-02-04-17 "Щодо додержання
законодавства України з питань
визначення митної вартості"
передбачено, що Кодексом визначений
виключний перелік підстав для запиту
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товарів.
До таких підстав, вiдповiдно до частини
третьої статті 53 Кодексу
віднесено:

наявність в документах, які
підтверджують митну вартість товарів,
розбіжностей;

наявність в документах, які
підтверджують митну вартість товарів,
ознак підробки;

вiдсутнiсть в документах, якi
пiдтверджують митну вартiсть товарiв,
всiх вiдомостей, що пiдтверджують
числовi значення складових митної
вартостi товарiв, чи вiдомостей щодо
цiни, що була фактично сплачена або
пiдлягає сплатi за цi товари.

Додаткові документи відповідно
до частини четвертої статті 53 Митного
кодексу України запитуються органом
доходів i зборiв виключно у випадку
наявності у останнього підстав
вважати, що існуючий взаємозв'язок мiж
продавцем i покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартiсть.

Iнших пiдстав для запиту
додаткових документiв законодавством
України з питань державної митної
справи не встановлено.

У випадку встановлення
визначених законодавством пiдстав для
запиту додаткових документiв, посадова
особа органу доходiв i зборiв здiйснює
письмовий запит додаткових документiв
iз зазначенням конкретних документiв,
якi необхiдно подати. При цьому,
необхiднiсть надання окремих
додаткових документiв повинна
визначатися посадовою особою, виходячи
з особливостей зовнiшньоекономiчної
операцiї.

Рiшення про коригування митної
вартостi товарiв приймається органом
доходiв i зборiв виключно у випадках,
якщо встановлено, що заявлено:

- неповнi та/або недостовiрнi
вiдомостi про митну вартiсть, в тому
числi, невiрно визначено митну вартiсть
товарiв.

Перелiк таких випадкiв є виключний
та визначений частиною шостою статті
54 Митного кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що у рiшеннi про
коригування митної вартостi товарiв
повиннi обов'язково вказуватись
визначенi Кодексом пiдстави його
прийняття iз зазначенням конкретних
джерел iнформацiї та вiдомостей у цих
джерелах, що свiдчать про наявнiсть
таких пiдстав.

Проте, митний орган вказаних вимог
законодавства не дотримався.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено
обґрунтованості виникнення сумнівів
щодо достовірності наданих
декларантом до митного оформлення
відомостей та правомірності своїх дій
щодо відмови у визначенні митної
вартості товару за ціною договору,
відмови у митному оформленні та
прийняття оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товарів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, відмовив у митному оформленні
товару та прийняв оскаржувані рішення,
відтак такі рішення та відповідні
картки відмови підлягають скасуванню,
а адміністративний позов задоволенню у
цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення із
Державного бюджету України на користь
позивача суми 18752,51 грн. ввізного мита
та суми ПДВ, надміру сплаченого у
якості гарантій з метою випуску
імпортованого товару у вільний обіг,
суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 301 Митного
Кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету, діючого
на час спірних правовідносин, контроль
за справлянням яких здійснюється
митними органами, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 20 липня 2007 року №618,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 вересня 2007 року за
№1097/14364 для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/а надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Порядок і підстави надання Висновку
про повернення, врегульовано Порядком
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справляння яких покладається на митні
органи, затвердженого Наказом
Державної митної служби, Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року №611/147 Зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за
№1095/14362 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 7 Порядку
відповідний орган Державного
казначейства України на підставі
отриманого Висновку митного органу про
повернення готує платіжні документи на
перерахування коштів з рахунку з
обліку доходів державного бюджету на
рахунок, зазначений у Висновку про
повернення, та протягом п'яти робочих
днів від дати отримання Висновку про
повернення здійснює повернення коштів
з бюджету.

Доказів дотримання позивачем
визначеної приведеними нормами
процедури повернення надмірно
сплачених коштів, позивачем не надано,
відтак позов у цій частині задоволенню
не підлягає.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
відповідачу відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 128,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та
скасувати рішення Кримської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 600080000/2013/000096/1 від 24.12.2013,
№ /2013/000098/1 від 25.12.2013,
№ 600080000/2014/000002/1 від 02.01.2014, №
600080000/2014/000008/1 від 09.01.2014.

3. Визнати протиправними та
скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 600080000/2013/00223, №
600080000/2013/00225, №
600080000/2014/00002, № 600080000/2014/00008.

4. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного
акціонерного товариства «Кримський
ТИТАН» судовий збір у сумі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.