Справа № 173/1876/14-а (2-а/173/45/2014)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 рокусправа № 173/1876/14-а
(2-а/173/45/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Сафронової С.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області

на постанову Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості по щорічній
допомозі на оздоровлення як особі,
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії, 3-ї групи
інвалідності, -

ВСТАНОВИВ :

29 серпня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
соціального захисту населення
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області, в якому
просив визнати протиправними дії
Управління соціального захисту
населення Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області щодо
нарахування та виплати допомоги на
оздоровлення за 2014 рік, як особі,
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ої категорії у розмірах,
менших ніж передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
недоплачену суму за щорічною разовою
грошовою допомогою на оздоровлення, як
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
3-ої групи інвалідності за 2014 рік в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат,
де згідно ч. 7 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 19
грудня 1991 року «Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати».

Постановою Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 вересня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено. Визнано протиправними дії
Управління соціального захисту
населення Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області щодо
нарахування та виплати у 2014 році ОСОБА_1
допомоги на оздоровлення у розмірі
меншому, ніж встановлено ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Управління соціального
захисту населення Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
провести нарахування та виплатити
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
на оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, третьої групи
інвалідності за 2014 рік в розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" - чотирьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням раніше виплаченої суми.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
суд першої інстанції виходив з того, що
застосування відповідачем положень
Постанови КМУ при нарахуванні щорічної
допомоги на оздоровлення є
неправомірними, оскільки вони
протирічать Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, шляхом подачі
апеляційної скарги, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, інвалідом ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
катастрофою на Чорнобильській АЕС.

Таким чином позивач користується
пільгами, встановленими ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
Управління соціального захисту
населення Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області здійснило
позивачу виплату щорічної допомоги на
оздоровлення у 2014 році, керуючись
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
90 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам ІІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного із Чорнобильською
катастрофою» виплачується у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що у 2014 році
нарахування та виплата одноразової
допомоги на оздоровлення повинні
здійснюватися відповідно до ст. 48
Закону «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Між тим, Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014
року №1622-VII, яким Прикінцеві положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» доповнено п. 6-7, якими
передбачено, що норми і положення ст.
ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Проте, враховуючи той факт, що на момент
виникнення спірних правовідносин
Закон України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не набрав чинності,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
неправомірності виплати позивачу
допомоги на оздоровлення у розмірі
меншому ніж це встановлено ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, застосування відповідачем
положень постанови Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року № 562 при
нарахуванні одноразової допомоги на
оздоровлення суперечить положенням
Закону № 796 та не може бути віднесено до
реалізації права визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік».

Враховуючи вищевикладене, відповідач
повинен був нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2014році в розмірі
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
правильно були застосовані норми
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції і не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись ст. 183-2, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200,
205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 вересня 2014 року - залишити
без змін

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова