Справа № 804/15090/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 рокусправа № 804/15090/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2014
року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сімферопольський
вино-коньячний завод»

до Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Сімферопольський
вино-коньячний завод» у вересні 2014 року
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 08.09.2014.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду та
прийняту нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому,
що судом першої інстанції не надано
належної оцінки обставинам справи та
нормам чинного законодавства, що
призвело до прийняття невірного
рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області у період з
12.06.2014 по 24.07.2014 було проведено планову
виїзну перевірку ТОВ
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2013 по 31.12.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013 по
31.112.2013, за результатами якої складено
Акт № 2078/04-61-22-1/35112619.

На підставі висновків
акту відповідачем 08 вересня 2014 року
прийняте податкове
повідомлення-рішення № , згідно з
яким ТОВ «Сімферопольський
вино-коньячний завод» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на суму 1639104,87 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями на суму 819552,44
грн.

Підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення стали висновки,
викладені в акті перевірки, згідно з
якими угоди, укладені ТОВ
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» з ТОВ «Афелій-2013», ТОВ
«Індендіко», ТОВ «Сілко-компані» не
були спрямовані на реальне настання
правових наслідків, в результаті чого
підприємством у періоді, що
перевірявся, завищено податковий
кредит за грудень 2013 року на суму 1639104,87
грн.

В основу таких висновків було
покладено акти про неможливість
проведення зустрічних звірок
контрагентів позивача - ТОВ
«Афелій-2013», ТОВ «Індендіко», ТОВ
«Сілко-компані», згідно з якими
встановлено відсутність факту
здійснення господарських операцій.

Надаючи оцінку обґрунтованості
висновків податкового органу та
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
колегія суддів зазначає, що відповідно
до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів (послуг) або
дата отримання платником податку
товарів (послуг), що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання товарів
(послуг), на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи між
ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний
завод» з ТОВ «Афелій-2013», ТОВ
«Індендіко», ТОВ «Сілко-компані» було
укладено договори надання послуг щодо
пакування наборів з продукцією
замовника № 02-12/13 від 02.12.2013, № 05/11 від
05.11.2013, № 04 від 04.11.2013 відповідно.

На виконання вказаних договорів були
виписані податкові накладні, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
при цьому колегія суддів встановила, що
вказані первинні документи складені
відповідно до вимог чинного
законодавства, що також не
спростовується апелянтом.

Вищезазначені договори не були визнані
недійсними в судовому порядку.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що факт здійснення ТОВ
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» господарських операцій з ТОВ
«Афелій-2013», ТОВ «Індендіко», ТОВ
«Сілко-компані» підтверджується
належними та достатніми первинними
документами бухгалтерського обліку, що
є підставою для віднесення сум ПДВ,
сплачених в ціні товару, до податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування.

Щодо посилання
апелянта на акти зустрічних звірок
контрагентів позивача колегія суддів
зазначає, що неналежне виконання
податкових зобов'язань контрагентами
позивача тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цих осіб.
Зазначені обставини не є підставою
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у випадку, коли останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

З огляду на викладене
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення. Суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198,
200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2014 року в адміністративній
справі № 804/15090/14 - без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів з дня
складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 28
листопада 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова