Справа № 806/4822/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/4822/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Житомир справа № 806/4822/14

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав викладених у позовній заяві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом Житомирською ОДПІ було проведено виїзну планову документальну перевірку ПАТ «Західукрвибухпром» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 19.09.2014 року №5759/06-25-22-01/31744298, у якому контролюючим органом зроблено висновком про порушення ПАТ «Західукрвибухпром» вимог пп.138.1.1 п.138.1 п.138.2 п.138.4 ст.138 пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податку на приубток на загальну суму 291799 грн. а також п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на 292550 грн.

Згідно п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6. ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Позивачем для здійснення господарських операцій з ПП «Партнер Україна» було укладено договір купівлі-продажу від 06.02.2012 року №16р щодо купівлі селітри аміачної. 01.10.2013 року було з ТОВ «Будпром-ЛТД» було укладено договір виконання робіт дроблення гранітної негабаритної продукції (на умовах субпідряду) №01.10.13/03Д та договір виконання бурових робіт ( на умовах субпідряду) №01.10.13/03Б.

За умовами договору купівлі-продажу від 06.02.2012 року №16р поставка товару здійснювалась залізничним транспортом.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Системний аналіз наведених норм Податкового кодексу України свідчить, що у якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.

При цьому, судом враховано, що згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Відповідно до даної статті, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Житомирська ОДПІ вважає, що неможливо підтвердити реальність операцій по господарських взаємовідносинах з ТОВ «Будпром-ЛТД» та ПП «Партнер Україна», оскільки надані до перевірки залізничні накладні та акти приймання-передачі товару заповнені не належним чином. У зв’язку з тим, що у них не заповнені всі графи, які на думку контролюючого органу повинні заповнюватися, що є підтвердженням здійсненої операції.

Разом з тим, контролюючим органом у акті вказано, що на підтвердження господарських операцій з ПП «Партнер Україна» до перевірки позивачем було надано залізничні накладні, які на думку суду підтверджують факт транспортування товару.

Крім того перевіряючи у акті вказують, що операції із контрагентами позивача ТОВ «Будпром –ЛТД» та ПП «Патрнер Україна» не спричиняють реального настання правових наслідків, оскільки у контрагентів позивача відсутні виробничі потужності, основні засоби та трудові ресурси для здійснення даного виду господарських операцій.

На думку суду, відсутність персоналу, транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб'єкт господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб'єктів господарювання для виконання зобов'язань по укладених ним договорах.

Питання про залучення контрагентом позивача виробничих та трудових ресурсів інших суб’єктів господарювання для виконання зобов’язань по укладених ним договорах перевіряючими при проведенні перевірки ПАТ «Західукрвибухпром» не вивчалось та не досліджувалось.

Відсутність інформації в інформаційних базах Міндоходів і зборів щодо наявності у ТОВ «Будпром-ЛТД» та ПП «Патрнер Україна» власних чи орендованих приміщень та персоналу не дає підстав визнавати первинні документи «дефектними».

Господарські операції між ПАТ «Західукрвибухпром» та ТОВ «Будпром-ЛТД» підтверджуються належним чином оформленими податковими накладними. Зауважень що вказаних документів у відповідача немає, тобто вони підтверджені первинними документами наданими позивачем у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-XIV, які є підставою для податкового та бухгалтерського обліку.

Суд вважає за необхідне вказати, що "Правила оформлення перевізних документів" затверджені наказом Мінтрансу від 21.11.2000 року №644, на порушення яких, щодо оформлення залізничних накладних, посилається відповідач у акті, не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність при перевезенні вантажу залізничним транспортом. При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, тобто, навіть у разі ненадання цих документів до перевірки такі дії позивача не можуть бути розцінені, як підстави до висновку до заниження сум ПДВ.

Крім того, слід відмітити, що відповідно до роз’яснень наданих Вищим адміністративним судом України сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (інформаційний лист від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Відповідачем не заперечується фактичний рух активів та зміни у власному капіталі платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

Одночасно, слід відмітити, що Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб’єктом господарювання.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що неможливо підтвердити право позивача на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Будпром-ЛТД» та ПП «Партнер Україна» у зв’язку з тим, що податковий орган позбавлений можливості провести зустрічну перевірку, оскільки зазначені підприємства відсутні за місцезнаходження з наступних підстав.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб’єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі “Інтерсплав проти України”).

Крім того, чинним законодавством не передбачено обов’язок проведення зустрічних перевірок для підтвердження податкового кредиту.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані грошові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що висновки перевіряючих контролюючого органу, викладені в акті, на підставі якого прийнято оспорювані податкові повідомлення - рішення ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджені документами, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оспорювані податкові повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 158, 163-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром" задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства "Західукрвибухпром" судові витрати в розмірі 487, 20 грн.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 26 листопада 2014 р.