Справа № 524/2528/14-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р.Справа №
524/2528/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
30.09.2014р. по справі № 524/2528/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського
районного суду м.Кременчука з позовом
до виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука, в якому просила суд визнати
незаконними дії виконавчого комітету
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука в частині виплат в 2013 році
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань не в
розмірі середньомісячної заробітної
плати, як визначено в колективному
договорі, а в розмірі посадового
окладу; зобов'язати виконавчий
комітет Автозаводської районної Ради
м. Кременчука нарахувати та виплатити
йому за 2013 рік матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі середньомісячної заробітної
плати, з урахуванням виплаченої в 2010
році суми матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Автозаводського районного
суду м.Кременчука від 30.09.2014 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального права,
невідповідність висновків обставинам
справи, необ'єктивне дослідження
обставин у справі та ненадання
належної оцінки доказам по справі,
просить суд апеляційної інстанції
постанову Автозаводського районного
суду м.Кременчука Полтавської області
від 30.09.2014 року скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити.

Виконавчий комітет Автозаводської
районної ради м. Кременчука заперечує
проти задоволення вимог апеляційної
скарги , просить суд апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції без змін.

Апеляційна скарга розглядається
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх безпідставності, оскільки позивачу
була виплачена матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань у
2013 році на підставі розпорядження
Голови Автозаводської районної Ради м.
Кременчука за № 59-0 від 26 червня 2013 року,
№ 67-0 від 25 липня 2013 року, № 76-0 від 27
серпня 2013 року ,які не суперечать п. 5.3
розділу 5 колективного договору на 2010 -
2013 роки.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог ,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно ч. 2 ст.33 Закону «Про державну
службу» заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Згідно п. 2.3. Постанови КМУ від 09.03.2006 р.
№ 268 «Про упорядкування структури та
умов праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» керівниками
таких органів надано право в межах
затвердженого фонду оплати праці:
надавати працівникам матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки в розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» джерелом формування
фонду оплати праці посадових осіб
місцевого самоврядування є місцевий
бюджет.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач працював у
відповідача на посаді завідуючого
відділом архітектури та будівництва з
11 січня 2011 року до 31 жовтня 2013 року.

20 квітня 2010 року на загальних зборах
профспілкового комітету виконавчого
комітету Автозаводської районної Ради
м. Кременчука та Автозаводської
районної Ради м. Кременчука було
прийнято колективний договір на 2010 - 2013
роки.

Тобто, трудові та соціально-економічні
відносини між адміністрацією та
трудовим колективом Автозаводської
районної ради та виконавчим комітетом
м. Кременчука Полтавської області були
врегульовані, в тому числі колективним
договором на 2011-2013р.

Відповідно до п. 5.3 Колективного
договору Автозаводської районної ради
та Виконкому с. Кременчука Полтавської
області, передбачена виплата
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань у розмірі
середньомісячної заробітної плати за
наявності коштів на відповідні цілі.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 зазначив,
що в 2013р. відповідач виплатив йому
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань не в
розмірі середньомісячної заробітної
плати, як визначено в колективному
договорі, а в розмірі посадового
окладу, що порушує його право на
належну оплату праці.

Як вбачається з матеріалів справи ,
розпорядженнями Голови Автозаводської
районної Ради м. Кременчука за № 59-0
від 26 червня 2013 року, № 67-0 від 25 липня 2013
року, № 76-0 від 27 серпня 2013 року було
визначено розміри матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань всім
працівникам виконавчого комітету
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука, а саме у розмірі їх
посадових окладів.

Згідно довідки відповідача від 20
травня 2014 року матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань у
2013 році була нарахована та виплачена
всім працівникам відповідача, у тому
числі позивачеві, в 2013 році в розмірі їх
посадових окладів.

Вказані розпорядження Голови
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука за № 59-0 від 26 червня 2013
року, № 67-0 від 25 липня 2013 року, № 76-0 від
27 серпня 2013 року не суперечили п. 5.3
розділу 5 колективного договору на 2010 -
2013 роки та п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» від 09 березня
2006 року за №268.

Крім того, дані розпорядження прийняті
відповідно до бюджетних асигнувань
згідно до лімітної довідки № 1 від 02
січня 2013 року та рішення ХХІІІ сесії
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука VI скликання від 26 грудня 2012
року «Про районний бюджет на 2013 рік».

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що всім працівникам
виконавчого комітету Автозаводської
районної Ради м. Кременчука
Полтавської області в 2013 році
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових проблем
виплачувалася в рівних розмірах
кожному, в тому числі і ОСОБА_1, тому
позовні вимоги безпідставні та не
підлягають задоволенню .

Доводи апеляційної скарги, що
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань є
обов'язковою, тому як передбачена
умовами колективного договору ,
колегія суддів вважає помилковими,
оскільки відповідно до п. 5.3
Колективного договору Автозаводської
районної ради та Виконкому с.
Кременчука Полтавської області,
виплата матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань у
розмірі середньомісячної заробітної
плати передбачена лише за наявності
коштів на відповідні цілі.

З огляду на зазначене у відповідача
відсутній обов'язок проводити ці
виплати за відсутності коштів .

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом першої
інстанції неправильне застосування
судом першої інстанції ст. 1, 13 Закону
України «Про оплату праці», ст. 1,5
Закону України «Про колективні
договори і угоди», ст. 21 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» з вищезазначених
підстав колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доказів на спростовування висновків
суду до суду апеляційної інстанції не
надано, а тому підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції відсутні.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 30.09.2014р. по справі № 524/2528/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Бартош Н.С. Повний текст ухвали
виготовлений 25.11.2014 р.