Справа № 466/8700/13-а 2а/466/343/13
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м.
Львів Справа № 876/947/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 09 грудня 2013 року по
справі № 466/8700/13-а за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова, в
якому просила визнати протиправними
дії відповідача щодо невиплати їй
підвищення до пенсії як
реабілітованому громадянину та
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату їй підвищення
до пенсії як реабілітованому
громадянину в розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до пункту
«г» частини 1 статті 77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» починаючи
з 20 вересня 2012 року з урахуванням
виплачених сум.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 09 грудня 2013 року
вказаний позов задоволено, визнано
протиправними дії відповідача щодо
невиплати позивачу підвищення до
пенсії як реабілітованому громадянину
у розмірі 25 % мінімальної пенсії за
віком відповідно до пункту «г» частини
1 статті 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та зобов'язано
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
відповідно до пункту «г» частини 1
статті 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 20 вересня 2012
року з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії як
реабілітованому громадянину проведено
правомірно, відповідно до вимог
постанови Кабінету Міністрів України 16
липня 2008 року № 654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян», а також тим, що розмір
мінімальної пенсії за віком,
визначений частиною 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» може
застосовуватись виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених за цим Законом.

Оскільки особами, які беруть участь у
справі, не подано клопотання про
розгляд справи за їх участю, суд
відповідно до пункту 1 частини 1 статті
197 КАС України розглядає справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи спір по суті заявлених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги заявлені в
межах строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Спірні правовідносини у цій справі є
триваючими, тобто такими, що пов`язані
із періодичною можливою недоплатою
позивачу підвищення до пенсії.

З позовною заявою позивач звернулася
до суду лише 13 листопада 2013 року, тобто
позовні вимоги за період до 12 травня 2013
року заявлені після спливу
шестимісячного строку звернення до
суду, встановленого частиною 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Позивачем не наведено обставин щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, що не дає підстав для
висновку про те, що він пропущений з
поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява в
частині позовних вимог за період до 12
травня 2013 року подана до суду після
спливу шестимісячного строку
звернення до суду, встановленого
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та без викладу обставин, які б
свідчили про поважність причин його
пропуску, суд першої інстанції повинен
був залишити вказаний позов в цій
частині без розгляду, а не розглядати
його по суті заявлених вимог.

Що стосується позовних вимог,
заявлених в межах шестимісячного
строку звернення до суду, то слід
зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова та
отримує пенсію за віком з врахуванням
підвищення до пенсії примусово
переселених членів сім'ї
реабілітованих громадян в розмірі 43.52
грн. на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 16 липня 2008 року №
654 «Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії підвищуються на 50 %, а
членам їх сімей, яких було примусово
переселено, - на 25 % мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до пункту 6 Розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до прийняття
відповідного закону до пенсій,
передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Враховуючи загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про пенсійне забезпечення» має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян». Отже, відповідач
неправомірно виплачував позивачу
підвищення до пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено пунктом «г» частини
1 статті 77 зазначеного Закону.

Згідно із чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір, немає. Тому
правильними є висновки суду першої
інстанції щодо неприйняття до уваги
положень частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
нарахування та виплати підвищення до
пенсії як члену сім'ї реабілітованого
громадянина відповідно до пункту «г»
частини 1 статті 77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком підлягають
задоволенню починаючи з 13 листопада 2013
року.

Оскільки постанова суду першої
інстанції прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, та з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційну скаргу слід
задовольнити, а оскаржувану постанову -
скасувати та прийняти нову постанову
про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 09 грудня 2013 року по
справі № 466/8700/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Адміністративний позов про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1
відповідно до пункту «г» статті 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період до 12 травня 2013
року залишити без розгляду.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком починаючи
з 13 травня 2013 року відповідно до пункту
«г» статті 77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з врахуванням
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський