Справа № 2а-2084/09
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-2084/09
інстанції: Лебезун В.І.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області на
постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 11 червня 2009
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської област, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: державне
підприємство «Чорнобильсервіс» про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області (далі -
відповідач, УПСЗН Іванівської РДА
Київської області), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: державне підприємство
«Чорнобильсервіс» про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у виплаті ОСОБА_2 щомісячної
доплати як особі, працюючій в зоні
безумовного (обов'язкового) відселення,
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
зобов'язання УПСЗН Іванівської РДА
Київської області провести
перерахунок і виплату на користь
позивача недоотриманої суми
щомісячної грошової доплати за період
з 2006 року по 2008 року в розмірі 29761,43 грн.

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 11 червня 2009
року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог, вважаючи,
що судом неповно з'ясовано обставини
справи та неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Постановою Апеляційного суду
Київської області від 19 травня 2011 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та відмовлено в задоволенні
позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 вересня 2014 року скасовано
рішення Апеляційного суду Київської
області, а справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.195 КАС України,
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст.196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 1986 року працює в зоні ЧАЕС на
ДП «Чорнобильсервіс», яке знаходиться
в зоні безумовного (обов'язкового)
відселення.

3 2006 року по 2008 рік позивач отримував
щомісячну допомогу, передбачену ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі, визначеному
Постановами Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року №836 та від 29.01.2003
року №137.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України та Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин (далі
- Закон №796-ХІІ).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч.1 ст.39 Закону №796-ХІІ встановлено, що
громадянами, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата у
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати.

Законами України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» було зупинено
дію зазначеного положення та
встановлено необхідність здійснення
таких соціальних виплат громадянам у
розмірах та порядку, установленому
Кабінетом Міністрів України.

Рішеннями Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року №6-рп та від
22.05.2008 року №10-рп було визнано
неконституційним зупинення Законами
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» дії інших законів
щодо надання пільг, компенсацій і
гарантій громадянам, згідно із Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що в період з 2006 року по 2008 року
позивач мав право на отримання
щомісячної допомоги в розмірах,
установлених ст.39 Закону №796-ХІІ, а не
Постановами КМУ від 26.07.1996 року №836 та
від 29.01.2003 року №137, у відповідності до
яких відповідачем здійснювалося
нарахування та виплата ОСОБА_2 такої
допомоги.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції щодо необхідності
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
шляхом стягнення з відповідача чітко
визначеної суми коштів у розмірі 29761,43
грн., оскільки, по-перше при зверненні з
позовом до суду позивачем було обрано
інший спосіб захисту його прав -
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, а по-друге,
ані з рішення суду першої інстанції,
ані з матеріалів справи не вбачається
жодних підстав для зміни обраного
позивачем способу захисту його прав за
ініціативою суду.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що у своїх позовних вимогах
ОСОБА_2 просив зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату йому
щомісячну грошову допомогу в розмірі
29761,43 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи зазначена сума коштів була
самостійно обчислена позивачем та не
підтверджена жодними розрахунками
УПСЗН Іванівської РДА Київської
області, а тому задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 шляхом зобов'язання
відповідача виплатити на користь
позивача щомісячну грошову допомогу в
розмірі 29761,43 грн. буде втручанням в
його дискреційні повноваження та
порушенням
адміністративно-процесуальних
правових приписів ст.ст.2,17 КАС України.

З огляду на викладене, переглянувши
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги УПСЗН
Іванівської РДА, судова колегія вважає,
що в даному випадку наявні достатні та
необхідні правові підстави для
задоволення адміністративного позову
частково шляхом визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у виплаті ОСОБА_2 щомісячної
доплати як особі, працюючій в зоні
безумовного (обов'язкового) відселення,
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у період з
2006 року по 2008 року та зобов'язання УПСЗН
Іванівської РДА Київської області
провести перерахунок і виплату на
користь позивача недоотриманої суми
щомісячної грошової доплати за період
з 2006 року по 2008 року в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням розмірів заробітної плати,
які були законодавчо встановлені в
період з 2006 року по 2008 рік.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного рішення було неповно
встановлено обставини справи та
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та є підставою для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області
задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 11 червня 2009
року скасувати та ухвалити нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: державне
підприємство «Чорнобильсервіс» про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області щодо
відмови у виплаті ОСОБА_2 щомісячної
доплати як особі, працюючій у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення,
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у період з
2006 року по 2008 року.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області
провести перерахунок і виплату на
користь ОСОБА_2 недоотриманої суми
щомісячної грошової доплати за період
з 2006 року по 2008 року в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням розмірів заробітної плати,
які були законодавчо встановлені в
період з 2006 року по 2008 рік з урахуванням
вже здійснених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.