Справа № 667/7454/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

28 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
667/7454/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Майдан С.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 09 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні, Головного
управління Державної казначейської
служби в Херсонській області, про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до суду із
вказаним адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні (далі - відповідач, УПФУ в м.
Херсоні) про визнання дій щодо відмови
у праві на надання пенсії за вислугу
років протиправними, зобов'язання
Головного управління Державної
казначейської служби в Херсонській
області стягнути з Державного бюджету
на її користь понесені судові витрати у
розмірі 573,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
тим,що ОСОБА_2 з 19.10.1984 року по
теперішній час працює на посаді
бібліотекаря Зеленівської філії
Херсонської централізованої
бібліотечної системи міського
управління культури. На її усне
звернення щодо визначення права на
призначення пенсії за вислугу років
УПФУ в м. Херсоні 28.08.2014 року було надано
відповідь-роз'яснення про те, що
Херсонська централізована бібліотечна
система не відноситься до бібліотек
галузі освіти, зазначених у п. «е» ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Тому бібліотекарі, які в
них працюють, не мають права на
отримання пенсії за вислугу років.
Позивач вважає, що відповідачем
неправомірно визначено, що вона не має
права на пенсію за вислугу років та
даний факт порушує її право в наданні
їй в подальшому такої пенсії.

Представники відповідачів позовні
вимоги не визнали, просили відмовити в
їх задоволенні за безпідставністю.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 09.10.2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні, Головного управління
Державної казначейської служби в
Херсонській області, про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії відмовлено.

ОСОБА_2 на зазначену постанову подано
апеляційну скаргу. Апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову від
09.10.2014 року та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити адміністративний
позов у повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
виходив з того, що нормативними актами
передбачено обов'язкову умову,
наявність якої дає право особі на
пенсію за вислугу років, а саме: ОСОБА_2
має бути бібліотекарем закладу освіти.
Тобто, позивач, працюючи бібліотекарем
в галузі культури, не набула права на
отримання пенсії за вислугу років.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до трудової книжки з 19.10.1984
року до теперішнього часу ОСОБА_2
працює на посаді бібліотекаря
Зеленівської філії Херсонської
централізованої бібліотечної системи
міського управління культури.

Згідно до положень п. 1 Переліку
закладів в установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років, затвердженого
постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909,
вказано найменування закладів і
установ.

Відповідно до положень п. «е» ч. 1 ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 909 від 04.11.93 р.,
передбачено завідуючих та
бібліотекарів бібліотек.

При цьому відповідно до пункту
другого приміток до постанови КМУ №909
від 04.11.1993 року робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах, передбачених цим переліком,
дає право на пенсію незалежно від форми
власності або відомчої належності
закладів і установ.

Крім того згідно частини першої
статті 30 Закону України «Про
бібліотеки і бібліотечну справу» на
працівників бібліотек, незалежно від
форм власності та статусу бібліотеки,
поширюються гарантії, встановлені
законодавством про працю, соціальне
страхування, пенсійне забезпечення.

Аналогічний висновок висловлений в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 16.04.2013 р. у справі №
К-9991/42580/12.

Враховуючи вищевикладене, позивач
відповідно до постанови КМУ № 909 від
04.11.93 р. має право на пенсію за вислугою
років, а переліком зазначеної
постанови передбачена пенсія
завідуючих та бібліотекарів бібліотек
незалежно від форми власності або
відомчої належності закладів і
установ, з огляду на що суд першої
інстанції помилково дійшов висновку,
що позивач, працюючи бібліотекарем в
галузі культури, не набула права на
отримання пенсії за вислугу років.

Згідно витягу з трудової книжки НОМЕР_1
та запису № 3, № 4 та № 5 вбачається, що
станом на теперішній час позивач має
спеціального стажу роботи
бібліотекарем 29 років, отже на ОСОБА_2
розповсюджується норма п. «е» ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Таким чином, помилковим є висновок суду
першої інстанції про те, що для
отримання пенсії за вислугу років
ОСОБА_2 необхідною умовою є її робота
бібліотекарем закладу освіти.

Проте, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно до положень ст. 7 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсії за
вислугу років призначаються при
залишенні роботи, яка дає право на таку
пенсію.

Відповідно до запису № 5 трудової
книжки ОСОБА_2, остання на даний час
працює на посаді бібліотекаря 1-ої
категорії Зеленівської філії
Херсонської централізованої
бібліотечної системи міського
управління культури.

Таким чином, на сьогодні позивач не має
права звертатися до УПФУ в м. Херсоні із
заявою про призначення пенсії за
вислугу років. При цьому, ОСОБА_2 в усній
формі звернулася до УПФУ за
роз'ясненням щодо визначення права на
призначення їй пенсії за вислугу років,
на що нею було отримано
відповідь-роз'яснення від 28.08.2014 року №
96/ОП-04.

Згідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Оскільки пенсії за вислугу років
призначаються при залишенні роботи,
яка дає право на цю пенсію, а позивач на
сьогодні продовжує працювати і з
заявою про призначення пенсії за
вислугу років до УПФУ в м. Херсоні не
звертався, фактично порушень прав
позивача з боку відповідача на
теперішній час допущено не було, так як
не було рішення УПФУ в м. Херсоні про
відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за
вислугу років.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову
ОСОБА_2, оскільки сама по собі відповідь
УПФУ в м. Херсоні від 28.08.2014 р. № 96/ОП-04 не
є рішенням суб'єкту владних
повноважень, а відтак не породжує для
позивача настання будь-яких юридичних
наслідків та не впливає на його права,
обов'язки та законні інтереси, що у свою
чергу виключає можливість, з
урахуванням с положень ст. 17 КАС
України, оскаржувати такі дії у
судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 202; 205; 207; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 09 жовтня 2014 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький