Справа № 813/5556/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про залишення позовної заяви без
26 листопада 2014 року
Справа № 813/5556/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді Карп'як
при секретарі - Дорош
за участю представників:
від позивача - Сліпецький М.В.,
від відповідача 1, 2 - не з'явилася
від відповідач 3 - Угера В.А.
третя особа 1 - Крук І.В.
третя особа 2 - Труш І.М.
розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Релігійної громади УПЦ КП с.
Вербіж Миколаївського району до
Миколаївської районної державної
адміністрації, Голови Миколаївської
районної державної адміністрації
Шимко В.Я., Реєстраційної служби
Миколаївської районного управління
юстиції, начальника Миколаївської
реєстраційної служби Миколаївського
районного управління юстиції Данилко
І.І., за участю третьої особи на стороні
позивача Львівська обласна державна
адміністрація, Релігійна громада
Української греко - католицької церкви
про визнання незаконним розпорядження
Представника Президента України у
Миколаївському районі № 162 від 13 квітня
1993 року та визнання не дійсним
свідоцтва про право особистої
власності на культову будівлю від 14
квітня 1993 року видане Стрийським
міжміським бюро технічної
Релігійна громада УПЦ КП с. Вербіж
Миколаївського району звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Миколаївської районної державної
адміністрації, Голови Миколаївської
районної державної адміністрації
Шимко В.Я., Реєстраційної служби
Миколаївської районного управління
юстиції, начальника Миколаївської
реєстраційної служби Миколаївського
районного управління юстиції Данилко
І.І., за участю третьої особи на стороні
позивача Львівська обласна державна
адміністрація, Релігійна громада
Української греко - католицької церкви
про визнання незаконним розпорядження
Представника Президента України у
Миколаївському районі № 162 від 13 квітня
1993 року та визнання не дійсним
свідоцтва про право особистої
власності на культову будівлю від 14
квітня 1993 року видане Стрийським
міжміським бюро технічної
Ухвалою від 28 серпня 2014 року відкрито
провадження у справі.
Одночасно з позовною заявою
позивачем на адресу суду подано
клопотання про поновлення пропущеного
строку звернення до суду. Дане
клопотання обґрунтоване, тим що з 24.01.2011
року по 04.10.2013 року у Миколаївському
районі суді Львівської області
слухалася справа № 2а-4/11 за позовом
Релігійної громади УПЦ КП с. Вербіж
Миколаївського району до
Миколаївської районної державної
адміністрації, Комунального
підприємства Львівської обласної ради
Стрийського МБТ, Гонятичівської
сільської ради Миколаївського району
Львівської області та релігійної
громади УГКЦ с. Вербіж про скасування
державної реєстрації права особистої
власності громади УГКЦ с. Вербіж на
культову споруду, а саме на церкву св.
Івана Богослова від 14.04.1993 року
зобов'язавши Комунальне підприємство
Львівської обласної ради Стрийського
міжрайонного бюро технічної
інвентаризації внести вищенаведені
відомості в Єдиний реєстр прав
власності на нерухоме майно. Дана
справа ухвалою суду залишено без
розгляду. Вказують на те, що 30.09.2013 року
Керуючий Дрогобицько - Самбірською
єпархією звернулися з листом до
начальника відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Миколаївського районного управління
юстиції Львівської області п. В.А. Угери
з проханням анулювати державну
реєстрацію права власності громади
УГКЦ с. Вербіже на культову споруду, а
саме на церкву св. Івана Богослова від
14.04.1993 року і внести відомості в єдиний
реєстр права власності на рухоме майно.
30.09.2013 року № 136 Владика Яків звернувся
до прокурора Миколаївської
міжрайонної прокуратури п. І.Д.
Бризіцького з проханням вжити заходів
прокурорського реагування. 09.10.2013 року
позивач листом за №143 вдруге звернувся
до начальника реєстраційної служби
Миколаївського районного управління
юстиції п. І.І. Данилка. Позивач
стверджує, що отримував лише формальні
відповіді, та не дали жодного
результату, та вважають це основною
причиною пропуску строку звернення до
суду.
Представники позивача в судовому
засіданні дане клопотання підтримали
Представник відповідача 1, 2 в судове
засідання не з'явилися причин не
прибуття не повідомили.
Представник відповідача 3 в судовому
засіданні дане клопотання відніс на
розсуд суду.
Представник третьої особи 1 дане
клопотання віднесла на розсуд суду.
Представник третьої особи 2 проти
даного клопотання заперечив.
Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін вважає, що
позовна заява підлягає залишенню без
розгляду, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України,
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.
Згідно ч. 1, 3 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.
Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Строк звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом - проміжок
часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено:

Як вбачається із змісту
адміністративного позову, позивач
просить визнати незаконним
розпорядження Представника Президента
України у Миколаївському районі №162
від 13 квітня 1993 року та визнання не
дійсним свідоцтва про право особистої
власності на культову будівлю від 14
квітня 1993 року видане Стрийським
міжміським бюро технічної
документації.

В матеріалах справи знаходиться
Ухвала Миколаївського районного суду
від 04.10.2013 року у справі № 2а- 4/11 позовну
заяву за позовом Релігійної громади
Української Православної церкви
Київського Патріархату с. Вербіж до
Гонятичівської сільської ради
Миколаївського району Львівської
області, релігійної громади
Української греко - католицької церкви
с. Вербіж, Миколаївського районної
державної адміністрації, комунального
підприємства Львівської обласної ради
Стрийської МБТІ про визнання рішення
сільської ради незаконним, - залишено
без розгляду.

При дослідженні наявності обставин
звернення позивача до Миколаївського
районного управління юстиції
Львівської області Реєстраціної
служби, як на підставу поважності
причин пропуску строку звернення до
суду, судом з'ясовано.

30.09.2013 року, 09.10.2013 року Архієпископ
Дрогобицький - Самбірський Української
православної церкви Київського
патріархату, звертався до Начальника
реєстраційної служби Миколаїського
районного управління юстиції із
листами за № 135, №143 в яких просив
анулювати державну реєстрацію права
особистої власності громади УГКЦ с.
Вербіж, Миколаївського району,
Львівської області на культову
споруду, а саме на церкву св. Івана
Богослова від 14.04.1993 року і внести
вищевказані відомості в Єдиний реєстр
права власності на рухоме майно.

01.10.2013 року за № 261/02.2-07/383 Начальником
реєстраційної служби Миколавїського
районного управління юстиції І.І.
Данилко було надано відповідь
Архієпископу керуючому Дрогобицька -
Самбірською Єпархією, на його лист від
24.09.2013 року за № 261/02.2.-07, в якій по суті
зазначено: «Згідно Закону України №
1952-ІV від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затверджений
Кабінетом Міністрів України № 703 від
22.06.2011 року, заявник для проведення
державної реєстрації прав подає
органові державної реєстрації прав
заяву про державну реєстрацію, форму та
вимоги якої встановлені Мін'юстом.
Заявник разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав необхідні для такої
реєстрації документи про сплату
державного мита. У зв'язку з тим, що Вами
не подано заяви, форму та вимоги до
заповнення якого, встановлено наказом
Міністерства Юстиції України № 595/5 від
17.04.2012 року із змінами і доповненнями)
та вищезгадані документи, Реєстраційна
служба Миколаївського районного
управління юстиції Львівської області
не має законних підстав виконати Ваше
прохання інформацію».

31.10.2013 року за № 274/02.2.-07/307 та 19.11.2013 року
за № 303/02.2-07/319 Начальником
реєстраційної служби Миколаївського
районного управління юстиції надано
відповіді Архієпископу керуючому
Дрогобицька - Самбірською Єпархією, на
його листи від 09.10.2013 року за № 143 та від
11.11.2013 року за № 10/157, в якому містилася
інформації аналогічного змісту, яка
зазначена у листі від 01.10.2013 року за №
261/02.2-07/383.

В силу положень статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що початком строку звернення до суду є
день коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.

Твердження позивача про
поважність причин пропуску строку
звернення до суду через те, що Ухвалою
Миколаївського районного суду
Львівської області у справі 2а-4/11 від
04.10.2013 року залишено без розгляду, а
позивач вважає, що дана справа повинна
розглядатися у адміністративному суді
то такі розцінюються судом критично,
оскільки справа у Миколаївському
районному суду Львівської області
розглядалася за нормами КАС України, та
була залишена без розгляду відповідно
до вимог ч. 1 п. 4 ст. 155 КАС України, через
повторне не прибуття без поважних
причин у судове засідання позивача.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи доказів, позивач знав про
порушене право та/або охоронюваних
законом інтересів Релігійної громади
УПЦ КП с. Вебіж Миколаївського району з
24.01.2011 року про, що сам позивач
зазначає у клопотання про поновлення
пропущеного строку звернення до суду,
перебування справи на розгляді
Миколаївського районного суду
Львівської області) та з відповідей
начальника реєстраційної служби
Миколаївського районного управління
юстиції від 01.10.2013 року за № 261/02.2-07/383,
від 31.10.2013 року за № 274/02.2.-07/307 та від
19.11.2013 року за № 303/02.2-07/319.

Суд зазначає, що Кодексом
адміністративного судочинства України
не передбачено, що перебування на
розгляді в суді справи перериває
перебіг строку звернення до суду.

Жодних належних та допустимих доказів
поважності причин пропуску строку
звернення до суду в межах
шестимісячного строку звернення до
суду з дня коли позивач дізнався
порушення свого права, позивачем не
надано.

Враховуючи подання позивачем позовної
заяви із пропуском строку звернення до
адміністративного суду, відсутністю
доказів поважності причин пропуску
строку звернення до суду, позовну заяву
Релігійної громади УПЦ КП с. Вербіж
Миколаївського району , слід залишити
без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 165 КАС
України, суд -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання позивача
відмовити.

2. Позовну заяву Релігійної громади УПЦ
КП с. Вербіж Миколаївського району до
Миколаївської районної державної
адміністрації, Голови Миколаївської
районної державної адміністрації
Шимко В.Я., Реєстраційної служби
Миколаївської районного управління
юстиції, начальника Миколаївської
реєстраційної служби Миколаївського
районного управління юстиції Данилко
І.І., за участю третьої особи на стороні
позивача Львівська обласна державна
адміністрація, Релігійна громада
Української греко - католицької церкви
про визнання незаконним розпорядження
Представника Президента України у
Миколаївському районі № 162 від 13 квітня
1993 року та визнання не дійсним
свідоцтва про право особистої
власності на культову будівлю від 14
квітня 1993 року видане Стрийським
міжміським бюро технічної
документації, - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено в письмовому
провадженні або згідно з частиною
третьою статті 160 цього Кодексу, або без
виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили
в порядку та строки, передбачені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст ухвали складений і
підписаний 01 грудня 2014 року.

Суддя
Карп'як Оксана Орестівна