Справа № 820/842/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/62966/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

за участю секретаря
Лопушенко О.В.,

та представника позивача
Заболотного А.М.,

представника третьої особи
Короля В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» в
особі філії - газопромислове
управління «Шебелинкагазвидобування»
до Придніпровського відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року позивач - ПАТ
«Укргазвидобування» в особі філії -
газопромислове управління
«Шебелинкагазвидобування» звернувся
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просив визнати протиправними дії
Придніпровського відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції щодо
повернення виконавчих документів
стягувачеві згідно з ч. 1 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження» та
зобов'язати Придніпровський відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції поновити виконавче
провадження по виконанню виконавчих
написів № 1851 та № 1852 вчинених
приватним нотаріусом Балаклійського
нотаріального округу ОСОБА_6 23.11.2001
року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 2 серпня 2013
року, адміністративний позов
задоволено.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідач не довів
правомірності своїх дій щодо
закінчення виконавчого провадження та
повернення виконавчих документів
стягувачу, не надав належних та
допустимих доказів фактичного
повернення виконавчих документів
стягувачу, а тому оспорюванні дії
відповідача є неправомірними, та з
метою забезпечення повного захисту
порушених прав позивача позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року апеляційну скаргу відповідача
задоволено, постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 2
серпня 2013 року скасовано та ухвалено
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
мотивував своє рішення тим, що на час
звернення позивача до суду на
виконанні у Придністровському відділі
ДВС виконавчі провадження з виконавчих
написів № 1851 та № 1852 не перебували,
позивачем не заявлено вимогу про
скасування постанови про завершення
виконавчого провадження, а отже
відсутні підстави для поновлення
виконавчого провадження.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішення
суду апеляційної інстанції, як такого,
що ухвалене із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, як скасованого помилко.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що у відповідача на
примусовому виконанні знаходились
виконавчі написи № 1851 та № 1852. Листом №
1302/08-03-14 від 15.01.2013 року в.о. начальника
Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ
повідомив, що виконавчі провадження по
примусовому виконанню вказаних
виконавчих написів завершені 27.03.2008
року на підставі п. 1 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження».
Вказаний лист стягувачем отримано
22.01.2013 року за вх. № 11/346-01. Так як, ПАТ
«Укаргазвидобування» є
правонаступником усіх майнових і
немайнових прав і обов'язків ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» і стягувач не звертався до
відповідача із письмовою заявою про
повернення йому виконавчих документів,
а тому виконавче провадження необхідно
поновити.

Касаційний розгляд справи проведено у
відкритому судовому засіданні,
відповідно до статті 221 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

23.11.2001 року приватним нотаріусом
Балаклійського нотаріального округу
ОСОБА_6 видано виконавчі написи № 1851 та
№ 1852, про стягнення з державного
підприємства Черкаська ТЕЦ на користь
ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» несплаченої заборгованості
по простим векселям № 0329 в сумі 1
000 000,00 грн. та № 0330 на суму 1000000 грн.
витрат по здійсненню виконавчого
напису в загальній суму 3 400,00 грн., а
загалом на суму 2003400 грн. (т. 1 а.с. 8-9)

19.04.2002 року відділом ДВС
Придніпровського районного управління
юстиції відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчих
написів, що підтверджується копіями
постанов про відкриття виконавчого
провадження № 1685 та № 1686 (т. 1 а.с. 10, 11).

В зв'язку ліквідацією ДП «Черкаська
ТЕЦ» його правонаступником є ВАТ
«Черкаське хімволокно», згідно наказу
Міністерства палива та енергетики
України № 277 від 20.06.2001 року, яке було
боржником за виконавчим провадженням.

На звернення позивача до державного
виконавця щодо стану виконавчого
провадження, в січні 2013 року позивачем
отримано лист , з повідомленням про
завершення виконавчого провадження за
виконавчими написами 27.03.2008 року на
підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
виконавче провадження» та повернено їх
стягувачеві.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Частина 1 статті 50 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає
наслідки завершення виконавчого
провадження, зокрема у разі закінчення
виконавчого провадження (крім
направлення виконавчого документа за
належністю іншому органу державної
виконавчої служби, офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Колегія суддів зазначає, що ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено порядок та умови
відновлення виконавчого провадження.

Частиною першою вищевказаної статті
передбачено, що у разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, позивача повідомлено про
завершення виконавчого спірного
виконавчого провадження 27.03.2008 року, що
підтверджуються відповідним записом в
Єдиному державному реєстрі виконавчих
проваджень про завершення виконавчого
провадження, журналом обліку
виконавчих проваджень, здавальним
описом завершених виконавчих
проваджень за 2008 рік, актом про
знищення документів від 24.01.2012 року та
листом відповідача від 15.01.2013 року №
1302/-8-03-14.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду апеляційної
інстанції, що постанова відповідача
про завершення виконавчого
провадження є чинною та не скасованою,
а тому відсутні підстави для
поновлення виконавчого провадження
передбачені ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 221, 223, 224, 230, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» в особі філії -
газопромислове управління
«Шебелинкагазвидобування» залишити
без задоволення, а постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
І.Я. Олендер

Судді
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

Повний текст виготовлено 04.11.2014 року