Справа № 2а/0470/13937/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м. Київ К/800/41111/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2014 року

у справі № 2а/0470/13937/12

за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Верхньодніпровський машинобудівний
завод"

до Дніпропетровської
митниці Міндоходів

про визнання нечинним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року Публічне
акціонерне товариство
"Верхньодніпровський машинобудівний
завод" звернулось до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
в якому, з урахуванням уточненого
адміністративного позову, просило
визнати нечинним та скасувати рішення
про коригування митної вартості
товарів №110010000/2012/600863/1 від 21.08.2012р.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2012 року у справі № 2а/0470/13937/12, в
задоволенні позову відмовлено.

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд від 12 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасував та ухвалив нове, яким позов
задовольнив.

Суд апеляційної інстанції
виходив з того, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи та порушено норми
матеріального права щодо
правомірності прийнятого Митницею
рішення про коригування митної
вартості товару.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду, Дніпропетровська
митниця Міндоходів звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, відповідно до
якої, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
його рішення та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права
та наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в серпні 2012 року
Публічне акціонерне товариство
"Верхньодніпровський машинобудівний
завод" (далі - ПАТ "ВМЗ") звернулося до
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України для митного
оформлення товару "частини рухомого
залізничного складу сталеві, литі:
колісна пара вантажного вагону в зборі,
тип: "РУ1Ш-950" (РУ1-950) СОНК (Стара Вісь Нові
Колеса) виправлено-відремонтована,
сформована з елементів: 2 колеса
цільнокатаних, 2 корпуса букси, 2 кришки
кріпильні, 2 кришки оглядові), 16 шт.
Кресл.100.10.000-12 СБ. Виробник: ООО "ЦРП-ВКМ",
RU., Країна виробництва: RU. Торгівельна
марка-невідома".

Означений товар надійшов на адресу
позивача на підставі
зовнішньоекономічного контракту від
31.05.2012р. №3105/001, укладеного між ПАТ "ВМЗ"
та ТОВ "Торговельно-промислове
підприємство "Єдинство" (Росія).

Позивачем до Митниці подано вантажну
митну декларацію від 17.08.2012р.
№ 110010000/2012/006958 для митного
оформлення імпортованого позивачем за
вказаним вище контрактом товару.

Митна вартість товару позивачем
визначена за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної
вартості товару за ціною договору
декларант подав до митного оформлення
наступні документи:

- облікова картка суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
11001/1/10/100307 від 10.12.2010р.;

- повідомлення про намір увезення (ПНУ)
110000000.2012.910794 від 15.08.2012р.;

- накладна №1149811 від 14.08.2012р.;

- рахунок-фактура (інвойс) 1132 від
14.08.2012р.;

- пропозиції/розцінки 0907/001 від 09.07.2012р;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується, №3105/001 від 31.05.2012р.;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) - додаткова угода
№1 від 14.06.2012р.;

- додаткова угода №2 від 12.07.2012р.,

- специфікація №3 від 18.07.2012р.;

- внутрішній договір (контракт)
доручення 9Н від 23.09.2011р.;

- сертифікат про походження товару
форми СТ-1 RUUA2700917 від 14.08.2012р.;

- акт про ремонт №6 від 15.08.2012р.;

- пересилочна відомість №551 від 15.08.2012р.;

- свифт від 08.08.2012р.;

- платіжне доручення №18 від 08.08.2012р.;

- копія вантажної митної декларації
іноземної країни №10802040/140812/0004708 від
14.08.2012р.

Однак, вважаючи, що наданих позивачем
документів не достатньо для
підтвердження визначеної ПАТ "ВМЗ"
митної вартості ввезеного товару,
митним органом було запропоновано
декларанту надати (за наявності)
додаткові документи:

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару.

Митний брокер 21.08.2012р. розписався на
зворотному боці митної декларації №
110010000/2012/006958 від 17.08.2012р. в тому, що
надати додаткові документи немає
можливості, а також в тому, що процедура
консультацій з приводу обрання методу
визначення митної вартості проведена
та митну вартість визначено - за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів.

Митним органом прийнято рішення про
коригування митної вартості від
21.08.2012р. № 110010000/2012/600863/1 та
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№ 110010000/2/01202 від 21.08.2012р.

У вказаному рішенні зазначено, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються у зв'язку з
тим, що документи, подані декларантом,
містять розбіжності, а саме: у
експортній ВМД РФ від 14.08.2012р. №
10802040/140812/00004708 вантаж вказано
виробництва 08.2012 р., а в рахунку-фактурі
вказано рік випуску - 1974. Також,
порівняно заявлену митну вартість з
даними, які містяться в електронних
копіях ВМД №110050004/2012/101997 (ІМ 40) від
30.07.2012р. та виявлені розбіжності.

При визначенні митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо митного оформлення
подібних (аналогічних товарів).

Згідно з частинами 1-3 статті 54 Митного
кодексу України встановлено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. При цьому
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 Митного кодексу України митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі - невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Підставою митного органу для
неприйняття митної вартості
визначеної декларантом за першим
методом стали розбіжності у наданих
документах, а саме : у експортній ВМД РФ
від 14.08.2012р. № 10802040/140812/00004708 вантаж
вказано виробництва 08.2012 р., а в
рахунку-фактурі вказано рік випуску -
1974 і вище.

Як встановлено в процесі розгляду
справи поставлялись не нові, а
відремонтовані колісні пари, про що
свідчить зовнішньоекономічний договір
(контракт) та додаткові угоди до нього,
а також і специфікація №3 від 18.07.2012р., у
якій чітко зазначено, що на
відвантажений товар надається
пересилочна відомість та акт про
ремонт колісних пар. В Акті про ремонт
№ 6 від 15.08.2012р. зазначено, що поставлені
колісні пари дійсно відремонтовані у
серпні 2012 року.

З огляду на те, що митним органом
вищевказані документи, що
підтверджують митну вартість товару,
до уваги не прийняті, висновок митного
органу про наявність розбіжностей в
наданих підприємством документах не є
обґрунтованим та таким, що об'єктивно
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказах.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 59 Митного кодексу
України встановлено, що у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Згідно з статтею 60 Митного кодексу
України встановлено, що у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
митним органом вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Подібними (аналогічними) розуміються
товари, які хоч і не однакові за всіма
ознаками, але мають схожі
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, завдяки чому виконують
однакові функції порівняно з товарами,
що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Крім того, для визначення, чи є товари
подібними (аналогічними), враховуються
такі ознаки:

1) якість, наявність торгової марки та
їх репутація на ринку;

2) країна походження;

3) виробник.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях.

Також, їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Митний орган зазначав, що ним
встановлено відсутність інформації
про продаж ідентичних товарів, і саме
це унеможливило застосування методу -
за ціною договору для визначення
митної вартості товару позивача, через
що послідовно перейдено до наступного
методу визначення митної вартості, а
саме: до методу - за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів.

Судом апеляційної інстанції вірно
вказано, що даними зазначеними в
ВМД № 110010000/2012/005849 від
16.07.2012р., за якою відповідачем
розмитнено ідентичний товар -
колісні пари вантажного вагону в зборі,
тип «РУ1-950») СОНК (Стара Вісь Нові
Колеса) виправлено-відремонтована, в
той час, як митницею використано дані
ВМД № 110050004/2012/101997, згідно якої
поставлялись нові, а не відремонтовані
колісні пари вантажного вагону/РУ1Ш-950-А
(РУІШ-957-Г).

Тобто, митним органом при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості не дотримано приписів частин 6
статті 57 Митного кодексу України.

В рішенні про коригування митної
вартості зазначено, що під час
консультації декларанта зобов'язано
надати додаткові документи.

Разом з тим, судова колегія звертає
увагу, що ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена в
постановах Верховного Суду України від
29.05.2012р., 17.06.2014р.

Позивачем, подано відповідачу
достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом, тому заявлена
позивачем митна вартість товарів - за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, відповідає вимогам
Митного кодексу України.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

З огляду на наведене, оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанцій
підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів -
відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2014 року у справі №
2а/0470/13937/12 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: