Справа № 2а-384/10/1070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/62668/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Лосєва А.М.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09.06.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011

у справі №2-а-384/10/1070

за позовом Прокурора м.Ірпеня
Київської області в інтересах держави
в особі Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області

до Ірпінського комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
«Ірпінь»

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 09.06.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.04.2011, позов задоволено частково.
Стягнуто з Ірпінського комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
«Ірпінь» до державного бюджету
податкову заборгованість в сумі 76,83
грн., з яких 15,40 грн.- заборгованість з
податку на прибуток; 61,43 грн. -
заборгованість з частини прибутку
(доходу), що підлягає перерахуванню до
бюджету.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про задоволення позову в
повному обсязі, з підстав невірного
застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що заборгованість за основним платежем
у сумі 171646,00 грн. складається з
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за жовтень 2008 року в
сумі 87596,00 грн., що визначені на підставі
податкової декларації від 20.11.2008 з
податку на додану вартість, та за
листопад 2008 року в сумі 84050,00 грн., що
визначені на підставі податкової
декларації від 16.12.2008 з податку на
додану вартість, які відповідач подав
до Ірпінської ОДПІ.

Податкові зобов'язання за жовтень 2008
року в сумі 87596,00 грн. відповідач
сплатив в повному обсязі до 27.11.2008,
тобто в установлений законом строк
(платіжні доручення від 19.11.2008 на суму
50000,00 грн., від 20.11.2008 на суму 14600,00 грн.,
від 20.11.2008 на суму 12000,00 грн., від 21.11.2008 на
суму 11000,00 грн., від 27.11.2008 на суму 2000,00
грн., що разом становить 89600,00 грн.,
тобто, з переплатою).

Податкові зобов'язання за листопад 2008
року в сумі 84050,00 грн. відповідач
сплатив у повному обсязі до 22.12.2008,
тобто в установлений законом строк
(платіжні доручення від 16.12.2008 на суму
60000,00 грн., від 17.12.2008 на суму 10000,00 грн.,
від 19.12.2008 на суму 14050,00 грн., від 22.12.2008 на
суму 25000,00 грн., що разом становить 109050,00
грн., тобто, з переплатою).

Суди попередніх інстанцій, дослідивши
зворотній бік облікової картки
платника податків з податку на додану
вартість за період з 01.01.2008 по 31.12.2008,
встановили, що у 2008 році відповідачу
сукупно нараховані податкові
зобов'язання в сумі 1078747,51 грн., в той
час, як ним сплачено 1255005,16 грн., тобто, з
переплатою.

Вимоги, заявлені позивачем, полягають у
стягненні заборгованості з податку на
додану вартість у сумі 258133,75 грн. (171646,00
грн. основний платіж; 81887,06 грн. штрафні
(фінансові) санкції; 4600,00 грн. пеня), яка
утворилася з вересня 2008 року по грудень
2008 року.

Проте, податковим органом доказів, які
б підтверджували виникнення
зазначеної заборгованості, суду не
надано.

У той час, як відповідачем підтверджено
належне виконання податкових
зобов'язань, а саме сплату податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за жовтень - листопад 2008 року,
у встановлені законом строки.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування» платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових) платежів у встановлені
законами терміни.

Обов'язок юридичної особи щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) припиняється із сплатою
податку, збору (обов'язкового платежу)
або його скасуванням або списанням
податкової заборгованості відповідно
до Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Виходячи із змісту пп. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, пп.
5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, та
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації.

Згідно із пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 цього ж Закону
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фонами»
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою визначено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Разом з тим, Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначені заходи, які вживаються
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу
і які не передбачають можливості зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Таким чином, податковий орган не має
права самостійно змінювати
призначення платежу визначеного
платником податків при здійсненні
розрахунків зі сплати податків.

Вищенаведеним спростовуються доводи
податкового органу, які наведені ним в
касаційній скарзі, як підставу для
скасування постановлених у справі
рішень судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, висновки суду
першої та апеляційної інстанції
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області відхилити, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09.06.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
А.М.Лосєв

Н.Г.Пилипчук