Справа № 814/2918/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2918/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України)

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Заводському районі міста
Миколаєва Головного управління
Міндоходів на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКР-ЕКСПО-СЕРВІС" до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "УКР-ЕКСПО-СЕРВІС"
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.08.2013
року, яким позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 27615,00 гривень.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2014
року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКР-ЕКСПО-СЕРВІС"
задоволений. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області № від 20.08.2014 року.

В апеляційній скарзі Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
07 серпня 2014 року ДПІ у Заводському
районі міста Миколаєва провело
камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ТОВ
"УКР-ЕКСПО-СЕРВІС" за червень 2014 року.

В результаті проведеної перевірки
контролюючим органом було складено акт
№1812/14-04/15-01/39037902 від 07 липня 2014 року,
згідно якого відповідач прийшов до
висновку про необґрунтоване включення
податкової накладної №456 від 11 червня
2014 року на суму ПДВ 11 552,00 грн. та
податкової накладної № 457 від 16 червня
2014 року на суму ПДВ 10 540,00 грн. за рахунок
операції з ТОВ "Осмос Плюс", не
підтверджених зареєстрованою
податковою накладною.

На підставі вищенаведених висновків
акту перевірки відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 20 серпня 2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання ТОВ
"УКР-ЕКСПО-СЕРВІС" за платежем податок
на додану вартість на суму 27 615,00 грн., за
основним платежем 22 092,00 грн., за
штрафними санкціями в сумі 5 523,00 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення адміністративного позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
що є підставою для включення вказаних у
ній сум податку до складу податкового
кредиту за умови дотримання інших
вимог Кодексу щодо формування
податкового кредиту.

Відповідно до пп. 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня. Датою та часом
надання податкової накладної та/або
розрахунку коригування в електронному
вигляді до Державної податкової
адміністрації України є дата та час,
зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин. Якщо протягом операційного дня
не надіслано квитанції про прийняття
або неприйняття, така податкова
накладна вважається зареєстрованою в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Покупець має право звіряти дані
отриманої податкової накладної на
відповідність із даними Єдиного
реєстру податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення та
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
покупець таких товарів/послуг має
право додати до податкової декларації
за звітний податковий період заяву із
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

В свою чергу, як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом
першої інстанції, відповідно до вище
наведених норм статті 201 Податкового
кодексу України, позивач скористався
своїм правом і разом з декларацією по
податку на додану вартість за червень
2014 року до податкового органу було
подано додаток 8 (заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну, порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному державному реєстрі податкових
накладних).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 23
липня 2014 року позивачем подано в
електронній формі телекомунікаційними
каналами зв'язку до контролюючого
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість за звітний місяць
червня 2014 року, в якій відображено
податковий кредит в сумі 22 092,00 грн.,
розшифровку податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів за червень 2014 року, реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних за червень 2014 року, а також
заяву (додаток 8) про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних),
в якій було заявлено про порушення з
боку постачальника ТОВ «Осмос Плюс»
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних від 11 червня 2014
року № 456 та від 16 червня 2014 року № 457.
Всі податкові документи прийняти
контролюючим органом, що
підтверджується отриманими
електронними квитанціями № 2 від 23
липня 2014 року.

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечується податковим
органом, податкову декларацію з ПДВ за
червень 2014 року та додаток № 8 до
декларації з ПДВ позивачем було подано
до ДПІ в електронному вигляді, що в свою
чергу, на думку колегії суддів, зробило
неможливим дотримання позивачем вимог
частини 10 пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України про подачу
у вказані вище строки Заяви (додаток 8
до декларації) разом з копіями
первинних документів, що засвідчують
факт сплати податку у зв'язку з
придбанням таких товарів/послуг,
складених відповідно до Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», що підтверджують
факт отримання таких товарів/послуг.

В свою чергу, на момент винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення у відповідача
були всі передбачені законодавством
документи, отримані від позивача, а
саме: вчасно подана податкова
декларація з додатком №8, подані в
електронній формі, а також копії
первинних бухгалтерських документів
на підтвердження факту отримання
послуг позивачем від свого
контрагента, до яких, як вбачається з
доводів відповідача та апеляційної
скарги, будь-яких заперечень у
податкового органу не було.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про те, що позивачем після
отримання податкових накладних від
свого контрагента було вчинено усі
необхідні дії, передбачені чинним
законодавством, тобто до податкової
декларації по ПДВ за червень 2014 року,
зокрема подано додаток №8 «Заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних)» та відповідно
надано первинні бухгалтерські
документи на підтвердження факту
отримання послуг від свого
контрагента, що спростовує висновок
податкового органу про безпідставне
включення позивачем до складу
податкового кредиту в червень 2014 року
сум податку на додану вартість за
податковими накладними не
зареєстрованим в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Крім іншого, підпунктом 54.3.3. пункту 54.3.
статті 54 Податкового кодексу України
встановлено, що згідно з податковим та
іншим законодавством особою,
відповідальною за нарахування сум
податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Тобто, вказана норма зазначає про
наявність повноважень контролюючого
органу щодо перевірки поданих
платниками податку даних та відповідно
обов'язку на підставі усіх документів
приймати обґрунтовані рішення як на
користь інтересам держави, так і на
користь інтересів суб'єктів
господарювання, в тому числі
відповідно до принципу пропорційності,
чого при прийнятті оскаржуваного
повідомлення-рішення податковим
органом дотримано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
І.Г.Ступакова

Судді:
А.І.Бітов

М.М.Милосердний