Справа № 826/14015/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 листопада 2014 року 10:15
№ 826/14015/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Шулежко В.П., розглянувши в письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 доНаціонального
банку України, Міністерства юстиції
Українипровизнання нечинним п.п. 9 п. 1
постанови №540 від 29.08.2014р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом до Національного
банку України (далі по тексту -
відповідач-1) та Міністерства юстиції
України (далі по тексту - відповідач-2) з
урахуванням уточнених позовних вимог
про:

- скасування підпункту 9 пункту 1
постанови Національного банку України
№540 від 29.08.2014р. «Про введення
додаткових механізмів для
стабілізації грошово-кредитного та
валютного ринків України»
уповноважені банки зобов'язані
обмежити видачу (отримання) готівкових
коштів в іноземній валюті або
банківських металів з поточних та
депозитних рахунків клієнтів через
каси та банкомати в межах до 15000 гривень
на добу на одного клієнта в еквіваленті
за офіційним курсом Національного
банку України. Зазначена вимога
поширюється на видачу (отримання)
готівкових коштів як у межах України,
так і за її межами незалежно від
кількості рахунків клієнта в одному
банку, з дня його прийняття;

- визнати порушення Національним
банком України прав позивача, щодо
вільного розпорядження своїм майном;

- визнати дії відповідача
протиправними;

- зобов'язати Міністерство юстиції
України підпункт 9 пункту 1 постанови
Національного банку України №540 від
29.08.2014р. «Про введення додаткових
механізмів для стабілізації
грошово-кредитного та валютного ринків
України» видалити з Єдиного державного
реєстру нормативно - правових актів;

- стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати
пов'язані з явкою до суду: добові (в разі
переїзду до іншого населеного пункту) в
розмірі 243,60грн.; компенсацію за відрив
від звичайних занять в розмірі 65,70грн. (9
годин х 7,30грн. - мінімальна погодинна
оплата), яка складається знаходження в
дорозі (м. Ніжин - м. Київ - м. Ніжин та по
м. Києву) - 8 годин та часу досудового
очікування та часу судового засідання -
1 година.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувана постанова
прийнята з порушенням норм чинного
законодавства, оскільки порушує права
позивача на вільне володіння,
користування та розпорядження своєю
власністю.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав.

Відповідачі проти заявленого позову
заперечили, посилаючись на те, що
оскаржувана постанова прийнята
правомірно та є тимчасовою, яка діє до
02.12.2014р.

В судовому засіданні 05.11.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 02.07.2014р. укладені з ПАТ
«Дельта Банк» Договори банківського
вкладу (Депозиту) №006-24904-020714 (Лояльний)
у доларах США, згідно до якого сума
вкладу в Банку становить 1800 доларів
США; процентна ставка на суму вкладу
становить 9 % річних; Договір №007-24904-02714
Банківського вкладу (Депозиту)
«Лояльний» у доларах США, згідно якого
сума вкладу в Банку становить 1930
доларів США; процентна ставка на суму
вкладу становить 9 % річних.

Крім того, 11.07.2014р. позивачем з ПАТ КБ
«Приватбанк» укладені договори Вкладу
«Стандарт, 3 міс.» (Вклад).

29 серпня 2014 року Національним банком
України прийнято постанову №540 «Про
введення додаткових механізмів для
стабілізації грошово-кредитного та
валютного ринків України» підпунктом 9
пункту 1 якої встановлено, уповноважені
банки зобов'язані обмежити видачу
(отримання) готівкових коштів в
іноземній валюті або банківських
металів з поточних та депозитних
рахунків клієнтів через каси та
банкомати в межах до 15000 гривень на добу
на одного клієнта в еквіваленті за
офіційним курсом Національного банку
України. Зазначена вимога поширюється
на видачу (отримання) готівкових коштів
як у межах України, так і за її межами
незалежно від кількості рахунків
клієнта в одному банку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржуваною постановою в
частині п.п. 9 п. 1 порушено його право
щодо вільного розпорядження грошовими
коштами (статті 319, 321, 1060, 1066 Цивільного
кодексу України).

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Національний банк України, відповідно
до статті 2 Закону України «Про
Національний банк України» є
центральним банком України, особливим
органом державного управління,
юридичний статус, завдання, функції,
повноваження і принципи організації
якого визначаються Конституцією
України, цим Законом та іншими законами
України.

З матеріалів справи вбачається, що
прийняття Національним банком України
постанови №540, має на меті забезпечення
стабільності грошової одиниці України
для досягнення та підтримки цінової
стабільності в державі та сприянню
стабільності банківської системи, а
також захист інтересів вкладників та
інших кредиторів банків. Крім того,
постанову №540 прийнято з метою
недопущення використання фінансової
системи України для відмивання грошей
і фінансування тероризму та
врегулювання ситуації на валютному
ринку України; ураховуючи
суспільно-політичне напруження,
наявність певних елементів ризику та
невизначеності щодо подальшого
розвитку ситуації, а також беручи до
уваги економічні проблеми, пов'язані з
проведенням антитерористичної
операції на території України.

Постанова №540 має тимчасовий і
виключно упереджувальний характер та
діє до 02.12.2014 року включно.

Згідно з частиною другою статті 99
Конституції України та статті 6 Закону
України «Про Національний банк
України» забезпечення стабільності
грошової одиниці є основною функцією
Національного банку України. На
виконання своєї основної функції
Національний банк України сприяє
дотриманню цінової стабільності в
Україні шляхом забезпечення
стабільної діяльності банківської
системи України.

Статтею 7 Закону України «Про
Національний банк України»
встановлено, що Національний банк
України монопольно здійснює емісію
національної валюти України та
проводить грошово-кредитну політику,
здійснює банківське регулювання, а
також встановлює для банків правила
проведення банківських операцій.

Статтею 1 Закону України «Про
Національний банк України» визначено,
що банківське регулювання це одна із
функцій Національного банку України,
яка полягає у створенні системи норм,
що регулюють діяльність банків,
визначають загальні принципи
банківської діяльності, порядок
здійснення банківського нагляду,
відповідальність за порушення
банківського законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» державне регулювання
діяльності банків здійснюється
Національним банком України шляхом
встановлення вимог та обмежень щодо
діяльності банків. При цьому
законодавство України не обмежує право
Національного банку України
здійснювати банківське регулювання
виключно шляхом прийняття
нормативно-правових актів з питань,
віднесених до його повноважень,
відповідно до статті 56 Закону про
Національний банк.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про
Національний банк України»
Національний банк України здійснює
визначення порядку ведення касових
операцій для банків.

Таким чином, прийняття Національним
банком України обмежень щодо
діяльності банків при здійсненні
касових операцій та виплати коштів
через банкомати в частині обмеження
суми коштів в іноземній валюті, які
видаються клієнту готівкою в
еквіваленті за офіційним курсом
Національного банку України,
законодавством України віднесено до
повноважень Національного банку
України, які реалізовані у постанові
№540. Встановивши у підпункті 9 пункту 1
постанови №540, вищезазначену норму
Національний банк України цим
використав адміністративний метод
банківського регулювання і встановив
правило щодо тимчасового обмеження
вчинення банківськими установами
певних касових операцій та здійснення
виплат через банкомати.

Постановою №540 обмежено сумою 15000
гривень лише видачу (отримання)
готівкових коштів в іноземній валюті з
поточних та депозитних рахунків
клієнтів через каси та банкомати. При
цьому, обмеження на переказ коштів в
іноземній валюті на власні рахунки
клієнта, у тому числі в інших банках
постановою №540 не встановлено.

Таким чином, банки зобов'язані
виконувати доручення клієнтів на
переказ коштів з поточних та
депозитних рахунків відповідно до
вимог законодавства України.

Згідно із статтею 1058 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

З матеріалів справи вбачається, що
Договори банківського вкладу
(депозиту) «Лояльний» №006-24904-020714 та
№007-24904-020714 від 02.07.2014 (строк повернення
вкладу закінчився), укладеними між
позивачем та ПАТ «Дельта Банк» не
передбачає обов'язку повернення банком
вкладу та відсотків шляхом видачі
готівкою позивачу, а передбачає
обов'язок повернення банком вкладу та
відсотків шляхом зарахування на
поточний рахунок позивача, операції за
яким можуть здійснюватись з
використанням електронних платіжних
засобів та Договори вкладу «Стандарт, 3
міс.» від 11.07.2014 (строк повернення
вкладу не закінчився), укладеними між
позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не
передбачає обов'язку виплати відсотків
шляхом видачі готівкою позивачу, а
передбачає обов'язок виплати відсотків
шляхом зарахування на карту/рахунок
позивача.

Отже, у зв'язку з прийняттям постанови
№540 Національним банком України,
ОСОБА_1 не позбавлений права і
можливості отримати суму вкладу на
власні рахунки.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що постанова №540 від 29.08.2014р. «Про
введення додаткових механізмів для
стабілізації грошово-кредитного та
валютного ринків України» прийнята
Національним банком України на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

В частині позовної вимоги щодо
зобов'язання Міністерство юстиції
України підпункт 9 пункту 1 постанови
Національного банку України №540 від
29.08.2014р. «Про введення додаткових
механізмів для стабілізації
грошово-кредитного та валютного ринків
України» видалити з Єдиного державного
реєстру нормативно - правових актів,
суд зазначає, що вона задоволенню не
підлягає, оскільки є похідною вимогою
від первинної.

Крім того, адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
встановленим частиною третьою статті 2
КАС України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за такими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не
наділений повноваженнями втручатися у
вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за критеріями визначеними
статтею 2 КАС України.

Відтак, дана вимога, суперечить
повноваженням адміністративного суду.

В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача судові витрати пов'язані з
явкою до суду: добові (в разі переїзду
до іншого населеного пункту) в розмірі
243,60грн.; компенсацію за відрив від
звичайних занять в розмірі 65,70грн. (9
годин х 7,30грн. - мінімальна погодинна
оплата), яка складається знаходження в
дорозі (м. Ніжин - м. Київ - м. Ніжин та по
м. Києву) - 8 годин та часу досудового
очікування та часу судового засідання -
1 година; визнати порушення
Національним банком України прав
позивача, щодо вільного розпорядження
своїм майном та визнати дії
відповідача протиправними,
задоволенню не підлягають, оскільки є
похідними вимогами від первинної.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має
бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
В.В.
Амельохін

Судді:
Є.В. Аблов

В.П. Шулежко