Справа № 754/4841/14-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
754/4841/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Галась І.А.
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Федотов І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києва Державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києва Державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності щодо не
здійснення нарахування та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та зобов'язання здійснити такі виплати
з 1996 року по 2013 рік, та в подальшому.

Ухвалою Деснянського районного
суду м. Києва від 29 травня 2014 року позов
в частині вимог за період з 1996 р. по 2012 р.
залишено без розгляду.

На вказану ухвалу позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється, та
згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
підлягає розгляду в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України,
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Як зазначено в позовній заяві,
позивач з 1996 року отримував виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в
неналежному розмірі, що вважає
протиправним, а тому він знав, або
повинен був знати про порушення свого
права із моменту отримання таких
виплат, проте у встановлений законом
строк правом на звернення до суду не
скористався та не був позбавлений
такого права.

Таким чином, оскільки позивач не
надав суду жодних доказів про
наявність поважних причин пропущення
такого строку, підстави для його
поновлення відсутні, а тому позов в
частині вимог, які виходять за межі
встановленого строку на звернення до
суду підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що юридична
необізнаність позивача не може
визнаватися поважною причиною для
поновлення строку звернення до суду.

Щодо посилання позивача на положення
Віденської конвенції «Про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» від
21 травня 1963 року та Закону України «Про
приєднання України до Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду», де
зазначено, що позовна давність на
вимоги про відшкодування ядерної шкоди
становить тридцять років, колегія
суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту
позовних вимог, позивач просить
відновити його право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що за своєю правовою природою є
соціальними гарантіями особи, а тому
посилання на Віденську конвенцію як
нормативно-правовий акт, який
встановлює інший строк звернення до
адміністративного суду, відмінний від
строку, встановленого ст. 99 КАС України
є необґрунтованими.

Враховуючи вищевказане, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо залишення позову
без розгляду в частині вимог, а тому
апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу
ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 29 травня 2014 року - без змін,
оскільки вона постановлена з
дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 197, 199, 200, 205,
206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а ухвалу Деснянського
районного суду м. Києва від 29 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Федотов І.В.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Федотов І.В.