Справа № 357/18232/13-а
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя
Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

Коляда С.М., Слюсаренко С.А., Миронова
Н.В., Кузьмінська В.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 справу за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Білоцерківської міської ради
Київської області, треті особи: відділ
Держземагенства у м. Біла Церква
Головного управління Держкомзему у
Київській області, ТОВ «Геоцентр», ФОП
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про
визнання незаконним і скасування
рішення Білоцерківської міської ради
від 28.02.2013 року за № 906-39-VI, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.12.2013 року звернувся до суду в
порядку адміністративного судочинства
з позовом до Білоцерківської міської
ради, у якому просить визнати
незаконним та скасувати рішення
Білоцерківської міської ради від 22.02.2013
року за № 906-39-VI про «оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки громадянам ( пункт 100
додатку 1) на підставі якого надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_9 АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,0433 кв.м., складовою якого є витяг з
протоколу засідання постійної комісії
з питань ефективного використання
земель всіх форм власності
Білоцерківської міської ради від 23.11.2012
року за № 74 - в повному обсязі, як таке,
що не відповідає вимогам Конституції і
законам України та порушує
охоронюваний Законом інтерес ОСОБА_5;
скасувати кадастровий номер земельної
ділянки :07:018:0230 та запис
державного кадастрового реєстратора
відділу Держземагентства у м. Біла
Церква від 12.04.2013 року про реєстрацію
земельної ділянки площею 0,0433 га,
реєстрацію Реєстраційною службою
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
на право власності від 15.05.2013 року на
земельну ділянку з кадастровим номером
:07:018:0230; визнати право на
приватизацію земельної ділянки
АДРЕСА_16 ОСОБА_5, яка закріплена під
будинком з 1902 року та перейшла до нього
по спадщині, згідно витягу з протоколу
постійної комісії з питань ефективного
використання земель всіх форм
власності від 07.06.2013 року за № 102 про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
площею 570 кв.м. та ведення садівництва
площею 685 кв.м. та стягнути з
відповідача судові витрати.

19.12.2013 року ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
було відмовлено у відкритті
провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1
ст. 109 КАС України.

11.02.2014 року ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
скасовано ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19.12.2013 року та направлено справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

09.04.2014 року позивач надав до суду
уточнену позовну заяву про визнання
незаконним і скасування рішення
Білоцерківської міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI, в які просить визнати
незаконним та скасувати рішення
Білоцерківської міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI та стягнути на його
користь з відповідача судові витрати,
пов'язані з розглядом адміністративної
справи мотивуючи тим, що рішення
Білоцерківської міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI порушує його майнові
права та вимоги чинного законодавства
України, яке регулює питання
приватизації земельної ділянки, основ
містобудування та містобудівної
діяльності виходячи з наступного: на
основі договору дарування гр. ОСОБА_11 з
1952 року гр. ОСОБА_9 являється
співвласником будинку АДРЕСА_2 ( 1/2
частина домоволодіння), яке
складається в цілому з одного
шлакового будинку на 4 кімнати, 2 кухні, 2
коридори. Постановою сіл виконкому с.
Роток від 30.05.1950 року було надано дозвіл
на будівництво жилого будинку розміром
8,5х13,5 м на земельній ділянці площею 0,06
га в с. Роток ( генеральний план № 711
забудови садиби військовослужбовця
ОСОБА_11 по АДРЕСА_1).Згідно зборів
членів колгоспу № 7 від 30.05.1950 року
зазначено про наділ присадибної
земельної ділянки майору радянської
армії ОСОБА_12 площею -0,06 га в с. Роток по
АДРЕСА_2. 10.04.1997 року вказані документи
ОСОБА_11 в порядку уточнення здав в МБТІ,
які були прийняті до архівного бюро під
підпис ОСОБА_32. Співвласниці ОСОБА_13
при переході права власності на 1/2
частину будинку перейшло і право
користування частиною земельної
ділянки, тобто 600 кв.м. на двох
співвласників, відповідно - 300 кв.м.
Згідно листа Головного управління
Держкомзему у Київській області №
07-04-3/С01085 від 18.01.2012 року починаючи з 1960
року технічна документація із
землеустрою не виготовлялась. Також,
Головним управлінням Деркомзему у
Київській області листом № С-07 від
18.03.2011 року було повідомлено про
відсутність документів по
встановленню меж земельної ділянки за
1961 рік. Тобто, існують межі згідно
генеральних планів забудови земельних
ділянок ОСОБА_12 та ОСОБА_14, які
відмічені межовими знаками у вигляді
кілків забитих в землю та є підставою
для виготовлення земельно -
кадастрової документації для
землевпорядних організацій.
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області на підставі даних
архівних довідок та генерального плану
забудови, було встановлено, що загальна
площа прибудинкової території будинку
№ 88, яка надана ОСОБА_12 по нормі складає
600 кв.м. Згідно договору дарування
половини домоволодіння, відповідно до
якого ОСОБА_12 подарував ОСОБА_9 лише 300
кв.м. Згідно договору дарування
половини домоволодіння ОСОБА_15 теж
подарував ОСОБА_8 300 кв.м. В користування
земля співвласникам будинку АДРЕСА_2 не
надавалась і не могла надаватись, так
як відмовляється в наданні дозволу у
погодженні проекту при
невідповідності генеральному плану
населених пунктів. 12.04.2012 року міська
рада прийняла рішення № 544-24-VI, коли в
суді знаходилась цивільна справа щодо
земельного спору, про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_9 АДРЕСА_1 в розмірі
437 кв.м. по самовільно встановленим
межам, замість обдарованих 300 кв.м. Цим
рішенням міська рада безпідставно
зменшила садибу АДРЕСА_16, чим зменшила
відстань по межі від даного будинку з 6,5
метрів до 90 см порушивши Державні
будівельні норми та інші нормативно -
правові акти з питань планування і
забудови ) додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, протипожежних
вимог). Поділ ділянки згідно рішення
під будинком АДРЕСА_2, суперечить
вимогам будівельних норм ( п. 3.25*ДБН
360-92** «Планування і забудова міських і
сільських поселень), які вимагають
наявності відступу « до межі сусідньої
ділянки від найбільш виступної
конструкції стіни…не менше 1,0м». На
підставі свідоцтв про спадщину від
30.12.2000 року № 6088, від 16.02.2011 року, від
14.06.2012 року № 10480, він, ОСОБА_5, є
власником кв.АДРЕСА_16, що складається з
57% житлового будинку та садиби, площа
якої згідно генерального плану
забудови становить 0,2365 га, із яких 57%
згідно архівної довідки
Білоцерківської міської ради
становить 0,13 га, ширина садиби по
фасадній частині земельної ділянки 25 м,
яз яких 57 % становить 14 м 25 см. 1/2 частина
садиби по АДРЕСА_16 та земельна ділянка (
1338,27 кв.м.) з 1902 року належали гр. ОСОБА_14.
Згідно довідки БТІ № 550 від 24.03.1972 року
на спадщину ОСОБА_14 визначена ідеальна
частка, її вартість та розмір, висновок
щодо технічної можливості виділення
цієї частки в натурі ( поділ) на
місцевості, а також найменування та
площа приміщень, з яких складається
частка, та їх вартість, на що вступив у
спадщину батько позивача - ОСОБА_16,
потім і сам позивач. Перехід у спадщину
будівлі або споруди можливий лише з
одночасним успадкуванням земельної
ділянки, яка функціонально забезпечує
даний об'єкт, чи з одночасним переходом
права користування ( оренди) цієї
ділянки або відповідної її частини.
Право користування будівлею неможливо
видділити від права користування
земельною ділянкою або конкретною її
частиною, на якій розташована ця
будівля. Рішенням Білоцерківської
міської ради № 370 від 02.12.2003 року ОСОБА_17
та ОСОБА_5 передана у власність
земельна ділянка по АДРЕСА_16, кв. 2,3 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд площею 570 кв.м. Згідно рішення
комісії № 5 від 04.12.2009 року по
генеральному плану міста, на якому
відображені поворотні точки меж
суміжних земельних ділянок, на яких
раніше встановлено межові знаки, був
виготовлений в натуру кадастровий
план, акт погодження в паперовій та
електронній ( цифровій )формі ФОП
ОСОБА_7, завірений печаткою та підписом.
Згідно рекомендації комісії був
виготовлений кадастровий план з
виділом 57 % від земельної ділянки 0,2250
га, який був затверджений комісією.
Згідно цього зведеного кадастрового
плану був виготовлений акт погодження,
в якому передбачено відновлення меж.
Позивачем узгоджені межі з власниками
сусідніх земельних ділянок гр. гр.
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_10, співвласником
домоволодіння,88 землекористувачем
ОСОБА_21 Всі земельні ділянки навколо
домоволодінь по АДРЕСА_16 відповідають
виготовленому, згідно рішення комісії,
на замовлення позивача, землевпорядною
організацією кадастровому плану в
натуру. Позивач до цього часу не
ознайомлений з землевпорядною
документацією та рішенням
Білоцерківської міської ради, по яким
ОСОБА_9 приватизувала земельну ділянку.
Виготовлення плану - схеми земельної
ділянки проводилось без дотримання
вимог законодавства, інформування
зацікавлених осіб про його здійснення,
без підпису всіх суміжних
землевласників ( землекористувачів)
шляхом зазначення прізвища та підпису,
що підтверджує відсутність спору щодо
меж земельної ділянки. Листом № 1616/1-13
від 24.04.2012 року до Білоцерківського
міськрайонного суду міська рада
просить слухати справу за позовом
ОСОБА_9 до ОСОБА_5, треті особи:
управління Держкомзему у м. Біла
Церква, ОСОБА_8, про визнання права на
приватизацію земельної ділянки без
згоди суміжного землекористувача без
їх представника на розсуд суду, чим
припинила будь - які дії зі своєї
сторони до вирішення цього позову по
суті в суді. Раніше позивач подавав до
міської ради та управління Держкомзему
заяву про припинення будь - яких дій на
видачу державних актів зі сторони
службових осіб та міської ради в
зв'язку з існуючим між позивачем та
ОСОБА_9 спору та вирішення його в суді.
10.09.2012 року управління Держкомзему
також надало до суду прохання
розглядати справу без участі їх
представника, та при вирішенні справи
управління поклалось на всебічне,
повне та об'єктивне рішення суду.
Судовий контроль є єдиною формою
вирішення спорів щодо цих актів та
захисту прав і законних інтересів
громадян та юридичних осіб приватного
права. Відповідач в цьому разі не мав
права здійснювати юрисдикційну
діяльність, втручатись у виключну
сферу судової влади, яка є
конституційним гарантом прав людини і
громадянина. Відповідач зобов'язаний
був розглянути клопотання ОСОБА_9 в
місячний строк і надати мотивовану
відмову їй як і позивачу ( лист до
депутата Київської обласної ради VІ
скликання ОСОБА_22 № 1- 16-886 від 12.03.2012
року) - « в зв'язку з невідповідністю
правовстановлюючих документів вимогам
Закону, так, як відсутня згода гр.
ОСОБА_5 та ОСОБА_10, які проживають
відповідно до адресою АДРЕСА_16»,
оскільки згідно п. «б» ч.2 ст.198 ЗК
України одним із обов'язкових моментів
кадастрової зйомки є погодження меж
земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами.
Одночасно земельна комісія надає
листом № У-0263 від 24.02.2011 року дозвіл на
розробку землевпорядної документації
ОСОБА_9 без погодження сусіднього
землекористувача ОСОБА_5 В такий спосіб
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, до кола компетенції якого
належить вирішення земельних спорів по
відновленню меж та питань планування і
забудови населеного пункту, не
об'єктивно та упереджено підійшов до
вирішення конфліктної ситуації
навколо відновлення меж земельної
ділянки по генеральному плану міста,
чим безпідставно зменшено розмір
ділянки під АДРЕСА_16, ширину садиби по
фасадній частині земельної ділянки
приблизно на 3 метри, відібравши
хвіртку та прохід до квартири,
незважаючи на те, що звернувся позивач
на багато раніше, ніж ОСОБА_9 з вимогами
про надання земельної ділянки у
власність по самовільно на свій розсуд
встановленому паркану. З рішення
Конституційного суду України по справі
№ 1-10/2004 від 01.12.2004 року випливає, що
основними ознаками наявності інтересу
в певної особи, в тому числі суб'єкта
господарювання, є наступні чинники:
«будь - який інтерес повинен бути
реально спрямований на отримання
матеріальних або є нематеріальних
благ, а також мета якого повинна бути
спрямована на задоволення
індивідуальних чи колективних потреб,
при цьому інтерес, як такий, не повинен
суперечити Конституції і законам
України та мати справедливий і
добросовісний характер». Отже, на
момент звернення до суду з цим позовом
порушується охоронюваний законом
інтерес позивача щодо способу
використання земельної ділянки по
відновленій по генеральному плану
міста межі, з метою можливості
відведення земельної ділянки, площею 570
кв.м., для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд.
Позивач позбавлений можливості
користуватись належним чином житловим
будинком та надвірними спорудами, так
як хвіртка та прохід до квартири де
позивач проживає, гр. ОСОБА_9
відгороджені самовільно на свій розсуд
побудованому нею паркану, сараїв та
прибудов від 6,5 м. до 90 см., а також
здійснення інших прав, що випливають з
володіння будинком та земельною
ділянкою.

31.07.2014 року позивач подав до суду заяву
про уточнення позовних вимог у
адміністративній справі, в якій просив
визнати незаконним і скасування
рішення Білоцерківської міської ради
від 28.02.2013 року за № 906-39-VI в частині:
пункт 100 додатку 1 до рішення міської
ради від 28 лютого 2013 року за № 906-39-VІ
«Про оформлення правовстановлюючих
документів на земельні ділянки
громадянам», яким надано ОСОБА_9, адреса
земельної ділянки АДРЕСА_1, дозвіл на
розробку проекту землеустрою для
відведення земельної ділянки у
власність за рахунок земель населеного
пункту м. Біла Церква.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5
позов підтримав та просив визнати
незаконним і скасування рішення
Білоцерківської міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI в частині: пункт 100
додатку 1 до рішення міської ради від 28
лютого 2013 року за № 906-39-VІ «Про
оформлення правовстановлюючих
документів на земельні ділянки
громадянам», яким надано ОСОБА_9, адреса
земельної ділянки АДРЕСА_1, дозвіл на
розробку проекту землеустрою для
відведення земельної ділянки у
власність за рахунок земель населеного
пункту м. Біла Церква та стягнути на
його користь з відповідача судові
витрати, пов'язані з розглядом
адміністративної справи, обставини,
викладені в позові, підтримав у повному
обсязі та надав до суду 31.07.2014 року
пояснення на заперечення відповідача.

Представник позивача, за довіреністю у
справі, ОСОБА_23 в судовому засіданні
обставини, викладені в позові,
підтримала в повному обсязі, просила
позов задовольнити та надала до суду
письмові пояснення позивача від 11.08.2014
року на надані представником третьої
особи докази.

Представник позивача, за довіреністю у
справі, ОСОБА_24 в судовому засіданні
адміністративний позов підтримав в
повному обсязі, просив визнати
незаконним і скасування рішення
Білоцерківської міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI в частині: пункту 100
додатку 1 до рішення міської ради від 28
лютого 2013 року за № 906-39-VІ «Про
оформлення правовстановлюючих
документів на земельні ділянки
громадянам», яким надано ОСОБА_9, адреса
земельної ділянки АДРЕСА_1, дозвіл на
розробку проекту землеустрою для
відведення земельної ділянки у
власність за рахунок земель населеного
пункту м. Біла Церква та стягнути на
його користь з відповідача судові
витрати, пов'язані з розглядом
адміністративної справи.

Відповідач Білоцерківська міська рада
Київської області представника в
судове засідання не направила, про
розгляд справи повідомлені належним
чином, надали до суду письмові
заперечення проти позову з додатками,
позов ОСОБА_5 не визнали, просили
відмовити в його задоволенні повністю
та заявили клопотання про розгляд
справи без їх представника.

Представник третьої особи відділу
Держземагенства у м. Біла Церква
Головного управління Держкомзему у
Київській області, за довіреністю у
справі, ОСОБА_25 в судовому засіданні
позов не визнав та зазначив, що відділ
Держземагенства перевіряє наявність
та відповідність законодавству
документів, які подаються на
затвердження, та надав до суду проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_9 та гр.
ОСОБА_8 для огляду в судовому засіданні.

Представник третьої особи ТОВ
«Геоцентр» Ярмолюк Олена Петрівна в
судовому засіданні зазначила, що
претензії, які позивач пред'являє до
товариства є не обгрунтованими та
безпідставними. ОСОБА_9 звернулась до
них із заявою про виконання
інвентарізації земельної ділянки по
фактичному користуванню, вони почали
виконувати роботи, а саме виготовили
кадастровий план, схему розміщення
земельної ділянки та акт погодження
меж, в 2012 році ОСОБА_9 подала заяву про
призупинення подальшого опрацювання
робіт та просила видати документи в
зв'язку із спірним питанням,
організація їй повернула документи та
кошти. Приватизацією земельної ділянки
АДРЕСА_1 на гр. ОСОБА_9 ТОВ «Геоцентр» не
виконували. Матеріали інвентаризації,
виконані товариством гр. ОСОБА_9 не мала
права використовувати для подальшої
приватизації земельної ділянки. 21.05.2014
року представник надала до суду
письмові заперечення на позовну заяву
з клопотанням про розгляд справи без
представника ТОВ «Геоцентр».

Представник третьої особи ФОП ОСОБА_7,
за довіреністю у справі ОСОБА_27 в
судовому засіданні позов не визнав.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явився, про розгляд справи
повідомлений належним чином, причини
неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання
не з'явилась, про розгляд справи
повідомлена належним чином, причини
неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи ОСОБА_9,
адвокат за договором, ОСОБА_28 в
судовому засіданні позов не визнала,
надала до суду докази в підтвердження
заперечень та просила відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_5.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засідання
не з'явилась, про розгляд справи
повідомлена належним чином, 02.06.2014 року
до суду надано заяву про розгляд справи
за її відсутності в зв'язку із станом
здоров'я.

Суд, заслухавши осіб, які приймають
участь у справі, дослідивши матеріали
справив становив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1ст.6 КАС України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом
звернутись до адміністративного суду,
якщо вважає що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта власних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно - правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно - правових
актів чи правових актів індивідуальної
дії), дій чи бездіяльності. ( п.1 ч.2 ст. 17
КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу
України ( в ред. від 05.01.2013 року) до
повноважень міської ради належить
зокрема:а) розпорядження землями
територіальних громад, б) передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, й) вирішення земельних
спорів, к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного
Кодексу України, сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Згідно з ст.118 Земельного Кодексу
України, ч.1 - громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.(
в редакції Закону N 3123-VI від 03.03.2011; із
змінами, внесеними згідно із Законом N
5245-VI від 06.09.2012 ). Ч.2 - рішення органів
виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки. Ч. 7 - відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної
чи комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них нормативно
правових актів, генеральних планів
населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. (із змінами, внесеними
згідно із Законами N 3123-VI від 03.03.2011, N
5245-VI від 06.09.2012). Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. (із
змінами, внесеними згідно із Законом N
5394-VI від 02.10.2012, в редакції Законів N 509-VI
від 16.09.2008, N 1702-VI від 05.11.2009).Ч 8 - проект
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу. (в редакції Законів N
1702-VI від 05.11.2009, N 5395-VI від 02.10.2012, N 5462-VI від
16.10.2012). Ч.9 - відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки (а в
разі необхідності здійснення
обов'язкової державної експертизи
землевпорядної документації згідно із
законом - після отримання
позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки та
надання її у власність. (в редакції
Законів N 1626-IV від 18.03.2004, N 1702-VI від
05.11.2009; із змінами, внесеними згідно із
Законами N 3123-VI від 03.03.2011, N 5245-VI від
06.09.2012).

14.02.2013 року гр. ОСОБА_9 подала заяву до
управління адміністративних послуг
Білоцерківської міської ради на ім'я
міського голови, про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою для
оформлення земельної ділянки у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, площею - 0,0433 га. ( а.с.
161). До заяви було додано документи:
викопіювання з чергового кадастрового
плану земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд АДРЕСА_1 ( М 1: 2000), зведений
кадастровий план земельної ділянки
АДРЕСА_7, 2, кадастровий план земельної
ділянки будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд за адресою: АДРЕСА_1, площею -
0,0433 га, копія акту про встановлення на
місцевості і погодження зовнішніх меж
земельної ділянки АДРЕСА_1, копія
витягу з протоколу засідання постійної
комісії з питань ефективного
використання земель всіх форм
власності від 31.12.1952 року; копія
технічного паспорту на садибний (
індивідуальний житловий будинок по
АДРЕСА_2, копія паспорту та копія
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера. ( Том І а.с.162 -
171).

28.02.2013 року Білоцерківською міською
радою Київської області було прийнято
рішення № 906-39-VI « Про оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки громадянам», в
частині надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_9 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, площею - 0,0433 га. ( пункт
100 додаток 1) (Том І а.с.159).

Відповідно до ст. 185 Земельного Кодексу
України, землеустрій здійснюється
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, за рахунок коштів
Державного бюджету України, бюджету
Автономної Республіки

Крим і місцевих бюджетів, а також
коштів громадян та юридичних осіб.( із
змінами, внесеними згідно із Законом N
5394-VI ( 5394-17 ) від 02.10.2012).Землеустрій
здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до рішення Білоцерківської
міської ради Київської області № 906-39-VI
від 28.02.2013 року, гр. ОСОБА_9 звернулась до
землевпорядної організації ПП
«Геокадастр» для розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність.

В судовому засіданні було оглянуто
оригінал проекту землеустрою,
затверджений відділом
Держземагенства у м. Біла Церква
Головного управління Держкомзему у
Київській області ( Том ІІ а.с. 65 - 68).
Одним із складових частин даного
проекту землеустрою є кадастровий план
( затверджений суб'єктом
господарювання, що є виконавцем робіт
із землеустрою) та акт про встановлення
на місцевості і погодження зовнішніх
меж земельної ділянки та передачі на
зберігання межових знаків
землекористувачу земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
якому присутній підпис ( погодження)
співвласника квартири № 1
домоволодіння АДРЕСА_2 та суміжного
землекористувача гр. ОСОБА_29 та витяг з
протоколу засідання постійної комісії
з питань ефективного використання
земель всіх форм власності № 33 від
07.12.2012 року з рекомендаціями комісії
щодо погодження межі земельної ділянки
площею 0,0437 га АДРЕСА_1, власником якої
являється гр. ОСОБА_9, для затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, без
підпису - погодження суміжного
землекористувача гр. ОСОБА_5, власника
домоволодіння АДРЕСА_16.

Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного
Кодексу України, органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян,
та додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів

у містах.

Відповідно до Положення про постійні
комісії Білоцерківської міської ради,
затверджене рішенням Білоцерківської
міської ради від 17.12.2010 року № 06-02-VІ
(офіційний сайт Білоцерківської
міської ради - http://bc-rada.gov.ua), основними
напрямками діяльності постійних
комісій з питань ефективного
використання земель всіх форм
власності є: п. 15.2. - розгляд проектів
рішень ради та підготовка висновків
та рекомендацій щодо:- розпоряджання
землями територіальної громади міста,
передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних
осіб…….вирішення земельних спорів,
інших питань у галузі
землекористування, віднесених
законодавством України до компетенції
міської ради всіх форм власності.
Згідно з П. 15.3. - приймають участь у
підготовці рішень ради щодо:….
приватизації земельних ділянок.

Позивач та представники позивача
обґрунтовуючи вимоги зазначили про те,
що міська рада не мала права приймати
рішення про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_9 з тих підстав, що в
даний період в судовому порядку
вирішувався спір за її позовом про
надання права на приватизацію
земельної ділянки.

Відповідно до ухвали Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15.03.2012 року було відкрито
провадження у справі № 1003/495/2012 за
позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, про визнання
права на приватизацію земельної
ділянки. Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25.02.2013 року дану справу за позовом
ОСОБА_9, про визнання права на
приватизацію земельної ділянки без
згоди суміжного землекористувача
залишено без розгляду. ( Том І а.с.7-71).

04.02.2011 року гр. ОСОБА_9 звернулась із
заявою до відділу з питань
землекористування Білоцерківської
міської ради, яка була розглянута на
засіданні постійної комісії з питань
ефективного використання земель всіх
форм власності. Комісією рекомендовано
було звернутись до відділу
адміністративних послуг ( дозвільного
центру) міської ради з відповідною
заявою, щодо надання дозволу на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку, без згоди сусіднього
землекористувача ОСОБА_5. ( Том І а.с.69 -
на звороті).

В 2012 році гр. ОСОБА_9 звернулась до
відділу адміністративних послуг (
дозвільного центру) міської ради з
заявою про надання дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, без згоди сусіднього
землекористувача ОСОБА_5. ( Том ІІ а.с.16).

На засіданні постійної комісії з
питань ефективного використання
земель всіх форм власності 23.11.2012 року
було розглянуто заяву гр. ОСОБА_9 про
надання дозволу на приватизацію
земельної ділянки АДРЕСА_1, без підпису
- погодження суміжного
землекористувача - гр. ОСОБА_5, власника
домоволодіння АДРЕСА_16 та
рекомендовано погодити межу земельної
ділянки площею 0,0437 га. ( Том І а.с.165).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, подання ( висновок) постійної
комісії з питань ефективного
використання земель всіх форм
власності, з врахуванням поданих
ОСОБА_9 документів, в тому числі витягу
з протоколу засідання постійної
комісії з питань ефективного
використання земель всіх форм
власності № 33 від 07.12.2012 року, було
подано на розгляд чергової сесії
міської ради із заявою про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність лише 28.02.2013 року
коли і було прийнято оспорюване
рішення, вже після залишення цивільної
справи № 1003/495/2012 без розгляду, а
постійна комісія з питань ефективного
використання земель всіх форм
власності, приймаючи рішення щодо
погодження межі земельної ділянки без
підпису - погодження суміжного
землекористувача ОСОБА_5 діяла в межах
своїх повноважень відповідно до ч.3 ст.
158 ЗК України та Положення про постійні
комісії Білоцерківської міської ради,
затверджене рішенням Білоцерківської
міської ради від 17.12.2010 року № 06-02-VІ.

З матеріалів справи вбачається, що спір
між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 щодо меж
земельних ділянок існує тривалий час.

В постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи від 25.03.2011 року (
Том ІІ а.с.17), зазначено, що між ОСОБА_5
та ОСОБА_9 існують неприязні відносини,
виник спір щодо паркану між земельними
ділянками, які перебувають у
користуванні сторін та їм роз'яснено
положення цивільного законодавства
щодо вирішення спорів в судовому
порядку.

З листа Держкомзему від 18.01.2012 року за
№ 07-04-3/С-1035 (Том І а.с.107) вбачається, що
даний спір неодноразово розглядався на
засіданні постійної депутатської
комісії, за результатами розгляду
сторонам пропонувались різні
варіанти розв'язання спору, але ні один
із них не влаштовував, а єдиний варіант,
який влаштовує - це межа земельної
ділянки згідно з генеральним планом
забудови 1950 року. Проте в 1961 році
виконкомом міської ради було змінено
площі земельних ділянок на АДРЕСА_16. В
даному листі також зазначено,
відповідно до ст.158 ЗК України виключно
органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.
Зазначені спори підлягають розгляду
місцевими судами незалежно від того,
розглядались вони попередньо органом
місцевого самоврядування чи ні.

Листом від 05.03.2012 року за № С-77/31 ( Том ІІ
а.с.2), виконавчий комітет
Білоцерківської міської ради у
відповідь на заяву ОСОБА_5 від 29.02.2012
року, яка була розглянута на комісії з
питань ефективного використання
земель всіх форм власності в його
присутності, зазначено, що за
результатами розгляду комісія
доводить до відома, що п.1 ст.106 ЗК
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними та рекомендувала
позивачу на підставі ч.ч.1,3 ст.103 ЗК
України спробувати вирішити спір по
межі із ОСОБА_9 по добросусідству, а в
разі не вирішення спору по
добросусідству, керуючись п.2 ст.158
Земельного Кодексу України вирішити
дане питання в судовому порядку.

З листа виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради від 12.03.2012
року ( Том І а.с. 119) також вбачається, що
між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 існує спір за
спільну межу, та розглядаючи заяви
позивача щодо відновлення межі
земельної ділянки відповідно до
Генерального плану міста Біла Церква,
постійна комісія враховуючи інтереси
обох сторін рекомендувала різні
варіанти вирішення спірного питання,
але обидві сторони не можуть вирішити
спір по добросусідству згідно ст.103 ЗК
України, тому постійна комісія керуючи
п. 2 ст.158 ЗК України рекомендувала
вирішити дане питання в судовому
порядку.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні позивач не звертався до суду
з позовом до ОСОБА_9 щодо вирішення
земельного спору.

Позивач зазначає в позові про те, що
даним рішенням порушено його права на
приватизацію земельної ділянки по
АДРЕСА_16, однак до суду не надано
відповідних доказів в підтвердження
зазначених обставин справи, в тому
числі документів про його право на
постійне користування земельною
ділянкою, частину якої передано гр.
ОСОБА_9 рішенням міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI, висновку про те, що
даним рішенням було порушено межі
зазначеної земельної ділянки,
зведеного кадастрового плану
земельних ділянок по АДРЕСА_16.

Згідно з частиною першою статей 81, 82
ЗК України, право власності на земельну
ділянку набувають громадяни України та
юридичні особи, створені громадянами
або юридичними особами України, а
іноземні громадяни та юридичні особи
й особи без громадянства та спільні
підприємства, засновані за участю
іноземних юридичних і фізичних осіб,
можуть набувати право власності на
земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
на підставах, передбачених частинами
другою, третьою статті 81, частинами
другою, третьою статті 82 ЗК України.

Згідно з положеннями статті 119 ЗК
України передача громадянину у
власність або в користування земельної
ділянки, якою він добросовісно,
відкрито і безперервно користується
протягом 15 років за відсутності
документів про право на цю земельну
ділянку, здійснюється у порядку,
встановленому ЗК України. Зворотної
дії в часі ця норма не має.

З 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125
ЗК України, право користування
земельною ділянкою виникало після
одержання її власником або
землекористувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування або укладення
договору оренди, їх державної
реєстрації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), а з 2 травня 2009 р. у
відповідності із Законом України від 5
березня 2009 р. N 1066-VI ( 1066-17 ) право
власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування
та право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Громадяни та юридичні особи зберігають
право на земельні

ділянки (пункт 7 розд. X «Перехідні
положення» ЗК України, одержані ними
до 1 січня 2002 р. у власність, у
тимчасове користування або на умовах
оренди в розмірах, що були раніше
передбачені чинним законодавством.

При переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами,
укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з
положеннями чинної до цієї дати статті
30 Земельного Кодексу України до
набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачалось у
договорі відчуження. Після 31 грудня
2001 р. в таких випадках право
власності на земельну ділянку або її
частини могло переходити відповідно до
статті 120 ЗК України 2001 року на підставі
цивільно - правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем. До особи,
яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду після 31 грудня 2003
р., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15 ), а з
часу внесення змін до статті 120 ЗК
України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і
згідно зі статтею 120 ЗК України,
переходило право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором; а
якщо договором це не було визначено, до
набувача переходило право власності на
ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для її
обслуговування. При переході права
власності на будинок або його частину
за договором довічного утримання до
набувача переходило право на
земельну ділянку, де вони
розташовані, на умовах, на яких ця
ділянка належала відчужувачу. В разі
переходу права власності на будівлі та
споруди до кількох осіб право на
земельну ділянку визначалось
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди, якщо інше не
передбачено в договорі відчуження
останніх, а при переході права
власності на будівлі та споруди до
фізичних або юридичних осіб, які не
могли мати у власності земельні
ділянки, до них переходило право
користування земельною ділянкою. З 1
січня 2010 р. до особи, яка набула право
власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених
для попереднього землевласника
(землекористувача) відповідно до
статті 377 ЦК Укравїни і статті 120 ЗК
України в редакції Закону України
від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI ( 1702-17 ).

Відповідно до договору дарування
половини домоволодіння від 31.12.1952 року (
ТомІ а.с.58), гр. ОСОБА_9 отримала у
власність домоволодіння, що
знаходиться в АДРЕСА_3, яке належало
ОСОБА_12 на праві власності згідно
довідки Ротецької сільської ради від
30.12.1952 року за № 2625.

Згідно Генерального плану № 711 від
03.06.1950 року ( Том І а.с.59) та архівної
довідки за № 17 від 14.02.1997 року за ОСОБА_12
рахується земельна ділянка площею 0.06
га в АДРЕСА_3

Згідно Генерального плану ( схеми) від
16.01.1950 року присадибної ділянки
АДРЕСА_4, що належать ОСОБА_14 Онікієвичу
( Том І а.с.65), загальна площа земельної
ділянки становила 1338,27 кв.м.( 0,1337 га).

Відповідно до рішення виконкому
Київської обласної ради депутатів
трудящих від 18.09.1958 року село Роток було
приєднано до міста біла Церква ( Том ІІ
а.с.38-39).

Згідно копії листа Білоцерківського
МБТІ 1989 року ( Том ІІ а.с.37), за
домоволодінням АДРЕСА_2 закріплено
земельну ділянку розміром 898 кв.м.

Згідно викопіровки з плану від 27.02.1961
року ( Том ІІ а.с.40) земельна ділянка
домоволодіння по АДРЕСА_2, що належить
ОСОБА_12 та ОСОБА_30 , становить - 898 кв.м.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
депутатів трудящих від 15.03.1961 року ( Том
І а.с.41), за землекористувачами
будівельного кварталу № 340 по АДРЕСА_2
зареєстровано присадибну ділянку в
розмірі 898 кв.м.

За землекористувачами будівельного
кварталу № 340 по АДРЕСА_16 зареєстровано
присадибну ділянку розміром 1060 кв.м, до
вилучення та зарахування до
міськземфонду, як лишки земельних
дільниць підлягає розмір - 1114 кв.м, які
залишено в тимчасовому користуванні за
землекористувачем. ( Том І а.с.42).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом 30.12.2000 року ( Том І
а.с.120), ОСОБА_17 та ОСОБА_5 отримали в
рівних частках кожний спадкове майно
ОСОБА_16 , яке складається з 57/100
житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд, що знаходяться в
АДРЕСА_16 та належала померлому на праві
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Білоцерківською
держнотконторою 14.10.1977 року за № 2-9086,
договору дарування, посвідченого
Білоцерківською держнотконторою 12.07.1982
року за № 11107, зареєстрованих в
інвентар бюро відповідно 17.10.1977,12.07.1982
року за № 7633.

Відповідно до рішення № 370 від 02.12.2003
року «Про передачу земель у власність
громадян, надання в оренду та про
затвердження технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж земельної
ділянки та підготовці державних актів
на право приватної власності на землю,
внесення змін та доповнень у попередні
рішення» ОСОБА_17 та ОСОБА_5 передано у
спільну сумісну власність земельну
ділянку для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд площею 570 кв.м. (0,0570 га). Згідно
довідки Управління земельних ресурсів
у місті Білій Церкві Київської області
від 25.11.2008 року за № 84, технічний звіт на
зазначену земельну ділянку не
затверджено. ( Том І а.с.62).

28.07.2011 року позивач звернувся до
міської ради із завою про надання
дозволу на розробку матеріалів
інвентаризації земельної ділянки по
АДРЕСА_16 згідно генерального плану
міста площею 0,2250 га. Рішенням
Білоцерківської міської ради від 27.10.2011
року за № 348-13-VІ «Про оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки громадянам»
відмовлено ОСОБА_5 в наданні дозволу
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натуру ( на
місцевості) за домоволодінням по
АДРЕСА_16 площею 0,2250 га ( з них: норма -
0,1000 га,лишки - 0,1150), за рахунок земель
населеного пункту м. Біла Церква, в
зв'язку з невідповідністю
правовстановлючих документів вимогам
закону.

30.03.2012 року постійною комісією з питань
ефективного використання земель усіх
форм власності винесено рішення,
згідно протоколу від 27.03.2012 року, про
розгляд заяви гр. ОСОБА_5 про вирішення
земельного спору з сусідом - гр. ОСОБА_9,
рекомендовано винести на розгляд сесії
міської ради питання про надання
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_9 АДРЕСА_7 на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд площею 437 кв.м., за рахунок земель
населеного пункту м. Біла Церква та
питання про надання дозволу на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі ( на
місцевості) за домоволодінням АДРЕСА_16
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, згідно фактичного
користування, орієнтовною площею 0,2134
га, за рахунок земель населеного пункту
м. Біла Церква.

Відповідно до ст. 121 ЗК України,
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах: г) для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15
гектара, в містах - не більше 0,10
гектара.

Як вбачається з рішення
Білоцерківської міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI гр. ОСОБА_9, власнику
частини домоволодіння АДРЕСА_1 надано
земельну ділянку площею 0, 0433 га, за
рішенням від 25.04.2013 року за № 952041-VІ ( Том
І а.с. 230) гр. ОСОБА_8, власнику частини
домоволодіння АДРЕСА_7 надано земельну
ділянку площею 0, 0409 га, всього на
домоволодіння по АДРЕСА_2 надано
земельну ділянку площею 0,0842 га, за
рахунок земель населеного пункту м.
Біла Церква.

10.04.2013 року гр. ОСОБА_9 подала заяву з
проектом землеустрою до управління
адміністративних послуг
Білоцерківської міської ради на ім'я
голови, про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
АДРЕСА_1 площею 0,0433 га. Вказана зава
була розглянута на засіданні постійної
комісії з питань ефективного
використання земель всіх форм
власності.

25.04.2013 року Білоцерківською міською
радою було прийнято рішення № 952-41-VІ, в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність та передачі
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_9 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
АДРЕСА_1 площею 0,0433 га.( пункт 1 додаток
2).

На підставі зареєстрованого витягу з
Державного земельного кадастру від
12.04.2013 року з присвоєним кадастровим
номером: :07:018:0230, гр. ОСОБА_9
використовує зазначену земельну
ділянку на даний час.

Відповідно до зведеного кадастрового
плану земельної ділянки 2010 року (по
фактичному користуванню) виконаного
ФОП ОСОБА_7( Том ІІ а.с.11), домоволодіння
по АДРЕСА_16, кв.2,3 належить ОСОБА_5, який
користується земельною ділянкою
площею 0,1067 га , за кв.1, яка належить
ОСОБА_19, ОСОБА_31, в користуванні
знаходиться земельна ділянка площею
0,1067 га, отже всього за домоволодінням
по АДРЕСА_16 по фактичному користуванню
знаходиться земельна ділянка площею
0,2134 га.

Третя особа ФОП ОСОБА_7 надав до суду
письмові заперечення проти позову ( Том
ІІ а.с.70) в яких зазначає, що вважає
позов ОСОБА_5 безпідставним, оскільки
12.03.2010 року була виконана кадастрова
зйомка земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_16 по фактичному
користуванню, межі земельної ділянки
були чітко визначені та проходили по
горожі. За результатами обмірів був
виготовлений зведений кадастровий
план земельної ділянки та
підготовлений акт погодження меж.
Оскільки акт погодження меж не був
погоджений з домоволодінням АДРЕСА_2
гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9, тоді ці
документи не набули чинності, та не
являються доказовою базою в суді. Отже
ці документи не мають нічого спільного
з рішенням Білоцерківської міської
ради від 28.02.2013 року за № 906-39-VI.

Однак, суд вважає, що зазначений доказ
підтверджує факт користування
земельною ділянкою за адресою: м. Біла
Церква, АДРЕСА_16, співвласниками
домоволодіння хоч і станом на 2010 рік,
оскільки станом на момент подання
даного позову до суду позивачем не
надано будь - яких доказів в
підтвердження обставин щодо розміру
земельної ділянки яка перебуває в його
користуванні та чиняться перешкоди у
користуванні даною земельною ділянкою.

Не знайшли свого підтвердження і
обставини, зазначені третьою особою
ТОВ «Геоцентр», щодо неможливості
використання документації землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
яка розробляється за замовленням
громадян за власні кошти суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом.

Щодо посилання представника позивача
на те, що подані представником ОСОБА_9
та відповідачем докази
сфальсифіковані, то суду також не
надано належних доказів в
підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Даючи оцінку встановленим обставинам
та доказам у їх взаємному зв'язку, суд
дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 про
визнання незаконним і скасування
рішення Білоцерківської міської ради
від 28.02.2013 року за № 906-39-VI не підлягає до
задоволення, оскільки суду не надано
переконливих доказів щодо порушення
прав позивача на приватизацію
земельної ділянки рішенням
Білоцерківської міської ради від 28.02.2013
року за № 906-39-VI, в частині надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_9 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд за адресою: АДРЕСА_1, площею - 0,0433
га. ( пункт 100 додаток 1).

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 118, 119, 121, 122, 125,185
ЗК України, ст.ст. 6, 9, 11, 17, 158-163, 167, 185, 186
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_5 до Білоцерківської
міської ради Київської області, треті
особи: відділ Держземагенства у м. Біла
Церква Головного управління
Держкомзему у Київській області, ТОВ
«Геоцентр», ФОП ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, про визнання незаконним і
скасування рішення Білоцерківської
міської ради від 28.02.2013 року за № 906-39-VI-
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київської апеляційного
адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Бондаренко