Справа № 209/2117/12
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 209/2117/12
Головуючий у 1-й інстанції: Навроцький
А.П.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

20 листопада 2014 року
м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.
Мельник-Томенко Ж. М.

за участю секретаря судового
засідання: Майданюк Я.Л.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Матковської
Вікторії Ігорівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 22 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Козятинської
міської ради Вінницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

12.06.2012 року позивач звернулась до
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Козятинської
міської ради Вінницької області про
визнання бездіяльності відповідача
щодо неповідомлення позивача про право
на державну соціальну допомогу, умови,
розмір і порядок її надання, -
протиправною; зобов'язання відповідача
виплатити позивачу суми державної
соціальної допомоги за минулий час, а
саме з 01.01.2001 по 01.09.2010 року, з
врахуванням компенсації, що станом на
01.06.2012 року становить 42723,01 грн.

Постановою Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 22 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказане рішення та прийняти нове, яким
задовольнити адміністративний позов.

Заслухавши суддю-доповідача та думку
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
частково задовольнити, а постанову
суду першої інстанції - скасувати,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач, 1972 р.н., є інвалідом дитинства
ІІ групи з 1987 року, з 20.03.2008 року по
теперішній час - інвалід дитинства ІІІ
групи. Зазначене підтверджується
відповідно Актом огляду МСЕК серія
2-18-АВ №209257 та посвідченням
Міністерства соціального забезпечення
від 21.04.1987 року №015966. У зв'язку зі смертю
матері, позивач отримує пенсію по
втраті годувальника.

05.12.2011 року позивач звернулась до
Управління праці та соціального
захисту населення Козятинської
міської ради Вінницької області про
призначення та виплату державної
соціальної допомоги, передбаченої
Законом України "Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-івалідам" з 01.01.2001 по
01.09.2010 року.

Листом від 12.12.2011 року №3008 Управління
праці та соціального захисту населення
Козятинської міської ради Вінницької
області повідомило ОСОБА_2, що у зв'язку
із тим, що позивач звернулась до УПСЗН
за призначенням державної соціальної
допомоги 20.09.2010 року, зазначену
допомогу їх призначено у сумі 709,0 грн. з
дня звернення. Крім того, положення про
те, що інвалід з дитинства або
дитина-інвалід має право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника і
державну соціальну допомогу
відповідно до Закону України "Про
державну соціальну допомогу інвалідам
з дитинства та дітям-івалідам", і ці
виплати призначаються одночасно,
набуло чинності з 01.01.2006 року, а тому у
позивача відсутнє право на таку
виплату з 01.01.2001 року. Позивач не
погоджуючись із таким рішенням
відповідача, оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні вказаного позову, виходив
з того, що Управління праці та
соціального захисту населення
Козятинської міської ради Вінницької
області діяло правомірно.

Колегія суддів частково не
погоджується із рішенням суду першої
інстанції по суті та вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам" від 16.11.2000 року № 2109-III,
право на державну соціальну допомогу
мають інваліди з дитинства і
діти-інваліди віком до 18 років.

1 січня 2006 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам» від 03.03.2005 року № 2457-ІV.

Абзацом 2 пункту 1 Розділу І Закону №
2457-ІV частину 4 статті 1 Закону України
"Про державну соціальну допомогу
інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам" викладено в такій
редакції: «Інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, які мають одночасно
право на державну соціальну допомогу
відповідно до цього Закону, на пенсію
та на державну соціальну допомогу
згідно із Законом України «Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам», призначається за вибором
інвалідів з дитинства (законних
представників інвалідів з дитинства,
визнаних недієздатними, та
дітей-інвалідів) державна соціальна
допомога відповідно до цього Закону
або пенсія чи державна соціальна
допомога згідно із Законом України
«Про державну соціальну допомогу
особам, які не мають права на пенсію, та
інвалідам». При цьому, якщо інвалід з
дитинства або дитина-інвалід має право
на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника і державну соціальну
допомогу відповідно до цього Закону, ці
виплати призначаються одночасно».

Враховуючи викладене, починаючи з 1
січня 2006 року, у позивача виникло право
на одержання одночасно пенсії у зв'язку
з втратою годувальника і державної
соціальної допомоги, передбаченої
Закону України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам", що не заперечується
сторонами у справі.

20.09.2010 року позивач звернулась з заявою
до Управління праці та соціального
захисту населення Козятинської
міської ради Вінницької області про
призначення державної соціальної
допомоги, передбаченої Законом України
«Про державну соціальну допомогу
інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам»

Вищезазначена заява позивача була
задоволена та вказана допомога
виплачується їй починаючи з дня
звернення - 20 вересня 2009 року.

Суд першої інстанції з такою позицією
відповідача погодився, проте колегія
суддів вважає такий висновок хибним.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
Закону України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам" (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) органи
медико-соціальної експертизи та
заклади охорони здоров'я у 3-денний
строк зобов'язані надіслати копії акта
огляду інваліда з дитинства або
медичного висновку про визнання
дитиною-інвалідом до управління праці
та соціального захисту населення за
місцем проживання інваліда з дитинства
або батьків, усиновителів, опікуна,
піклувальника дитини-інваліда.

Суд приходить до висновку, що обов'язок
інформування про державну соціальну
допомогу покладено на органи
медико-соціальної експертизи та
заклади охорони здоров'я.

Таким чином, а ні Законом України "Про
державну соціальну допомогу інвалідам
з дитинства та дітям-інвалідам", а ні
будь - яким іншим нормативно правовим
актом на управління Пенсійного фонду
не покладено обов'язку надання
інформації до органів праці та
соціального захисту населення про
осіб, які мають право на державну
соціальну допомогу згідно Закону
України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам", більше того, згідно
приписів частини 1 статті 7 цього
Закону, такий обов'язок покладається на
органи медико-соціальної експертизи та
заклади охорони здоров'я.

Тому твердження відповідача про те, що
довідка МСЕК від 20.03.2008 року серії 2-18-АВ
№209257 про визнання ОСОБА_2 інвалідом
дитинства ІІІ групи з управління
Пенсійного фонду України в м. Козятині
була надана лише 28 вересня 2010 року
судом вважаються безпідставними.

Крім того, відповідно до частини 2
статті 7 Закону України "Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам" (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не пізніше 10
днів після надходження документів,
зазначених у частині першій цієї
статті, управління праці та
соціального захисту населення
зобов'язане у письмовій формі
повідомити інваліда з дитинства, а
також батьків, усиновителів, опікуна
або піклувальника дитини-інваліда про
право на державну соціальну допомогу,
умови, розмір і порядок її надання.

Відтак, Управління праці та
соціального захисту населення
Козятинської міської ради Вінницької
області зобов'язане було повідомити
позивача про наявність у нього права на
державну соціальну допомогу
передбачену Законом України "Про
державну соціальну допомогу інвалідам
з дитинства та дітям-інвалідам".

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону
України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам" (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) суми державної
соціальної допомоги, не одержані
своєчасно з вини органу, який
призначає або виплачує державну
соціальну допомогу, або через
неможливість отримання цих сум
інвалідом чи його офіційним
представником з поважних причин
(поважною причиною є перебування
інваліда на лікуванні, інші причини,
які фізично унеможливлювали своєчасне
витребування призначених сум
державної соціальної допомоги, або
інші об'єктивні обставини, коли
інвалід чи його батьки, усиновителі,
опікуни, піклувальники не могли
звернутися за їх отриманням),
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком. При
цьому виплата державної соціальної
допомоги за минулий час здійснюється
виходячи із прожиткового мінімуму,
затвердженого на момент її виплати,
з компенсацією за несвоєчасну її
виплату.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що Управління праці та
соціального захисту населення
Козятинської міської ради Вінницької
області не повідомило позивачку -
ОСОБА_2, яка є інвалідом з дитинства, про
її право на державну соціальну
допомогу, умови, розмір і порядок її
надання відповідно до Закону України
"Про державну соціальну допомогу
інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам", чим порушило її право
на отримання такої допомоги.

Відтак, апеляційний суд вважає, що у
зв'язку із тим, що за результатами
огляду міжрайонною спеціалізованою
фтізіопульмонологічною МСЕК 20.03.2008
року ОСОБА_2 визнано інвалідом ІІІ
групи, захворювання з дитинства
безтерміново, про що свідчить акт
огляду МСЕК та довідка до акту огляду
МСЕК серії 2-18-АВ №209257, порушене право
позивача щодо невиплати їй державної
соціальної допомоги відповідно до
Закону України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам" підлягає захисту з 20
березня 2008 року.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції не в
повній мірі належно дав оцінку усім
вказаним обставинам та зібраним по
справі доказам, в деяких випадках
помилково застосував норми
матеріального права, у зв'язку із чим,
ухвалив рішення, яке підлягає
скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та невідповідність висновків суду всім
обставинам справи призвели до
помилкового висновку, у зв'язку з чим,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 22 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Козятинської
міської ради Вінницької області про
перерахунок пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати бездіяльність Управління
праці та соціального захисту населення
Козятинської міської ради Вінницької
області щодо неповідомлення інваліда з
дитинства ОСОБА_2 про право на державну
соціальну допомогу відповідно до
Закону України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам", умови, розмір і
порядок її надання, - протиправною.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Козятинської міської ради Вінницької
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
державну соціальну допомогу
відповідно до Закону України "Про
державну соціальну допомогу інвалідам
з дитинства та дітям-інвалідам" з 20
березня 2008 року, з врахуванням
виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду буде складена в
повному обсязі 25 листопада 2014 року.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.