Справа № 569/11095/14-а
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
Рівненський
міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Прокопчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПС
ВДАІ м.Рівне про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення,-

встановив:

В Рівненський міський суд з позовом
до ДПС ВДАІ м.Рівне про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач
заявлені позовні вимоги повністю
підтримав, просить суд їх задоволити та
скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №239664 від 05 липня 2014 року винесену
інспектором ДПС ВДАІ м.Рівне Сивим О.А.
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в
розмірі 425,00 грн., посилаючись на ті
обставини, що в його діях відсутній
склад адміністративного
правопорушення. Вважає, що він ніяким
чином не порушив закону, а протокол та
постанова про накладення
адміністративного стягнення на нього
складено не правомірно. Крім того, при
накладенні адміністративного
стягнення мають враховуватися
обставини, що пом'якшують
відповідальність ст. 33 КУпАП.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином та завчасно, про що свідчить
наявне в матеріалах справи
повідомлення про отримання судової
повістки рекомендованим листом. Причин
своєї неявки суду не повідомив, заяв чи
клопотань про перенесення розгляду
справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, всебічно та повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.107 КАС України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права
у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в
судовому засіданні постанови по справі
про адміністративне правопорушення
серії АА2 №239664 від 05 липня 2013 року,
винесеної інспектором ДПС ВДАІ м.Рівне
Сивим О.А., 05 липня 2014 року о 09 год. 55 хв. в
м.Рівне по вул.Дубенській водій ОСОБА_1
керуючи автобусом БАЗ А079 номерний знак
НОМЕР_1 порушив правила розташування
транспортних засобів на дорозі,
рухався в крайньому лівому ряді, коли
крайній правий ряд був вільний.
Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та керуючись
положенням статті 14-1, частин п'ятої,
шостої статті 258 та статті 283 КУпАП,
постановив, притягнути ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності і
накласти на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу на суму 425,00
грн.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач, свою вину у вчиненні
інкримінованого адміністративного
правопорушення він не визнав оскільки
будь-яких порушень правил дорожнього
руху ним допущено не було. Відповідно
до п.3.1.2. ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього
руху автомобільні дороги, вулиці та
залізничні переїзди. Вимоги до
експлуатаційного стану», гранична
глибина окремих осідань, вибоїн не
повинна перевищувати 4 см для доріг І -
ІІІ категорій і груп А, Б вулиць і доріг
населених пунктів; 6 см - для решти
категорій і груп. Гранична висота
напливів не повинна перевищувати 2 см
для доріг І - ІІІ категорій і груп, А, Б і
В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см
- для решти категорій і груп.

У разі перевищення зазначених
розмірів окремих осідань, ям, вибоїн,
напливів терміни їх ліквідації не
повинні перевищувати зазначені в
таблиці 1.

Частина друга статті 122 КУпАП
передбачає відповідальність водіїв
транспортних засобів за порушення
розташовування транспортних засобів
на проїзній частині. Відповідно до п11.5.
Правил дорожнього руху України, на
дорогах, які мають дві і більше смуги
для руху в одному напрямку, виїзд на
крайню ліву смугу дозволяється, якщо
праві зайняті.

Рух у крайній лівій смузі не був
результатом його протиправного
нехтування вимогами п.11.5. ПРД України, а
був зумовлений ситуацією на дорозі, та
безпосередньо станом дорожнього
покриття, де ями сягають понад 8 см та
присутні дорожні напливи понад 4 см.
Своїм рухом у крайній лівій смузі не
завдавав перешкод іншим видам
транспорту. Після того, як проїхав
пошкоджену ділянку дороги, змістився
праворуч, але вже на вул.Київській, біля
автовокзалу був зупинений працівником
ДАІ.

Вважає, що даними обставинами він
доводить свою правоту та те, що
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП він не
вчиняв, а винесена інспектором
постанова є незаконною, оскільки у
даному випадку відсутній склад
адміністративного правопорушення,
через відсутність твердих доказів
порушення ним вимог КУпАП та ПДР
України.

Суд вважає, що дії позивача були
невірно кваліфіковані працівником ДАІ,
а саме ним не було допущено порушень
вимог ч.2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні не знайшло своє
підтвердження викладене в постанові в
справі про адміністративне
правопорушення допущене позивачем
порушення правил дорожнього руху,
зокрема відсутні будь-які докази, які б
підтверджували дані обставини.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні
пояснення інших учасників дорожнього
руху, безпосередньо водіїв
транспортних засобів, які рухались
попереду та позаду транспортного
засобу позивача, пояснення інших
учасників дорожнього руху які були
очевидцями даної події.

Перевіривши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, та
використовуючи визначений статтею 62
Конституції України принцип,
відповідно до якого усі сумніви щодо
доведеності вини особи, тлумачаться на
її користь, суд вважає, що матеріали
справи не містять безсумнівних доказів
тих обставин, що ОСОБА_1 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України,
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, однак
представник відповідача в судове
засідання не з'явився, заперечення на
адміністративний позов до суду не
подав.

Тому суд вважає, що в діях позивача
відсутній склад адміністративного
правопорушення, передбачений ч.2 ст.122
КУпАП.

З наведених фактів випливає, що
уповноваженою особою інспектором ДПС
ВДАІ м.Рівне Сивим О.А. всупереч
положенням ст.ст.245, 251 КУпАП не було
з'ясовано повно і об'єктивно обставин
справи, а відтак чи винен він у вчиненні
даного правопорушення, чи є в його діях
склад адміністративного
правопорушення, чи підлягає він
притягненню до адміністративної
відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що
інспектором ДПС ВДАІ м.Рівне Сивим О.А.
було проігноровано вимоги чинного
законодавства щодо складання
постанови по справі про
адміністративне правопорушення, а
саме: не відібрано пояснень у свідків,
які були іншими учасниками дорожнього
руху.

Також суд вважає, що у відповідності
до ст.33 КУпАП при накладенні
адміністративного стягнення повинно
враховуватись уповноваженою особою
характер вчиненого правопорушення,
особу порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність порушника.

Однак, як вбачається з
вищезазначеної постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
інспектором ДПС ВДАІ м.Рівне Сивим О.А.
при накладенні на позивача
адміністративного стягнення не була
з'ясована жодна з вищезазначених
обставин і як наслідок постанова
винесена не об'єктивно та упереджено.

Судом постановлено, що постанова є
незаконною та такою, що винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки
відповідно до ст.245 КУпАП одним із
завдань провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа
розглядається у присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
справу може бути розглянуто лише у
випадках, коли є достатні дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за таких обставин:
відсутність події і складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи: про накладення
адміністративних стягнень, тобто ці
справи підлягають розгляду у судах
загальної юрисдикції у порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини
у їх сукупності, зазначені положення
Конституції України, а також положення
чинного законодавства, норми Кодексу
України про Адміністративні
Правопорушення, п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ" від 06 березня 2008 року №2, суд
прийшов до висновку, що заявлені
позовні вимоги знайшли своє
підтвердження, є обгрунтованими,
доведеними і такими, що підлягають до
повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,19,21,22,48 Конституції України,
ст.ст.2,

17,100,102,104,105,106 КАС України,
ст.ст.245,251,254,256,268,280,285,287-289 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДПС ВДАІ
м.Рівне про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення задоволити.

Скасувати постанову серії АА2 №239664
від 05 липня 2014 року про накладення на
ОСОБА_1 адміністративного стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.2
ст.122 КУпАП.

Адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 відповідно до постанови серії
АА2 №239664 по справі про адміністративне
правопорушення від 05 липня 2014 року про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.2 ст.122
КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю у
його діях події і складу
адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий :