Справа № 826/12514/14
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2014 року 15:40 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного центру
обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1, (надалі - позивач), звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Головного центру обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України, (надалі - відповідач),
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
У позовних вимогах позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати
рішення Головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України від 23.06.2014
р. вих. №254/Д-3130;

- зобов'язати Головний центр обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України (01601, м.
Київ, вул. Володимирська, 26) вжити
заходів щодо вилучення відомостей
відносно громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з бази даних осіб, яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем необґрунтовано та
протиправно прийняте рішення від 23.06.2014
р. вих. №254/Д-3130, яким позивачу
відмовлено у задоволенні клопотання
про вилучення відомостей відносно
ОСОБА_1 з відповідної бази даних осіб,
яких тимчасово обмежено у праві виїзду
з України, що призвело до порушень
законних прав та інтересів позивача.

Представники відповідача проти
позовних вимог заперечували, просили
суд у задоволенні позову відмовити
повністю, оскільки, при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідач діяв
у спосіб та в межах, визначених чинним
законодавством України, а тому не
допустив порушень законних прав та
інтересів позивача.

Необхідність у заслуховуванні свідка
чи експерта у справі відсутня, так само,
як і відсутні перешкоди для розгляду
справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні 06.10.2014 року за
згодою сторін судом було ухвалено
продовжувати розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

07 листопада 2012 р. відносно ОСОБА_1 була
порушена кримінальна справа №13-0219
(№0000034 в Єдиному державному
реєстрі досудових розслідувань).

15 листопада 2012 р. в.о. прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області молодшим радником юстиції
Любарцем В.М. в межах кримінальної
справи №13-0219 було прийнято Постанову
про заборону виїзду за межі України
(надалі - Постанова про заборону виїзду
за межі України від 15.11.2012 р.),
відповідно до якої ОСОБА_1 тимчасово
заборонено виїзд за межі території
України до моменту закінчення
провадження по кримінальній справі.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11.02.2014 р. у
справі №361/12142/13-к обвинувальний акт з
додатками, у кримінальному провадженні
стосовно ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0000034 - повернуто прокурору, для
виконання вимог ст.291 КПК України,
зокрема складання належного
обвинувального акта з викладом
фактичних обставин кримінального
правопорушення і формулюванням
обвинувачення, які прокурор вважає
встановленим.

В абзаці 3 резолютивної частини
зазначеної вище Ухвали від 11.02.2014 р.
зазначено, що строк дії запобіжних
заходів обвинуваченим, вказаних в
обвинувальному акті, закінчився.

В матеріалах справи наявний Лист СУ ГУ
МВС України в Київській області від
04.06.2014 р. №14/64-967 адресований
Заступникові начальника Головного
центру обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України,
яким останньому направлялась Ухвала
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 11.02.2014 р. у справі
№361/12142/13-к для вилучення відомостей про
ОСОБА_1 з бази даних осіб, яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України.

Також в матеріалах справи наявний Лист
Головного центру обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України від 23.06.2014 р. №254/Д-3130,
яким за наслідками розгляду заяви
позивача від 13.06.2014 р. про наявність
тимчасового обмеження у праві виїзду з
України та зняття запобіжного
обмеження на підставі листа СУ ГУМВС
України в Київській області від 04.06.2014
№14/64-967 повідомлено, що лист СУ ГУМВС
України в Київській області від 04.06.2014
р. №14/64-967 не є правовою підставою для
вилучення відомостей стосовно ОСОБА_1 з
бази даних осіб, яких тимчасово
обмежено у праві виїзду з України та
запропоновано звернутись до органу
прокуратури та головуючого судді
Броварського міськрайонного суду
Київської області.

Вважаючи, зазначену вище, відповідь
відповідача такою, що порушує законні
права та інтереси позивача, останній
звернувся за їх захистом до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно положень пунктів 6, 8 частини 1
статті 19 Закону України "Про Державну
прикордонну службу України" на
Державну прикордонну службу України
відповідно до визначених законом
завдань покладаються, зокрема:
здійснення прикордонного контролю і
пропуску в установленому порядку осіб,
транспортних засобів, вантажів в разі
наявності належно оформлених
документів після проходження ними
митного та за потреби інших видів
контролю, а також реєстрація іноземців
та осіб без громадянства, які в
установленому порядку прибувають в
Україну, та їх паспортних документів у
пунктах пропуску через державний
кордон та у контрольних пунктах в'їзду -
виїзду, а також здійснення фіксації
біометричних даних іноземців та осіб
без громадянства під час здійснення
прикордонного контролю в пунктах
пропуску через державний кордон та у
контрольних пунктах в'їзду - виїзду;
запобігання та недопущення
перетинання державного кордону
України особами, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України, у тому числі
згідно з дорученнями правоохоронних
органів; розшук у пунктах пропуску
через державний кордон та у
контрольних пунктах в'їзду - виїзду
осіб, які переховуються від органів
досудового розслідування та суду,
ухиляються від відбуття кримінальних
покарань; виконання в установленому
порядку інших доручень правоохоронних
органів.

Згідно з положеннями ч.ч. 2-4 ст.25
Кримінально-процесуального кодексу
України від 28.12.1960 р., в редакції на час
існування спірних правовідносин,
прокурор зобов'язаний в усіх стадіях
кримінального судочинства своєчасно
вживати передбачених законом заходів
до усунення всяких порушень закону, від
кого б ці порушення не виходили. Свої
повноваження в кримінальному
судочинстві прокурор здійснює
незалежно від будь-яких органів і
посадових осіб, підкоряючись тільки
законові і керуючись вказівками
Генерального прокурора України.
Постанови прокурора, винесені
відповідно до закону, є обов'язковими
для виконання всіма підприємствами,
установами, організаціями, посадовими
особами і громадянами.

Судом встановлено, що відповідач, на
підставі Постанови про заборону виїзду
за межі України від 15.11.2012 р., керуючись
положеннями ст.25
Кримінально-процесуального кодексу
України від 28.12.1960 р., вніс інформацію
про ОСОБА_1 до бази даних осіб, яких
тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України.

13 квітня 2012 року був прийнятий
Кримінальний процесуальний кодекс
України №4651-VI, відповідно до п.п. 7, 9
Розділу XI "Перехідні положення" якого,
оперативно-розшукові заходи, слідчі та
процесуальні дії, розпочаті до дня
набрання чинності цим Кодексом,
завершуються у порядку, який діяв до
набрання ним чинності. Після набрання
чинності цим Кодексом,
оперативно-розшукові заходи, слідчі та
процесуальні дії здійснюються згідно з
положеннями Закону України "Про
оперативно-розшукову діяльність" та
положеннями цього Кодексу. Запобіжні
заходи, арешт майна, відсторонення від
посади, застосовані під час дізнання та
досудового слідства до дня набрання
чинності цим Кодексом, продовжують
свою дію до моменту їх зміни,
скасування чи припинення у порядку, що
діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене у сукупності,
суд вважає обгрунтованими твердження
відповідача про відсутність у нього
правових підстав для вилучення
відомостей про ОСОБА_1 з бази даних
осіб, яких тимчасово обмежено у праві
виїзду за межі України, оскільки
постанов прокуратури або суду про
закриття кримінальної справи, вироку
суду, постанов прокуратури або суду про
скасування постанови в.о. прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області від 15.11.2012 в порядку оскарження,
постанов прокуратури або суду про
скасування запобіжного обмеження
(заборони виїзду за межі України) до
Головного центру обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України не надходило.

Крім того, суд звертає увагу, що
механізм надання Держприкордонслужбі
та виконання нею доручень
уповноважених державних органів -
правоохоронних, розвідувальних
органів та ДМС щодо осіб, які
перетинають державний кордон
визначається Порядком надання
Державній прикордонній службі та
виконання нею доручень уповноважених
державних органів щодо осіб, які
перетинають державний кордон,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 квітня 2013 р.
№280, (надалі - Порядок №280).

Згідно п.п. 2-4 Порядку №280, уповноважені
державні органи під час надання, а
Держприкордонслужба під час виконання
доручень керуються Конституцією та
законами України і цим Порядком.
Доручення Держприкордонслужбі
надаються уповноваженими державними
органами відповідно до їх компетенції
та за наявності підстав, визначених
законом. Доручення надсилаються на
адресу органу Держприкордонслужби,
визначеного Адміністрацією
Держприкордонслужби

Відповідно до п.16 Порядку №280,
доручення достроково знімається з
контролю органом Держприкордонслужби
у разі надходження повідомлення про
його відкликання за підписом посадової
особи, яка підписала доручення, або
посадової особи вищого рівня,
зазначеної у пунктах 6 і 7 цього Порядку.

Згідно положень пунктів 6, 7 Порядку №280,
доручення оформляються на бланку за
формою згідно з додатком за підписом:
Міністра внутрішніх справ або його
заступників, уповноважених Міністром
начальників структурних підрозділів
апарату МВС або їх заступників,
начальників головних управлінь,
управлінь МВС в Автономній Республіці
Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі, на транспорті або їх
заступників; Голови СБУ або його
заступників, начальників
функціональних підрозділів
Центрального управління СБУ, що
провадять оперативно-розшукову та
контррозвідувальну діяльність,
регіональних органів та органів
військової контррозвідки, а також їх
заступників; Голови Служби зовнішньої
розвідки або його заступників;
начальника Управління державної
охорони або його заступників; Міністра
доходів і зборів або його заступників,
уповноважених Міністром начальників
структурних підрозділів апарату
Міндоходів або їх заступників,
керівників територіальних органів або
їх заступників; Голови ДПтС або його
заступників, начальників
територіальних органів управління
ДПтС в Автономній Республіці Крим,
областях, мм. Києві та Севастополі,
начальників міжрегіональних
територіальних органів управління
ДПтС або їх заступників; Генерального
прокурора України, прокурора
Автономної Республіки Крим, прокурорів
областей, мм. Києва та Севастополя (на
правах обласних), спеціалізованих
прокуратур на правах обласних,
міжрайонних прокурорів, прокурорів
міст, районів, районів у містах та
прирівняних до них спеціалізованих
прокуратур або їх заступників;
начальника Головного управління
розвідки Міноборони; Голови ДМС або
його заступників, начальників головних
управлінь, управлінь ДМС в Автономній
Республіці Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі або їх заступників.

Доручення, що надаються Головою
Держприкордонслужби, його
заступниками, начальниками органів
охорони державного кордону або їх
першими заступниками, оформляються
також на відповідному бланку,
надсилаються для виконання та беруться
на контроль відповідно до цього
Порядку.

Суд погоджується з твердженням
відповідача про те, що Лист СУ ГУ МВС
України в Київській області від 04.06.2014
р. №14/64-967, підписаний Старшим слідчим
СУ ГУ МВС України в Київській області
Цибою М.Д., не є правовою підставою для
вилучення відомостей стосовно ОСОБА_1 з
бази даних осіб, яких тимчасово
обмежено у праві виїзду з України,
оскільки не відповідає вимогам п.16
Порядку №280, а саме, не містить підпису
посадової особи, яка підписала
доручення, або посадової особи вищого
рівня, зазначеної у пунктах 6 і 7 цього
Порядку.

Крім того, суд звертає увагу на наявний
в матеріалах справи Лист Прокуратури
Київської області від 15.09.2014 р. №04/2/6-1467,
підписаний Заступником прокурора
області Проценком І., яким Заступнику
начальника Головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України
повідомлено, що Постанова прокурора
від 15.11.2012 про тимчасове обмеження у
праві виїзду з території України
ОСОБА_1 не скасована, при ухваленні
остаточного рішення судом буде
вирішено питання щодо заходів
забезпечення кримінального
провадження, підстав для вилучення
відомостей про ОСОБА_1 з бази даних
осіб, яких тимчасово обмежено у праві
виїзду з України, не вбачається.

Частиною 1 статті 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (частина
друга статті 71 КАС України).

Відповідачем доведено правомірність
та обґрунтованість прийняття рішення,
яким позивачу відмовлено у задоволенні
клопотання про вилучення відомостей
відносно ОСОБА_1 з відповідної бази
даних осіб, яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України.

Позивачем не надано суду належних та
достатніх доказів в обґрунтування
позовних вимог.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необґрунтованість позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене в
сукупності, керуючись вимогами ст. ст.
69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного центру обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Ю.Т. Шрамко