Справа № 826/17288/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2014 року 09:46
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В.,
при секретарі судового засідання
Давиденко Л.В., за участю представників
сторін, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомОСОБА_1 додержавної
податкової інспекції у Печерському
районі головного управління
Міністерства доходів і зборів у місті
Києвіпровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 30.06.2014 №2313-15,
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 27
листопада 2014 року проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовом до державної податкової
інспекції у Печерському районі
головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
30.06.2014 №2313-15.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
державною податковою інспекцією у
Печерському районі міста Києва
необґрунтовано прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30.06.2014 №2313-15
щодо стягнення земельного податку з
фізичної особи, враховуючи, що згідно
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень від 29.12.2011 ОСОБА_1 на праві
власності належать нежилі приміщення
№1, №2 і №3, загальною площею 173,70 м2, що
розташовані в багатоповерховому
житловому будинку по АДРЕСА_1. При цьому
ні в оренду, ні у власність жодна
земельна ділянка (її частина) позивачці
у власність окремо не передавалася.
Тобто ОСОБА_1 не користувалася протягом
2012 - 2013 років земельною ділянкою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, а тому
нарахування їй земельного податку є
протиправним.

Відповідач проти позову заперечив з
огляду на те, що згідно роз'яснень
викладених в листі Державної
податкової служби України від 14.03.2012 №
7267/717-3217, при наданні в оренду частини
будівлі земельна ділянка під нею
використовується безпосередньо
наймачами і не використовується в
підприємницькій діяльності
наймодавцями, тому останні незалежно
від обраного виду підприємницької
діяльності, у тому числі надання в
оренду приміщень, повинні сплачувати
земельний податок за земельні ділянки
під будівлями (їх частинами), що
передані в оренду, на загальних
підставах з урахуванням прибудинкової
території, а тому податкове
повідомлення-рішення від 30.06.2014 №2313-15 є
обґрунтованим.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві прийнято
податкове повідомлення-рішення від
30.06.2014 №2313-15, яким позивачеві згідно із
підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та
пункту 286.5 статті 286 Податкового
кодексу України нараховано суму
податкового зобов'язання за платежем:
земельний податок з фізичних осіб у
розмірі 25 328,34 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковим
повідомленням-рішенням ОСОБА_1
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо: згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286
Податкового кодексу України
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
являється власником нежилих приміщень
з №1 по №3, загальною площею 173,70 м2, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане підтверджується копіями
витягу з Державного реєстру правочинів
від 29.12.2011 №10899153 та нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
нежилих приміщень від 29.12.2011 за
реєстраційним №2300 та акта передачі
нежилих приміщень від 29.12.2011.

Відповідно до листа Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
10.02.2014 №, наданого у відповідь на
запит ОСОБА_1, земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1, згідно даних міського
земельного кадастру обліковується за
Державним комунальним підприємством
по утриманню будівель, споруд та
прибудинкової території Печерського
району міста Києва на підставі
технічного звіту по встановленню
зовнішніх меж землекористування.
Натомість реєстрація права власності
(користування) вказаною земельною
ділянкою за ОСОБА_1 в Департаменті
земельних ресурсів станом на 31.12.2012
року відсутня.

Окрім того, статус позивача як суб'єкта
підприємницької діяльності протягом
2012 - 2014 років відповідачем
документально не підтверджений.

Згідно статті 269 Податкового кодексу
України платниками податку (плати за
землю) є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв), та
землекористувачі.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового
кодексу України передбачено, що
власники землі та землекористувачі
сплачують плату за землю з дня
виникнення права власності або права
користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.6 статті 286
Податкового кодексу України за
земельну ділянку, на якій розташована
будівля, що перебуває у спільній
власності кількох юридичних або
фізичних осіб, податок нараховується з
урахуванням прибудинкової території
кожному з таких осіб: 1) у рівних
частинах - якщо будівля перебуває у
спільній сумісній власності кількох
осіб, але не поділена в натурі, або
одній з таких осіб-власників,
визначеній за їх згодою, якщо інше не
встановлено судом; 2) пропорційно
належній частці кожної особи - якщо
будівля перебуває у спільній частковій
власності; 3) пропорційно належній
частці кожної особи - якщо будівля
перебуває у спільній сумісній
власності і поділена в натурі.

Згідно пункту 287.8 статті 287 Податкового
кодексу України власник нежилого
приміщення (його частини) у
багатоквартирному жилому будинку
сплачує до бюджету податок за площі під
такими приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.
Відповідні центральні органи
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
щомісяця, але не пізніше 10 числа
наступного місяця, а також за запитом
відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно підпункту 14.1.42 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України дані
державного земельного кадастру -
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристики, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
підготовлених відповідно до закону.

У підпункті 14.1.72 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
закріплено, що земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (далі -
податок для цілей розділу XIII цього
Кодексу). А землекористувачі - юридичні
та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди (підпункт
14.1.73. пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України).

Системний аналіз наведених норм дає
підстави для висновку, що для цілей
оподаткування земельним податком
особа повинна мати статус
землевласника/землекористувача,
набутого в порядку, встановленому
Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Разом з тим, відповідачем не надано
доказів того, що ОСОБА_1 набула статус
власника або землекористувача щодо
земельної ділянки площею 173,70 м2 під
багатоквартирним жилим будинком за
адресою: АДРЕСА_1, де знаходиться
належне їй нежитлове приміщення, та
доказів належності позивачу вказаної
земельної ділянки на праві власності
чи праві користування або виділення її
в якості прибудинкової території.

Окрім того, суд звертає увагу, що
протиправність рішення державної
податкової інспекції у Печерському
районі головного управління
Міністерства доходів і зборів у місті
Києві із визначення позивачеві
грошового зобов'язання із плати за
землю на земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1, проте за іншій податковий
період, вже було предметом судового
дослідження та судового розгляду.

Так, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05.05.2014 №826/1349/14 позов ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у
Печерському районі головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення по
нарахуванню суми податкового
зобов'язання за платежем: земельний
податок з фізичних осіб задоволено в
повному обсязі, з тих мотивів, що ОСОБА_1
не є власником або землекористувачем
земельної ділянки площею 173,70 м2 під
багатоквартирним жилим будинком за
адресою: АДРЕСА_1.

Київський апеляційний
адміністративний суд ухвалою від 22.10.2014
№826/1349/14 постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05.05.2014 №826/1349/14 залишив без змін.

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно із приписами статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Отже, враховуючи викладене, позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
30.06.2014 №2313-15 є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Печерському районі головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві від 30.06.2014 №2313-15.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 28.11.2014