Справа № 691/1072/14-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
691/1072/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Голосій А.В.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області на постанову
Городищенського районного суду
Черкаської області від 24 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Городищенського районного суду
Черкаської області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що вона працювала в Управлінні
Державного Казначейства в
Городищенському районі Черкаської
області та 23.03.2009 року була звільнена з
посади головного казначея, у зв'язку з
виходом з досягненням граничного віку
на підставі ст. 30 п. 3 Закону України
«Про державну службу». При призначенні
пенсії державного службовця не були
включені виплати матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань,
грошової винагороди за сумлінну працю,
індексації заробітної плати. У зв'язку
з цим позивач, звернулась із заявою до
відповідача з вимогою про проведення
перерахунку пенсії з урахуванням у
складі заробітної плати вказаних вище
виплат, оскільки, враховуючи положення
ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про
державну службу» матеріальна допомога
на оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, грошової
винагороди за сумлінну працю,
індексація заробітної плати входять до
складової заробітної плати і є базою
для нарахування пенсії. Однак,
позивачу було відмовлено у здійснені
перерахунку і визначені розміру пенсії
з врахуванням цих виплат, що призвело
до заниження розміру пенсії.

Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 24 вересня
2014 року задоволено вказаний позов
частково. Визнано неправомірною
відмову Управління пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області щодо перерахунку
пенсії з урахуванням інших виплат та
подальшої її виплати ОСОБА_2.
Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Городищенському районі
Черкаської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2,
пенсію з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, на
вирішення соціально-побутових питань,
грошової винагороди за сумлінну працю
та індексації заробітної плати,
відповідно до довідки про складові
заробітної плати № 06-18/1657 від 25.06.2014
року, виданої управлінням Державної
казначейської служби України у
Городищенському районі Черкаської
області, починаючи з 02.07.2014 року в
установленому ОСОБА_2 розмірі при
виході на пенсію - 80% від сум
заробітної плати, з подальшою її
виплатою. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач з 24.03.2009 року
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області та отримує пенсію у зв'язку з
досягненням граничного віку,
призначену відповідно Закону України
«Про державну службу».

02.07.2014 року позивач звернулася до УПФ
України в Городищенському районі із
заявою про проведення перерахунку
призначеної пенсії згідно довідки про
заробітну плату, що подається для
перерахунку пенсії непрацюючим
державним службовцям.

Листом від 10.07.2014 року за № 25/О-10 УПФ
України в Городищенському районі
відмовило позивачеві у здійснені
перерахунку пенсії, з урахуванням
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, грошової
винагороди за сумлінну працю,
індексації заробітної плати.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернулася до
суду з даним позовом.

Задовольняючи даний позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є правомірними та
обгрунтованими з часу звернення
позивача з відповідною заявою до
відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від суми їх
заробітної плати, на яку
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, у розмірі 80
відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі. Частиною другою статті 37-1
вказаного закону визначено, що
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії. Таким чином,
призначення державному службовцю
пенсії та її перерахунок здійснюється
з сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Посадові оклади державних службовців
установлюються залежно від складності
та рівня відповідальності виконуваних
службових обов'язків. Доплата за ранг
провадиться відповідно до рангу,
присвоєного державному службовцю.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у виконанні особливо
важливої роботи, доплати за виконання
обов'язків тимчасово працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату
праці» структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Частиною 2 статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсій. Із змісту ст.40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які, відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»,
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяли на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Частиною 2 ст. 35 Закону України «Про
державну службу» встановлено, що
державним службовцям надається
щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів, з виплатою допомоги
для оздоровлення у розмірі посадового
окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» встановлено, що
керівникам надано право, в межах
встановленого фонду оплати праці,
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи, що джерелом виплати
матеріальної допомоги на оздоровлення
є фонд заробітної плати, то матеріальна
допомога, яка виплачувалася,
відповідно до ст. 35 Закону України «Про
державну службу» і з якої
нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є складовою частиною
фонду заробітної плати, а тому
являється об'єктом для призначення і
перерахунку пенсії, відповідно до ст. 37
вказаного закону.

Таким чином, матеріальна допомога на
оздоровлення входить до системи оплати
праці державного службовця.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг. Об'єктом індексації грошових
доходів населення є оплата праці
(грошове забезпечення) як грошовий
дохід громадян, одержаний ними в
гривнях на території України і який не
має разового характеру.

Згідно пп. 1.3. Інструкції зі статистики
заробітної плати, затвердженої Наказом
Держкомстату України від 13.01.2014 року №
5, для оцінки розміру заробітної плати
найманих працівників застосовується
показник фонду оплати праці.

До фонду оплати праці включаються
нарахування найманим працівникам у
грошовій та натуральній формі (оцінені
в грошовому вираженні) за
відпрацьований та невідпрацьований
час, який підлягає оплаті, або за
виконану роботу незалежно від джерела
фінансування цих виплат.

Суми виплат, пов'язаних із індексацією
заробітної плати працівників, входять
(на ряду з доплатами, надбавками,
гарантійними та компенсаційними
виплатами, передбаченими чинним
законодавством, преміями, пов'язаними
з виконанням виробничих завдань і
функцій) до складу фонду додаткової
заробітної плати, згідно з пп. 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої Наказом
Держкомстату України від 13.01.2014 року №
5.

Тобто, індексація, як вбачається з
викладеного, входить до фонду
додаткової заробітної плати, який є
складовою частиною фонду оплати праці.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсій.

Із змісту ст. 40 вказаного Закону
вбачається, що з середньої заробітної
плати (доходу) повинні бути сплачені
страхові внески.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від 31
травня 2000 року № 865 встановлено, що
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Крім цього, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі № 2а-4753/09/2670 від 13 серпня 2010 року,
яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 21
листопада 2012 року, постанову правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30 жовтня 2008 року №
19-11 визнано такою, що не відповідає
правовим актам вищої юридичної сили
щодо невключення до складових
заробітної плати складових, які
передбачені чинним законодавством;
зобов'язано Пенсійний фонд України
привести у відповідність постанову
Правління Пенсійного фонду України
«Про затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30 жовтня 2008 року №
19-11 до вимог чинного законодавства
шляхом передбачення чи встановлення
інших складових заробітної плати,
передбачених іншими
нормативно-правовими актами.

Постановою Правління Пенсійного Фонду
України від 14 лютого 2011 року № 5-1 «Про
виконання рішення Окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі № 2а-4753/09/2670» визнано такими, що
втратили чинність: підпункт 1.2 пункту 1
постанови правління Пенсійного фонду
України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу»; форму довідки про
складові заробітної плати (надбавки та
премії за останні 24 календарні місяці
роботи або за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією), що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
затверджену Постановою, а також
затверджено форму довідки про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем подано
відповідачу довідку, яка містила
відомості щодо заробітної плати для
призначення пенсії, визначеної форми;
довідка містила відомості про
нараховану позивачу матеріальну
допомогу на оздоровлення, яка
виплачується при наданні щорічної
відпустки, матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань,
що вона отримувала на час роботи, а
також відомості про розміри грошової
винагороди за сумлінну працю,
індексації заробітної плати.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про протиправність дій
відповідача щодо відмови позивачу у
здійсненні перерахунку пенсії з
врахуванням вказаних вище виплат, а
тому позовні вимоги є обгрунтованими і
підлягають задоволенню.

При цьому судом першої інстанції було
встановлено, що позивач лише 02.07.2014 року
звернулася до УПФ України в
Городищенському районі Черкаської
області із заявою про проведення
перерахунку пенсії та надала довідку
про складові заробітної плати із
врахуванням врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань,
грошової винагороди за сумлінну працю,
індексації заробітної плати за роботу
на державній службі.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що проведення
перерахунку пенсії позивача повинно
бути здійснено з дати звернення
позивача з відповідною заявою до
пенсійного фонду та надання відомостей
про розмір врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань,
грошової винагороди за сумлінну працю,
індексації заробітної плати за роботу
на державній службі, тобто, з 02.07.2014
року.

Отже, колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
даного позову частково.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області - залишити без задоволення, а
постанову Городищенського районного
суду Черкаської області від 24 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.