Справа № 826/19433/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/20512/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого

суддів

при секретарі судового засідання

за участю представників

Київської міжрегіональної митниці

товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Інструменту
Україна»

Зайця В.С. (суддя-доповідач),

Голяшкіна О.В..

Стрелець Т.Г.,

Руденко Н.В.,

Маньковської К.Е.,

Радіонова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва 03 лютого 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Інструменту Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання нечинним та скасування
рішення про коригування митної
вартості №100270000/2013/310085/2 від 22 травня 2013
року в частині, -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Світ Інструменту
Україна» (далі - ТОВ «Світ Інструменту
Україна») пред'явило позов до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання нечинним та скасування
рішення про коригування митної
вартості № 100270000/2013/310085/2 від 22 травня 2013
року в частині групи товарів 1, 5-21.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва 03
лютого 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів № 100270000/2013/310085/2
від 22 травня 2013 року в частині групи
товарів 1, 5-21.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що 8.04.2011 року між
MATRIZE Handels-GmbH China (Продавець) і ТОВ «Світ
Інструменту Україна» (Покупець) було
укладено зовнішньоекономічний
контракт № СН-MIU/28/0411.

Згідно з умовами контракту Продавець
продає, а Покупець купує на умовах
Інкотермс-2000 товари в асортименті
згідно зі специфікацією на кожну
окрему партію товару, які є невід'ємною
частиною даного контракту.

Згідно з умовами п. 2.1 контракту
Продавець зобов'язується поставити
товар на загальну суму, що становить
1000000 доларів США, при цьому сторони
можуть змінити загальну суму контракту
шляхом підписання додаткової угоди або
шляхом виставлення продавцем та
оплатою покупцем інвойсів на партію
товару понад зазначену вище суму.

Погоджена сторонами ціна товару
встановлюється в доларах та
зазначається в специфікаціях на кожну
окрему партію товару.

Вартість кожної партії товару
зазначається в інвойсі.

В ціну товару входить оплата доставки
до порту відправлення, всі витрати,
пов'язані з завантаженням товару, та з
оплатою митних платежів та податків в
країні продавця, а також вартість тари,
упаковки, маркування.

Покупець зобов'язаний здійснити оплату
товару в розмірі та у строки, визначені
в інвойсі.

Відповідно до інвойсу від 26 березня 2013
року № 13-0220-К137 100% вартості
відправленої партії товару мають бути
оплачені протягом 30 днів.

21 травня 2013 року позивачем подано
митному органу декларацію митної
вартості №100270000/2013/262842 із наступними
супровідними документами:

- коносамент від 01 квітня 2013 року №
CNSHA035988;

- довідка про транспорт № 3804 від 16
травня 2013 року;

- комерційний інвойс № 13-0220-К137 від 26
березня 2013 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (додаткові угоди);

- інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного,
фітосанітарного та радіологічного
контролю товару № 2761 від 01 квітня 2013
року, № 2730 від 16 травня 2013 року, № 2761 від
01 квітня 2013 року;

- лист сертифікація № 303-05/6102 від 15
травня 2013 року;

- рішення сертифікації № 303-05/6103 від 15
травня 2013 року;

- копії митних декларацій країни
відправлення від 28 березня 2013 року №
10812376, № 10812377, № 10812499, №
10812500.

Митна вартість товару була визначена
позивачем виходячи з ціни договору,
тобто за основним методом, який
встановлений у статті 58 Митного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - МК України).

За результатами розгляду Митницею
поданих до митного оформлення
документів, у вказаних документах були
виявлені розбіжності, а саме на момент
подання митної декларації, 30 днів з дня
відвантаження товару сплинули, але
платіжні документи митниці не подано.

Відповідачем у зв'язку з виявленими
розбіжностями щодо митної вартості
товару відповідно до вимог частини 3
статті 53 МК України було запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товару:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- прайс-листи виробника товару;

- висновок про якісні вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою організацією;

- висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією;

- інші документи для підтвердження
митної вартості товару (за бажанням
декларанта).

Оскільки декларантом додаткові
документи надані не були, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
було прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270000/2013/310085/2
від 22 травня 2013 року із застосуванням
другорядного - резервного методу, у
зв'язку з чим позивачу було відмовлено
у митному оформленні товарів за
поданою ним митною декларацією.

Відповідно до частини 7 статті 55 МК
України позивачем було здійснено
випуск товарів у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання за ВМД №
100270000/2013/262885 від 22 травня 2013 року.

Листом від 30 серпня 2013 року № 703
позивачем було надано митному органу
наступні документи:

- копію бухгалтерської документації
(свіфт), що підтверджує сплату за
поставлений товар у відповідності до
умов контракту;

- копію прайс - листа постачальника;

- копію рішення про визнання митної
вартості №100270000/2013/310085/2 від 22 травня 2013
року;

- копію висновку про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованою експертною
організацією; копії видаткових
накладних щодо постачання товару 3
особам за відповідно укладеними
договорами поставки.

Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів листом від 26 вересня 2013 року
№ 14.1/2-26/5300 повідомила позивача, що
надані додаткові документи прийняті до
уваги, але не можуть бути підставою для
підтвердження заявленої митної
вартості товару та скасування
оскаржуваного рішення про визначення
митної вартості товару.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, прийшов до висновку, що
позивачем подано відповідачу
достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом, тому заявлена
позивачем митна вартість товарів за
ціною договору відповідає вимогам
статті 58 МК. Натомість, коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням
частини 3 статті 53, частини 6 статті 54,
частини 1 статті 55 МК та всупереч
правилам, визначеним статтею 58 цього
Кодексу.

Суд апеляційної інстанції із висновком
суду першої інстанції погодився та
залишив постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва 03
лютого 2014 року без змін.

Апеляційним судом додатково зазначено,
що вартість поставки партії товару по
зовнішньоекномічному контракту від 28
квітня 2011 року № СН-MIU/28/0411 згідно
інвойсу від 28 квітня 2011 року становила
59821,29 доларів США. Відповідно до виписки
банку по особовому рахунку ТОВ «Світ
Інструменту Україна» на виконання
зобов'язань по контракту від 28 квітня
2011 року № СН-MIU/28/0411 позивачем сплачено
59821,29 доларів США, таким чином з
наведеного вбачається відсутність
розбіжностей у документах, які
підтверджують визначення митної
вартості товару за ціною договору.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
зазначеною позицією судів першої та
апеляційної інстанцій не погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК
України відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54
кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування;
інформацію про а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Згідно частини 5 статті 55 МК України
декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

Статтею 57 МК України передбачено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); не впливають значною мірою
на вартість товару; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної ціни товару лежить на
позивачеві. При цьому митний орган у
випадку наявності обґрунтованих
сумнівів у достовірності поданих
декларантом відомостей може
витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи
митними органами 22 травня 2013 року під
час здійснення митного контролю було
виявлено відсутність платіжних
документів, що підтверджували б оплату
100% вартості відправленої партії
товару, так як відповідно до інвойсу
від 26 березня 2013 року № 13-0220-К137 100%
вартості відправленої партії товару
мали бути оплачені протягом 30 днів,
тобто до 28 травня 2013 року.

Оскільки платіжних документів
декларантом митному органу додатково
не було надано, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що митним органом обґрунтовано не
застосовано основний метод визначення
митної вартості - за ціною договору
(контракту), щодо товарів які
імпортуються заявлений декларантом, а
застосовано резервний метод
визначення митної вартості товарів
згідно статті 64 МК України.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
не був застосований митницею у зв'язку
з відсутністю вартості операції з
ідентичними товарами, прийнятої митним
органом, з дотриманням умов, зазначених
у статті 59 Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів не був
застосований митницею у зв'язку з
відсутністю вартості операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього, та
прийнятої митним органом, з
дотриманням умов, зазначених у статті 60
Кодексу.

Метод визначення митної вартості на
основі віднімання вартості не був
застосований митницею у зв'язку з
відсутністю ціни, за якою ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному із
продавцем покупцю відповідно до
положень статті 62 Кодексу.

Метод визначення митної вартості
товарів на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не був
застосований митницею у зв'язку з
відсутністю наданої виробником
товарів, що оцінюються, або від його
імені інформації про їх вартість з
дотриманням умов, зазначених у статті 63
Кодексу.

Відповідно частин 8-10 статті 55 МК
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати органу доходів і
зборів додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
(вивільняється) у порядку та строки,
визначені цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи 21
травня 2013 року позивачем подано
митному органу декларацію митної
вартості №100270000/2013/262842 із супровідними
документами.

В цей же день, в зв'язку із виявленим
відсутності платіжних документів, що
підтверджували б оплату 100% вартості
відправленої партії товару, митним
органом було запропоновано позивачу
надати їх.

Разом з цим копію бухгалтерської
документації (свіфт), що підтверджує
сплату за поставлений товар у
відповідності до умов контракту
позивачем надано митному органу лише 30
серпня 2013 року .

Оскільки позивачем документи, що
підтверджують оплату 100% вартості
відправленої партії товару митному
органу подані поза межами строку,
визначеного частиною 8 статті 55 МК
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суд апеляційної інстанції прийшов
до невірного висновку, що оскільки
виписка банку по особовому рахунку ТОВ
«Світ Інструменту Україна» на
виконання зобов'язань по контракту від
28 квітня 2011 року № СН-MIU/28/0411
підтверджує сплату позивачем 100%
вартості відправленої партії товару,
тому відсутні розбіжності у
документах, які підтверджують
визначення митної вартості товару за
ціною договору.

З наведеного слідує, що позивач в
строки, визначені МК України, не подав в
повній мірі всіх документів, які б
підтверджували заявлену митну
вартість товару, а тому колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає невірним висновок судів першої
та апеляційної інстанцій про визнання
протиправним та скасування рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від № 100270000/2013/310085/2
від 22 травня 2013 року в частині групи
товарів 1, 5-21.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки судами були повно і правильно
встановлені обставини справи однак при
ухваленні рішень було допущено
порушення норм матеріального права,
ухвалені рішення підлягають
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись статтями 220, 221, 229, 230, 232 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва 03 лютого 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року скасувати та прийняти нове
рішення.

В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Інструменту
Україна» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
нечинним та скасування рішення про
коригування митної вартості
№100270000/2013/310085/2 від 22 травня 2013 року в
частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: