Справа № 826/990/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2014 року 08:15
№ 826/990/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомГромадського об'єднання
«Український суспільно-правовий рух:
Демократія через право» до 3-ті
особиУкраїнської міської ради
Обухівського району Київської області
(відповідач-1) Державної екологічної
інспекції у Київській області
(відповідач-2) Управління водних
ресурсів у м. Києві та Київській
області (відповідач-3) Обухівської
районної державної адміністрації
(відповідач-4) Управління
Держземагентства у Обухівському
районі (третя особа-1) ОСОБА_1 (третя
особа-2)провизнання протиправними дії
та рішення, скасування рішення, -
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Громадське
об'єднання «Український
суспільно-правовий рух: Демократія
через право» (надалі - позивач) з
позовом до Української селищної ради
Обухівського району Київської області
(надалі - відповідач-1), Державної
екологічної інспекції у Київській
області (надалі -відповідач-2),
Управління водних ресурсів у м. Києві
та Київській області (надалі
-відповідач-3), Обухівської районної
державної адміністрації (надалі -
відповідач-4), треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - Управління Держземагентства у
Обухівському районі (надалі - третя
особа-1), ОСОБА_1 (надалі - третя особа-2), -
- визнати протиправним та скасувати
рішення Української міської ради
Обухівського району Київської області
про приватизацію земельних ділянок з
кадастровим номером :06:014:044,
загальною площею 0,12 га, які розташовані
в межах Української міської ради
Обухівського району Київської області;

- визнати протиправними дії Управління
водних ресурсів у м. Києві та Київській
області та Державної екологічної
інспекції у Київській області щодо
погодження проектів відведення
земельних ділянок з кадастровим
номером :06:014:044, загальною площею
0,12 га, які розташовані в межах
Української міської ради Обухівського
району Київської області;

- стягнути з відповідачів на користь
позивача понесені судові витрати.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31.01.2014 року
відкрито провадження у справі,
залучено до участі третю особу,
закінчено підготовче провадження,
призначено справу до судового
розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09.07.2014 року
провадження у справі №826/990/14 зупинено
до отримання витребуваних судовими
запитами від 24.06.2014 року матеріалів.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.09.2014 року
провадження у справі №826/990/14 поновлено
та призначено справу до судового
розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог представником позивача
зазначено, що оскаржуване рішення є
неправомірним, оскільки в проектній
документації щодо вищезазначеної
земельної ділянки містяться
прострочені висновки компетентних
органів, відсутній акт
приймання-передачі межових знаків на
зберігання, а також не погоджено межові
знаки з власниками сусідніх земельних
ділянок. Крім того, представником
позивача наголошено, що проект
відведення вищезазначеної земельної
ділянки не був погоджений
уповноваженим органом, а саме:
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища у
Київській області, а вказане рішення
було прийнято без обговорення та з
порушенням процедури голосування.

У судове засідання 20.10.2014 року особи,
які беруть участь у справі, не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду в порядку,
передбаченому ст.ст. 33, 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України).

При цьому, від представника позивача
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності позивача.

Суд у судовому засіданні 20.10.2014 року на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
враховуючи неприбуття належним чином
повідомлених осіб, які беруть участь у
справі, а також відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, ухвалив
про перехід до розгляду справи у
порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає про наступне.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтерес.

При цьому, положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 2 КАС
України закріплено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

В ч. 1 ст. 17 КАС України зазначено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку із здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму. Під суб'єктом
владних повноважень, у відповідності
до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, мається на
увазі орган державної влади, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Водночас, право на звернення до суду як
складова права на судовий захист
гарантується ст. 55 Конституції України
та пов'язується з переконанням самої
особи про наявність порушень її прав,
свобод або інтересів і бажанням
звернутися до суду.

Офіційне тлумачення поняття
«охоронюваний законом інтерес» надано
в рішенні Конституційного Суду України
№18-рп/2004 від 01.12.2004 року у справі за
конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4
Цивільного процесуального кодексу
України (справа про охоронюваний
законом інтерес).

Так, у даному рішенні Конституційного
Суду України вказано, що поняття
«охоронюваний законом інтерес», яке
вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
«права», треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загально правовим засадам.

Оскільки, згідно п. 2.1 Статуту
Громадського об'єднання «Український
суспільно-правовий рух: Демократія
через право», однією із основних цілей
вказаної організації є захист прав та
інтересів громадян України від
протиправних дій, бездіяльності
суб'єктів владних повноважень,
звернення до суду з вищезазначеними
позовними вимогами, на думку позивача,
є його обов'язком.

Пунктом 2.2 Статуту Громадського
об'єднання «Український
суспільно-правовий рух: Демократія
через право» передбачено, що для
досягнення зазначеної мети Об'єднання
ставить перед собою такі завдання:
брати участь у громадсько-політичній
діяльності, звертатись до відповідного
уповноваженого суду для зобов'язання
суб'єктів владних повноважень (або/та
їх посадових осіб) дотримуватись
демократичних принципів, положень
чинного законодавства України,
технічних/екологічних/санітарних
стандартів України під час прийняття
рішення, вчинення дії або
бездіяльності; вступати стороною в
судові процеси (в порядку
адміністративного, цивільного,
господарського, кримінального
судочинства) (як позивач, третя особа із
самостійними вимогами або третя особа
без самостійних вимог) та приймати
безпосередню участь в судових
засіданнях (будь-яких судових
інстанцій), в яких розглядаються справи
щодо дій, бездіяльності або рішень
суб'єктів владних повноважень (або/та
їх посадових осіб) тощо.

Підпунктом 2.3.6 та підпунктом 2.3.7 пункту
2.3 Статуту позивача визначено, що для
досягнення зазначеної мети та
виконання визначених завдань
Об'єднання в установленому
законодавством порядку на всіх
структурних рівнях (в разі наявності)
здійснює свою діяльність у таких
напрямах (формах): звертається до
відповідного суду для зобов'язання
суб'єктів владних повноважень (або/та
їх посадових осіб) дотримуватись
положень чинного законодавства
України,
технічних/екологічних/санітарних
стандартів України під час прийняття
рішення, вчинення дії або
бездіяльності; звертається до
відповідного суду (в порядку
адміністративного, цивільного,
господарського, кримінального
судочинства) для оскарження дій,
рішень, бездіяльності суб'єктів
владних повноважень (або/та їх
посадових осіб), якщо вони порушують
(недотримуються) Конституцію України,
демократичні принципи, міжнародні
договори/угоди/конвенції/тощо (які
ратифіковані Україною), положень
чинного законодавства України,
технічні/екологічні/санітарні
стандарти України тощо.

З наведеного вбачається, що позивач має
право звертатись до адміністративного
суду для оскарження протиправних
рішень, дій та бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, оскільки
існування в Україні можливих
протиправних рішень органів влади може
порушувати права позивача та його
членів на правову державу та
демократичне суспільство, а також
порушувати конституційний інтерес
позивача у правовій державі.

При цьому, розділом IV Земельного
кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ
(надалі - ЗК України) визначено порядок
набуття і реалізації права на землю.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 116 ЗК
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
власності громадянами та юридичними
особами на земельні ділянки, на яких
розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, відбувається в порядку,
визначеному частиною першою статті 128
цього Кодексу.

Разом з тим, громадяни та юридичні
особи України, а також територіальні
громади та держава мають право
набувати у власність земельні ділянки
на підставі міни, ренти, дарування,
успадкування та інших
цивільно-правових угод. Укладення
таких угод здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України з
урахуванням вимог цього Кодексу (ст.. 131
ЗК України).

У відповідності до наявної у
матеріалах справи копії технічної
документації щодо складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки ОСОБА_1 для ведення
індивідуального садівництва та для
ведення особистого селянського
господарства на території Української
міської ради Обухівського району
Київської області, складеного
Київською обласною філією Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», підставою для
виконання робіт зі складання вказаної
технічної документації стали договори
купівлі-продажу земельних ділянок №2494
від 15.10.2008 року, №2539 від 16.10.2008 року, №2534
від 16.10.2008 року, №2479 від 15.10.2008 року, №2514
від 16.10.2008 року, №2499 від 16.10.2008 року, №2519
від 16.10.2008 року, №2554 від 16.10.2008 року, №2524
від 16.10.2008 року, №2464 від 15.10.2008 року, №2469
від 15.10.2008 року, №2484 від 15.10.2008 року, №2509
від 16.10.2008 року, №2489 від 16.10.2008 року, №2539
від 15.10.2008 року, №2474 від 15.10.2008 року, №2529
від 16.10.2008 року, №2459 від 15.10.2008 року, №2504
від 16.10.2008 року, №2454 від 15.10.2008 року.

В свою чергу, у пояснювальній записці,
наявній у даній технічній
документації, вказано, що при розробці
технічної документації проведено
комплекс землевпорядних робіт,
необхідних для складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки гр. ОСОБА_1, із зазначенням
попередніх власників даних земельних
ділянок, серед яких зокрема, зазначено
гр. ОСОБА_2 (площа земельної ділянки 0,1200
га).

Крім того, у вказаній вище
пояснювальній записці наголошено, що
межі земельних ділянок не змінювалися,
при цьому, складено акт про відновлення
меж земельних ділянок та передачі на
зберігання межових знаків. Основою для
отримання координат точок
теодолітного ходу, кутів повороту
зовнішніх меж земельних ділянок є
технічна документація із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельні ділянки
попередніх власників в межах
Української міської ради Обухівського
району Київської області.

Також, слід зазначити, що, у
відповідності до наявної у технічній
документації щодо складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки ОСОБА_1 для ведення
індивідуального садівництва та для
ведення особистого селянського
господарства на території Української
міської ради Обухівського району
Київської області копії державного
акту на право власності на земельну
ділянку серія ЯЖ №217249, яким посвідчено
право власності на земельну ділянку
площею 0,1200 га, розташованої у Київській
області, Обухівський район, Українська
міська рада, за гр. ОСОБА_2, з
кадастровим номером :06:014:044, в
якості підстави для виникнення права
власності на дану земельну ділянку
вказано розпорядження Обухівської
райдержадміністрації №506 від 07.04.2008
року.

З огляду на викладене вище вбачається,
що земельна ділянка з кадастровим
номером :06:014:044, загальною площею
0,12 га, яка розташована в межах
Української міської ради Обухівського
району Київської області, набута гр.
ОСОБА_2 на підставі розпорядження
Обухівської райдержадміністрації №506
від 07.04.2008 року, а у подальшому дана
земельна ділянка на підставі
цивільно-правового договору була
відчужена останнім на користь гр.
ОСОБА_1

Таким чином, з вищенаведеного не
вбачається факту прийняття
Українською міською радою
Обухівського району Київської області
рішення про приватизацію земельних
ділянок з кадастровим номером
:06:014:044, загальною площею 0,12 га, які
розташовані в межах Української
міської ради Обухівського району
Київської області, а, відтак позовна
вимога про визнання протиправним та
скасування рішення Української
міської ради Обухівського району
Київської області про приватизацію
земельних ділянок з кадастровим
номером :06:014:044, загальною площею
0,12 га, які розташовані в межах
Української міської ради Обухівського
району Київської області, є
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними дії Управління водних
ресурсів у м. Києві та Київській
області та Державної екологічної
інспекції у Київській області щодо
погодження проектів відведення
земельної ділянки з кадастровим
номером :06:014:044, загальною площею
0,12 га, яка розташована в межах
Української міської ради Обухівського
району Київської області, суд зазначає,
що з наявної у матеріалах справи копії
технічної документації щодо складання
державних актів на право власності на
земельні ділянки ОСОБА_1 для ведення
індивідуального садівництва та для
ведення особистого селянського
господарства на території Української
міської ради Обухівського району
Київської області, не вбачається факту
погодження відведення даної земельної
ділянки ані Управлінням водних
ресурсів у м. Києві та Київській
області, ані Державною екологічною
інспекцією у Київській області. При
цьому, іншого з матеріалів справи не
вбачається, а позивачем не доведено.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст.
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок