Справа № 330/2962/13-а (2-а/330/22/2014)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" листопада 2014 р. справа № 330/2962/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючий суддя - Головко
О.В.

судді - Олефіренко Н.А. Ясенова Т.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Якимівському районі Запорізької
області

на постанову Якимівського районного
суду Запорізької області від 31 липня 2014
року в адміністративній справі №
330/2962/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Якимівському районі Запорізької
області

про визнання дій протиправними та
зобов"язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у листопаді 2013 року звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
незаконними дії Управління Пенсійного
фонду України в Якимівському районі
Запорізької області щодо невиплати в
повному обсязі щомісячного підвищення
до пенсії у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до вимог
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії з 18.06.2011 по дату винесення
рішення у справі з урахування
проведених виплат.

Ухвалою Якимівського районного суду
Запорізької області від 20 червня 2014
року позовні вимоги за період з 18.06.2011
по 30.04.2013 залишено без розгляду.

Постановою Якимівського районного
суду Запорізької області від 31 липня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Якимівському районі Запорізької
області щодо здійснення нарахування та
виплати не в повному обсязі позивачу
щомісячного підвищення до пенсії, яке
передбачено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком починаючи з 01 травня 2014 року та
виплачувати до змін законодавства або
правового статусу особи - позивача.

Не погодившись з постановою суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_1 відповідно до
ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» має статус дитини
війни, що підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні, і має право
відповідно до ст. 6 вищевказаного
Закону на підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася.

Пунктом 7 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» визначено, що
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала законної сили 23.07.2011,
встановлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 20-рп/2011 від 26.12.2011 за конституційним
поданням щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу VII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
вищезазначені норми визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційними).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
Законом України «Про Держаний бюджет
України на 2014 рік» на 2014 рік не
обмежувалося застосування положень
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Лише починаючи з 03.08.2014 Прикінцеві
положення Закону України «Про Держаний
бюджет України на 2014 рік» було
доповнено пунктом 6-7 відповідно до
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014,
згідно з яким, зокрема, норми і
положення статей 5 та 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо протиправності дій
Управління Пенсійного фонду України в
Якимівському районі Запорізької
області при здійсненні нарахування та
виплати позивачу підвищення до пенсії
у розмірі меншому ніж передбачено
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
період з 01.05.2014 по 02.08.2014.

Твердження апелянта про те, що
забезпечення державних соціальних
гарантій особам, які мають статус дітей
війни, здійснюється за рахунок
Державного бюджету України, а не за
рахунок бюджету Пенсійного фонду
України, не знаходить свого
підтвердження, адже відповідно до п. 3 ч.
1 ст. 72 Закону України «Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування», джерелами формування
коштів Пенсійного фонду України є
кошти державного бюджету та державних
цільових фондів, що перераховуються до
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цих Законом.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України № 384/2011 від 06.04.2011
визначено, що основними завданнями
Пенсійного фонду України є реалізація
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та інших
джерел, визначених законодавством.

Таким чином, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
який здійснює державну політику у
сфері пенсійного забезпечення, одним
із джерел фінансування якого є кошти
державного бюджету.

Враховуючи сукупність викладених
обставин колегія суддів доходить
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Якимівському районі Запорізької
області залишити без задоволення, а
постанову Якимівського районного суду
Запорізької області від 31 липня 2014 року
в адміністративній справі № 330/2962/13-а -
без змін, виклавши абзац третій
резолютивної частини постанови в
наступній редакції: «Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Якимівському районі Запорізької
області здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого АДРЕСА_1, підвищення до
пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком з урахуванням різниці,
яка виплачена у цей період, починаючи з
01.05.2014 по 02.08.2014».

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Суддя
О.В. Головко

Суддя
Н.А. Олефіренко

Суддя
Т.І. Ясенова