Справа № 826/1338/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1338/14
1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
суддів: при секретарі
Міщука М.С. Вівдиченко Т.Р., Гром Л.М.
Коток А.О.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва у справі за позовом Комунального
підприємства «Київський метрополітен»
до Управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), треті особи:
Департамент комунальної власності
міста Києва виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА),
комунальне підприємство «Київреклама»
про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

4 лютого 2014 року Комунальне
підприємство «Київській метрополітен»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (далі Управління або
відповідач), третіх осіб: Департаменту
комунальної власності міста Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА), комунального підприємства
«Київреклама», у якому просило: визнати
протиправною та скасувати постанову
№13-14 від 10.01.2014 року про накладення
фінансових санкцій за порушення
чинного законодавства України у сфері
охорони культурної спадщини на
загальну суму 187 000 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
березня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15 липня 2014 року постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11 березня 2014 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року скасовано, справу направлено до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
серпня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Управління посилається на
те, що оскаржувана постанова №13-14 від
10.01.2014 року підписана в.о. начальника
Управління, який є керівником
відповідача на момент виникнення
спірних справи відносин та станом на
дату розгляду справи, а отже,
уповноважений на застосування
фінансових санкцій за порушення Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» та відповідно до цього
Закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з`явились у
судове засідання та перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі
доводи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу на праві господарського
відання належить майно київського
метрополітену, в тому числі станції
метро: «Університет», «Хрещатик»,
«Вокзальна», «Арсенальна».

Відповідно до рішення Київської
міської ради № 49 від 21 січня 1986 року
станції метро «Арсенальна»,
«Хрещатик», «Вокзальна» та
«Університет» є пам'ятками архітектури
місцевого значення.

За результатами проведеної
Управлінням у грудні 2013 року перевірки
складено акти візуального обстеження
станцій «Арсенальна», «Вокзальна»,
«Хрещатик», «Університет», у яких
зафіксовано факт розміщення рекламних
і торгових об'єктів, банкоматів і
терміналів, зміни освітлювального
обладнання на балюстрадах ескалатора
без погодження відповідного органу
культурної спадщини.

Також, Управлінням складено акт № 29 від
26.12.2013 року про вчинення
правопорушення, у якому зафіксовано, що
КП «Київський метрополітен» без
належного погодження розмістив
рекламні засоби, а також не уклав
охоронні договори щодо відповідних
пам'яток.

Постановою №13-14 від 10.01.2014 року «Про
накладення фінансових санкцій за
порушення чинного законодавства
України у сфері охорони культурної
спадщини» на КП «Київський
метрополітен» накладено фінансові
санкції на загальну суму 187 000 грн.

Касаційний суд, скасовуючи судові
рішення попередніх судових інстанцій у
своїй ухвалі зазначив, що розмір
санкції за наслідками вчинення
правопорушення, зокрема, застосування
максимального її розміру не може
ґрунтуватись лише на потенційній
можливості настання незначної шкоди,
тому під час нового розгляду справи
судам необхідно надати оцінку доводам
позивача щодо відсутності у цьому
випадку реальної або потенційної шкоди
охоронним об'єктам та дослідити
питання чому застосований
максимальний розмір санкції (10 000
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян). При цьому, судам також
необхідно дати правову оцінку доводам
позивача щодо відсутності у начальника
Управління права застосовувати
оскаржувані санкції. Оскільки
оскаржувана постанова про накладення
санкцій підписана виконуючим обов'язки
начальника Управління, а не головою чи
заступником голови КМДА, вирішення
питання щодо конкуренції наведених
правових норм є визначальним для
правильного вирішення цієї справи.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
відсутня реальна або потенційна шкода
охоронним об'єктам, внаслідок
розміщення реклами, відповідачем
безпідставно застосовано до позивача
штраф у максимальному розмірі
визначеному статтею 44 Закону України
«Про охорону культурної спадщини», що
свідчить про необґрунтованість
оскарженої постанови.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
станції «Університет», «Хрещатик»,
«Вокзальна», «Арсенальна» є пам'ятками
архітектури місцевого значення, а тому
на них поширюється спеціальний
правовий режим, встановлений Законом
України № 1805-ІІІ від 08.06.2000 року «Про
охорону культурної спадщини» (Закон №
1805-ІІІ).

Згідно із частиною 1 статті 23 Закону №
1805-ІІІ усі власники пам'яток, щойно
виявлених об'єктів культурної спадщини
чи їх частин або уповноважені ними
органи (особи) незалежно від форм
власності на ці об'єкти зобов'язані
укласти з відповідним органом охорони
культурної спадщини охоронний договір.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону
№ 1805-ІІІ розміщення реклами на
пам'ятках місцевого значення, в межах
зон охорони цих пам'яток дозволяється
за погодженням з органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим,
обласною, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями.

Сторонами не заперечується факт
розміщення рекламоносіїв на
відповідних станціях метрополітену, що
відповідно до норм частини 3 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України не потребують доказування.

Натомість, позивачем надано суду копії
погоджень №№ 494, 495, 496, 497, 498, 499 на
проекційну установку на станції
метрополітену «Вокзальна» з
відповідним погодженням Управління
охорони культурної спадщини строком
дії з 26.06.2013 року до 25.06.2018 року.

Також, позивачем надано копію договору
№ 268-Упр-03 від 30.12.2003 року, укладеного
між КП «Київський метрополітен» і ТОВ
«Міг+» про виготовлення і встановлення
площинних світильників на балюстрадах
ескалаторних тунелів переходів та
станцій метрополітену. Згідно
титульного листа ТОВ «МІГ+» 05 серпня 2008
року Головним управлінням охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
погоджено робочий проект рекламної
установки табло світлові «Площинний
світильник».

Разом тим, позивач в своєму позові
зазначає, що розміщення торгівельних
об'єктів, банкоматів на станціях
метрополітену здійснюється на умовах
оренди відповідно до Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна», а також положення про оренду
майна територіальної громади міста
Києва, затвердженого рішенням
Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.2011
року (далі Положення).

На підтвердження зазначеного
позивачем надано копії договорів
оренди, укладених між Орендодавцем -
Головним управлінням комунальної
власності м. Києва (Департамент
комунальної власності м.Києва)
виконавчого органу Київського міської
ради (КМДА) з відповідними орендарями
та КП «Київський метрополітен»
(Балансоутримувач).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2
Положення, Головне управління
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) на даний час
Департамент комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) - уповноважений
виступати орендодавцем майна
територіальної громади міста Києва
щодо цілісних майнових комплексів
комунальних підприємств, їх
структурних підрозділів та нерухомого
майна, а також майна, що не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств, створених у процесі
приватизації.

Пунктом 4.8 Положення передбачено, що у
разі передачі нерухомого майна
відповідні орендодавці протягом 5
робочих днів після надходження та
реєстрації повного пакету документів
направляють запит у разі належності
об'єкта оренди до об'єктів культурної
спадщини до Головного управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

Згідно із пунктом 4.9 Положення Головне
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) надає
орендодавцю висновки щодо оренди майна
протягом 15 днів після надходження
запиту.

Отже, торгівельні об'єкти на станціях
метрополітену розміщені відповідно до
укладених договорів оренди, на
підставі рішення власника майна, а
питання отримання погоджень органів
охорони культурної спадщини належить
до компетенції уповноваженого
власником орендодавця комунального
майна - Департаменту комунальної
власності міста Києва.

Таким чином, відсутність у позивача
дозволів органів охорони культурної
спадщини на розміщення на станціях
метрополітену об'єктів торгівлі та
банкоматів не є порушенням позивачем
законодавства про охорону культурної
спадщини та не може бути підставою для
застосування до позивача штрафних
санкцій за порушення законодавства про
охорону культурної спадщини.

Розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
28.09.2005 року № 1805 затверджено Положення
про Управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) (далі
Положення №1805).

Згідно пункту 7.19 Положення №1805
Управління відповідно до покладених на
нього завдань складає протоколи щодо
адміністративної відповідальності та
застосовує фінансові санкції за
порушення Закону України «Про охорону
культурної спадщини».

Пунктом 12 Положення №1805 встановлено,
що Управління очолює начальник, який
призначається на посаду і звільняється
з посади Київським міським головою за
погодженням з заступником голови
Київської міської державної
адміністрації згідно з розподілом
обов'язків, Державною службою з питань
національної культурної спадщини та
Міністерством культури і туризму
України.

Фактично, на підставі розпорядження №
1805 відбулось делегування повноважень
начальнику Управління на прийняття
рішень про накладення фінансових
санкцій.

Оскаржувана постанова від 10.01.2014 №13-14
підписана в.о. начальника Управління,
який є керівником відповідача на
момент виникнення спірних справи
відносин та станом на дату розгляду
справи, а отже, уповноважений на
застосування фінансових санкцій за
порушення Закону України «Про охорону
культурної спадщини».

Виходячи з наведеного, колегія судів
вважає, що саме на Управління, яке
являється структурним підрозділом
КМДА, покладаються завдання по охороні
культурної спадщини, отже застосування
фінансових санкцій входить до
комплексу системних та законодавчо
закріплених заходів по охороні
культурної спадщини, якими наділені
органи охорони культурної спадщини.

Разом з цим згідно колегія суддів
вважає, що накладення штрафних санкцій
зі сторони відповідача було
необґрунтованими, оскільки згідно з
абзацом 1 частини 1 статті 44 Закону №
1805-III відповідний орган охорони
культурної спадщини накладає
фінансові санкції на юридичну особу,
яка є власником або уповноваженим ним
органом чи замовником робіт.

Відповідно до пункту 5.2 Статуту КП
«Київський метрополітен», майно
комунального підприємства «Київський
метрополітен» є комунальною власністю
територіальної громади м. Києва.

Отже, позивач не є власником майна і не
наділений згідно чинного
законодавства будь-яким рішенням
власника майна, як уповноважений орган
(особа).

Щодо розміру фінансових санкцій, які
позивач вважає безпідставними та
максимальними, колегія суддів зазначає
таке.

Статтею 44 Закону № 1805-III передбачене
застосування фінансових санкцій:

- за проведення будь-яких
незаконних робіт, що можуть завдати або
завдали шкоди пам'ятці, її території,
охоронюваній археологічній території,
охоронним зонам, історичним ареалам
населених місць, - у розмірі від тисячі
до десяти тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
гривневому еквіваленті становить 17 000
та 170 000 грн. відповідно.

- за ухилення власника пам'ятки або
уповноваженого ним органу від
підписання охоронного договору або за
порушення ним режиму використання
пам'ятки - у розмірі від ста до тисячі
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян що у гривневому еквіваленті
становить 1 700 та 17 000 грн. відповідно.

Згідно з оскаржуваною постановою № 13-14
відповідачем прийняте рішення
застосувати до позивача фінансові
санкції, передбачені за статтею 44
Закону України «Про охорону культурної
спадщини», а саме:

- за проведення будь-яких
незаконних робіт, що можуть завдати або
завдали шкоди пам'ятці її території,
охоронюваній археологічній території,
охоронним зонам, історичним ареалам
населених місць (підстава передбачена
абз. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про
охорону культурної спадщини») - у
розмірі десяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян в сумі 170 000 грн.;

- за ухилення власника пам'ятки або
уповноваженого ним органу від
підписання охоронного договору або за
порушення ним режиму використання
пам'ятки (підстава передбачена абз. 5 ч. 1
ст. 44 Закону України «Про охорону
культурної спадщини») - у розмірі
тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян в сумі 17 000 грн.

Загальний розмір фінансових санкцій,
накладених відповідачем на позивача
становить 187 000 грн., тобто фактично є
максимальним.

Колегією суддів також встановлено, що
позивачем протягом останніх років не
проводилось на станціях метрополітену
«Університет», «Вокзальна»,
«Арсенальна», «Хрещатик» будь-яких
незаконних робіт, що можуть завдали
шкоди пам'ятці, її території,
охоронюваній археологічній території,
охоронним зонам, історичним ареалам
населених місць, та, відповідно до
чинного законодавства. До того ж,
позивач не є замовником виконання
робіт з улаштування торгових малих
архітектурних форм, дрібних
збірно-розбірних торгівельних
конструкцій, терміналів, банкоматів та
розміщення реклами на станціях
метрополітену.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що оскільки відсутня реальна або
потенційна шкода охоронним об'єктам,
внаслідок розміщення реклами,
відповідачем безпідставно застосовано
до позивача штраф у максимальному
розмірі визначеному статтею 44 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», як наслідок оскаржена
постанова є необґрунтованою та
підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради (
Київської міської державної
адміністрації) залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Вівдиченко Т.Р.

Гром Л.М.