Справа № 806/1975/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м.
Київ К/800/44178/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
06.06.2014р. та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15.07.2014р. у справі за позовом
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області до Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання дій
протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року Житомирська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області звернулась до
суду з позовом до Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції з вимогами про визнання дій
протиправними.

Постановою Житомирського
окружного адміністративного суду від
06.06.2014р., залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15.07.2014р., у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Житомирська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, допущених
судами, просить судові рішення
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в
межах, передбачених ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами встановлено, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 26.02.2013р. у
справі №0670/7419/12 за позовом Державної
податкової інспекції у м.
Житомирі Житомирської області
Державної податкової служби до
приватної фірми "Імас" про стягнення
83854,85 грн. позов задоволено. Вказане
рішення набрало законної сили.

На підставі вказаного судового
рішення позивачу 18.04.2013р. видано
виконавчий лист №1638/13, який пред'явлено
контролюючим органом до Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції для примусового виконання.

04.12.2013р. державним виконавцем
Богунського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п.9
ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України "Про
виконавче провадження".

Позивач повторно пред'явив
зазначений виконавчий лист до
виконання, однак 05.03.2014р. державним
виконавцем Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції винесено постанову про відмову
у відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) № ВП
42343317 на підставі п.4 ч.1 ст.26 Закону
України "Про виконавче провадження".

Відмовляючи у відкритті
виконавчого провадження, державний
виконавець виходив з того, що згідно зі
ст.95 Податкового кодексу України
виконавчий документ не підлягає
виконанню органами державної
виконавчої служби.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 3 вказаного Закону
передбачено, що в випадках,
передбачених законом, рішення судів та
інших органів щодо стягнення коштів
виконуються органами доходів і
зборів, банками та іншими фінансовими
установами. Рішення зазначених органів
можуть виконуватися відповідно до
закону також іншими органами,
установами, організаціями, посадовими
особами та громадянами.

Порядок стягнення податкового
боргу платників податків регулюється
ст.ст. 95 - 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 цього
Кодексу стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Із змісту наведеної норми
вбачається, що Податковим кодексом
України встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків в рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України.

Механізм виконання судових
рішень про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу
передбачений главою 12 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004р. № 22.

Цей механізм передбачає
оформлення інкасового доручення для
примусового стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу. При цьому
судове рішення, на підставі якого з
платника податків стягуються кошти,
відповідно до пункту 12.4 зазначеної
Інструкції до банку не подається.
Натомість реквізити відповідного
судового рішення зазначаються в самому
інкасовому дорученні.

Якщо ж достатні для погашення
податкового боргу кошти відсутні,
контролюючий орган відповідно до абз.2
п. 95.3 ст.95 Податкового кодексу України
звертається до суду з позовом про
надання дозволу на погашення всієї
суми податкового боргу за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі. Таке погашення
здійснюється на підставі зазначеного
рішення суду та прийнятого на його
підставі рішення органу доходів і
зборів шляхом продажу майна платника
податків на публічних торгах та/або
торгівельними організаціями в порядку,
визначеному п.п. 95.7 - 95.21 ст. 95
Податкового кодексу України.

Отже, чинне законодавство
передбачає окремий порядок
примусового виконання судових рішень
про стягнення коштів в рахунок
погашення податкового боргу. При цьому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються.
Відповідно в вказаних випадках немає
підстав для відкриття виконавчого
провадження в порядку, передбаченому
Законом України "Про виконавче
провадження", оскільки процедура
погашення податкового боргу є
самостійною процедурою, яка
регулюється окремими нормами, а саме
Податковим кодексом України, а не
законодавством про виконавче
провадження.

Як вбачається з виконавчого листа
№1638/13, що виданий Житомирським
окружним адміністративним судом,
стягувачем є орган доходів і зборів -
Державна податкова інспекція у м.
Житомирі Житомирської області, а
предметом стягнення є податковий борг.
Відповідно для вказаного судового
рішення передбачений окремий порядок
виконання без залучення органів
державної виконавчої служби, оскільки
така процедура є самостійною, яка
регулюється Податковим кодексом
України.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за підвідомчістю виконання рішення.

За таких обставин колегія суддів
погоджується із висновком судів
попередніх інстанцій, що оскаржувана
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) винесена державним
виконавцем правомірно, а тому відсутні
підстави для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст.220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної
інстанцій повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосували
норми матеріального і процесуального
права, тому відсутні підстави для
скасування або зміни прийнятих ними
рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекція Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
відхилити, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
06.06.2014р. та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15.07.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді
Винокуров К.С.

Пасічник С.С.