Справа № 2а-781/12/2170
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/76356/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Старобешівського районного центру
соціальних служб для сім"ї, дітей та
молоді на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 5
червня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Старобешівського
районного центру соціальних служб для
сім"ї, дітей та молоді про виплату
грошової допомоги при звільненні,

в с т а н о в
и л а :

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним адміністративним
позовом до відповідача. Просила
виплатити грошову допомоги при
звільненні в сумі 9220 грн., стягнути
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 12908
грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Посилалась на те, що наказом від 31
грудня 2010 року № 23/к її звільнено з
посади головного спеціаліста за станом
здоров'я на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу
Законів про працю України та виходом на
пенсію за 10 місяців до встановленого
законом строку. Пунктом 2.3 Наказу
ОСОБА_4 призначено до виплати 10
місячних окладів, відповідно до ст. 37
Закону України "Про державну службу",
проте відповідач їх не виплачує.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 5 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від
5 вересня 2012 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з Старобешівського
районного центру соціальних служб для
сім'ї та молоді на користь ОСОБА_4 10
місячних посадових окладів у сумі 9220
грн. 00 коп. та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
розмірі 12908 грн. 00 коп. В решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом від 16 серпня
2000 року № 4/к ОСОБА_4 16 серпня 2000 року
прийнята на посаду провідного
спеціаліста, головного бухгалтера
Старобешівського районного центру
соціальних служб для молоді.

3 жовтня 2000 року ОСОБА_4 прийняла
присягу державного службовця та
2 листопада 2000 року їй
присвоєно 15 ранг 7 категорію державного
службовця.

Наказом від 31 грудня 2010 року № 23/к
ОСОБА_4 звільнено з посади головного
спеціаліста 31 грудня 2010 року за станом
здоров'я на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу
Законів про працю України та виходом на
пенсію за 10 місяців до встановленого
законом строку. Пунктом 2.3 Наказу
позивачу призначено до виплати 10
місячних окладів, відповідно до
ст. 37 Закону України "Про державну
службу".

Постановою Старобешівського
районного суду Донецької області 27
травня 2011 року у справі № 2а-2440/2011
задоволено позов ОСОБА_4 Визнано
неправомірними дії Старобешівського
районного центру соціальних служб для
сім'ї та молоді про відмову у виплаті
позивачці 10 місячних посадових окладів
у зв'язку з виходом на пенсію та
зобов'язано нарахувати 10 місячних
посадових окладів при звільнені її з
роботи 31 грудня 2010 року у
зв'язку з виходом на пенсію.

Перевіркою прокуратури Донецької
області встановлено, що на виконання
зазначеного рішення суду
Старобешівським районним центром
соціальних служб для сім"ї, дітей та
молоді 4 січня 2012 року згідно
розрахункової відомості № 1 позивачці
нараховано 10 місячних посадових
окладів при звільнені з роботи 31 грудня
2010 року у зв'язку з виходом на пенсію у
сумі 9220 грн., але станом на 27 лютого 2012
року відповідачем зазначена сума не
виплачена.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що при наявності спору
про розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Згідно з ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу», державним
службовцям у разі виходу на пенсію при
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Статтею 116 Кодексу Законів про
працю України передбачено, що при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу
Законів про працю України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За таких обставин, коли
відповідач безпідставно не виплатив
позивачці належну їй суму одноразової
допомоги, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку, що за
період з 31 грудня 2010 року по 27 лютого 2012
року позивачці відповідно до статті 117
Кодексу Законів про працю України,
належить виплатити середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні у розмірі
12908 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процессуального
права, приходить до висновку, що
касаційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Старобешівського
районного центру соціальних служб для
сім"ї, дітей та молоді залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 5
червня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало
Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк