Справа № 1620/2а-28/12
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2013-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2013 р.Справа № 1620/2а-28/12Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області на ухвалу
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 10.12.2012р. по
справі № 1620/2а-28/12

за позовом ОСОБА_1

до Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області , Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миргородської
міської ради

про визнання бездіяльності
протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 10.12.2012р. в
задоволенні заяви Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області про зміну
способу і порядку виконання постанови
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області по справі № 2-а-195/08
від 29.05.2008 року відмовлено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, Центром по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, подало апеляційну
скаргу, в якій зазначає про порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 10.12.2012р.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши ухвалу
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається , що
постановою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 травня 2008 року задоволено
позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Миргородської міської ради
Полтавської області, Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації.
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи.
Міністерства фінансів України,
Міністерства праці і соціальної
політики України, Державного
казначейства України, Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області про
стягнення заборгованості з виплати
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення - визнано бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Миргородської
міської ради по не приведенню у
відповідність вимогам ч.4 ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
розміру щорічної грошової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 у 2007 році
неправомірною та стягнуто з Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області на
користь ОСОБА_1 заборгованість з
виплати щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2007 рік в сумі 1980,0 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду віли 09.09.2008р.
апеляційну скаргу Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області залишено
без розгляду.

Центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області звернувся до суду з заявою,
відповідно до якої просить суд змінити
спосіб та порядок виконання постанови
Миргородського міськрайонного суду
від 29.05.2008 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви Центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області про встановлення порядку і
способу виконання постанови
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 29 травня 2008
року , суд першої інстанції виходив з
того, що відсутні підстави, визначені
ст. 263 КАС України , для зміни способу та
порядку виконання рішень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Згідно ч.2,3 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Колегія суддів зазначає , що 17 липня 1997
року Україна ратифікувала Конвенцію
про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), яка відповідно до частини 1
статті 9 Конституції України стала
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до статті 19 Конвенції для
забезпечення дотримання
державами-учасницями Конвенції взятих
на себе зобов'язань за Конвенцією та
протоколами до неї створюється
Європейський суд з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному
гарантовано право на звернення до суду
з позовом стосовно його прав та
обов'язків цивільного характеру. У
справі "Горнсбі проти Греції"
Європейський суд з прав людини
зазначив, що виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватись як складова частина
судового розгляду. Здійснення права на
звернення до суду з позовом стосовно
його прав та обов'язків цивільного
характеру було б ілюзорним, якби
внутрішня правова система допускала,
щоб остаточне судове рішення, яке має
обов'язкову силу, не виконувалося б на
шкоду однієї зі сторін.

Крім того, невиконання рішення є
втручанням у право на мирне володіння
майном, гарантоване ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції.

За умови відсутності у державному
бюджеті коштів на виплату допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та щорічної допомоги до 5 травня
відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", це створює
ситуацію правової невизначеності
стосовно джерела коштів, з яких має
виплачуватися зазначена надбавка.
Однак, в той же час, це не може бути
підставою для порушення прав громадян
на соціальний захист, в тому числі й на
отримання зазначеної виплати, яка
прямо передбачена законом і за
рішенням суду.

Колегією суддів не приймається до
уваги посилання органами державної
влади на відсутність коштів, як на
причину неможливості виплатити кошти
за рішенням суду, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних чинних на час виникнення
спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відсутність у боржника чи у держави на
виконання взятих на себе зобов'язань не
є підставою для встановлення способу і
порядку виконання судових рішень про
зобов'язання вчинити дії і не звільняє
боржника від обов'язкового виконання
судового рішення.

Відповідно до правової позиції
Європейського суду (далі ЄС) з прав
людини по справі Кечко проти України "...
якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних надбавок і
дотримано всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти у цих виплатах доки
відповідні положення є чинними.
(Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань)

Відповідно до практики Європейського
суду з прав людини, невиконання рішення
суду по зобов'язанню відповідача
виплатити щорічну допомогу до 5 травня
у зв'язку з відсутністю коштів є
порушенням п.1 ст. 6 Конвенції та статті 1
Протоколу №1 до Конвенції - це справа
"Буховець проти України"від 08.11.2005 року,
справа "Шевченко проти України"від
29.11.2005 року, справа "Васіленков проти
України"п.25. рішення від 3 травня 2005
року, справа "Войтенко проти України",
рішення від 29.06. 2004 року ( п.п. 43,48, 55).

Отже, суд відповідно до вимог ст. 263 КАС
України, не може взяти до уваги як
виняткові обставини для встановлення
порядку та способу виконання рішень
суду відсутність коштів і не
передбачення їх в Державному бюджеті
України на ці цілі.

Відповідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

На підставі цього, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення заяви про
зміну способу та порядку виконання
постанови Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 травня 2008 року
відповідно до ст. 263 КАС України.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими та не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд
апеляційної інстанції погоджується
повністю із висновком суду першої
інстанції, так як обставини справи
встановлені правильно, докази
досліджені вірно, відповідно рішення
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, тому судове рішення не
підлягає скасуванню, апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області залишити
без задоволення.

Постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 10.12.2012р. по справі № 1620/2а-28/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Мельнікова
Л.В. Григоров А.М. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Подобайло З.Г.

Повний текст ухвали виготовлений
25.03.2013р.