Справа № 820/18683/14
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 листопада 2014 р.
№ 820/18683/14

Харківський окружний адміністративний
суд в особі судді Самойлової В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Вовчанського районного
управління юстиції Харківської
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
зазначеним позовом та просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби відділу
Державної виконавчої служби
Вовчанського районного управління
юстиції Куценко К.Ю. щодо накладення
арешту на все його рухоме та нерухоме
майно в рамках виконавчого провадження
№ 44882066;

- скасувати постанову старшого
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби відділу
Державної виконавчої служби
Вовчанського районного управління
юстиції Куценко К.Ю. від 07.10.2014 р. по
виконавчому провадженні №44882066 в
частині накладення арешту на все його
рухоме та нерухоме майно та оголошення
заборони на його відчуження.

Позивач обґрунтовує свої вимоги
наступним чином.

Так, він посилається на те, що не
дотримання відповідачем приписів
Закону України "Про виконавче
провадження" у ВП №44882066 потягло для
нього негативні наслідки, що потребує
судового захисту.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_3 надав до суду заяву про
вирішення справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача, який належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду, згідно до
вимог ст. 35 КАСУ, в судове не прибув, про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи за його відсутності,
як і заперечень проти позову, не надав.

Суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності вказаних осіб на підставі
наявних в ній доказів у письмовому
провадженні, згідно до приписів ч. 6 ст.
128 КАСУ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Встановлено, що в провадженні відділу
ДВС Вовчанського районного управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження №44882066 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави
заборгованості у розмірі 168 240,62 грн. на
підставі виконавчого листа, виданого
Харківським окружним адміністративним
судом від 16.09.2014 р. по справі № 820/11175/14.

13.11.2014 р. позивачем було отримано листа
від державного виконавця відділу ДВС
Вовчанського районного управління
юстиції Куценко К.Ю. за № 5354 від 06.11.2014
р., яким його повідомлено, що 07.10.2014 р.
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою накладено арешт
на все його рухоме та нерухоме майно в
межах суми стягнення, виконавчого
збору та можливих витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій.

Окрім того, даним листом було
повідомлено про необхідність надання
до відділу ДВС Вовчанського РУЮ
Харківської області для складання акту
опису й арешту майна боржника наступні
транспортні засоби:

- транспортний засіб (легковий
автомобіль) Nissan Primera, днз. НОМЕР_2;

- транспортний засіб (вантажний
автомобіль) КАМАЗ 5320, днз. НОМЕР_3;

- причіп ГКБ 8350, днз. НОМЕР_4;

- транспортний засіб (вантажний
автомобіль) КАМАЗ 53202, днз. НОМЕР_5;

- причіп ГКБ 8355, днз. НОМЕР_6;

- транспортний засіб (вантажний
автомобіль) КАМАЗ 5320, днз. НОМЕР_7;

- причіп ГКБ 8350, днз. НОМЕР_8;

- транспортний засіб (вантажний
автомобіль) КАМАЗ 53212, днз. НОМЕР_9;

- транспортний засіб (легковий
автомобіль) Volkswagen Touareg, днз. НОМЕР_10;

- мотоцикл марки HONDA VT 750, днз. НОМЕР_11.

При вирішені даного спору враховує
наступні обставини та нормативні
положення.

Так, статтею 1 Законом України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ст. 2 Закону Законом
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець має право накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

У відповідності до вимог ст. 52 Закону
України "Про виконавче провадження"
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Так, ч. 5 ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за виняткам майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження" арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

- проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження",
постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Таким чином, з наведених норм Закону
України "Про виконавче провадження"
випливає, що стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів. У разі
відсутності даних коштів або їх
недостатності, державним виконавцем
вживаються заходи щодо накладення
арешту на інше майно боржника в межах
суми стягнення та його подальшої
реалізації.

Проте, як вбачається з виконавчого
провадження № 44882088 державним
виконавцем всупереч вимогам Закону
України "Про виконавче провадження"
спочатку вчинюються дії по накладенню
арешту на все рухоме та нерухоме майно
боржника постановою від 07.10.2014 р.,
загальна вартість якого значно
перевищує суму стягнення за виконавчим
документом, а вже потім постановою від
31.10.2014 р. накладається арешт на кошти
боржника, що знаходяться в АТ "Банк
Золоті Ворота".

Окрім того, як свідчать докази у справі,
в рамках даного виконавчого
провадження державним виконавцем
відділу ДВС Вовчанського районного
управління юстиції Куценко К.Ю. 21.10.2014 р.
було складено акт опису й арешту майна,
відповідно до якого було описано і
накладено арешт на таке майно:
нежитлові будівлі автопарку,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Вказане майно належить ОСОБА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 10.06.2011 р. та витягом
про державну реєстрацію прав власності
№30406580 від 23.06.2011р., реєстраційний номер
33830537.

Також, в рамках даного виконавчого
провадження державним виконавцем
відділу ДВС Вовчанського районного
управління юстиції Куценко К.Ю. було
винесено і постанову про арешт коштів
позивача від 31.10.2014 р., відповідно до
якої було накладено арешт на всі його
кошти, що є на всіх рахунках у
національній валюті в АТ "Банк Золоті
Ворота", в свою чергу, загальна вартість
вищевказаного нерухомого майна та
грошових коштів, які знаходяться на
рахунку боржника дозволяють
забезпечити вимоги стягувача з
урахуванням виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів.

Окрім того, як вбачається з письмових
доказів справи, 14 лютого 2006 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено шлюб,
про що міським відділом реєстрації
цивільного стану №1 Харківського
обласного управління юстиції міста
Харкова було видано свідоцтво про шлюб
серія НОМЕР_12

За час шлюбу було придбано вищевказане
майно, у тому числі і транспортні
засоби.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ст. 60
Сімейного Кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України -
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності.

Таким чином, на підставі наведеного
рухоме майно, на яке було накладено
арешт постановою від 07.10.2014 р. належать
ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на праві спільної
сумісної власності.

Згідно ч. 6 ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження" стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Отже, накладення арешту на все нерухоме
та рухоме майно ОСОБА_1, зокрема, на
квартиру АДРЕСА_2 та вищевказані
транспортні засоби є безпідставними.

У ч. 2 ст. 71 КАСУ, передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не надав
належних доказів в обгрунтування
законності прийнятого рішення, що є
предметом спору у справі, а тому суд
приходить до висновку щодо його
неправомірності.

Виходячи з положення ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку
відповідна сторона, як суб'єкт владних
повноважень, не дотримала вимоги
закону про захист охороняємих прав,
свобод та інтересів фізичних осіб у
сфері публічно-правових відносин, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому її оскаржуване
рішення є протиправним, що дає суду
підстави для задоволення
адміністративного позову в частині
його скасування, оскільки таким чином
буде дотримано принцип повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача, про
які він просить, згідно до ч. 2 ст. 11 КАСУ.
А тому решта позовних вимог
задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу
частково підлягають відшкодуванню
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 91,35 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 128, 159, 160, 162, 181
КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову відділу державної
виконавчої служби відділу Державної
виконавчої служби Вовчанського
районного управління юстиції від 07.10.2014
р., прийняту стосовно ОСОБА_1, у
виконавчому провадженні № 44882066 про
накладення арешту на все рухоме та
нерухоме майно та оголошення заборони
на його відчуження.

В іншій частині позовних вимог в
задоволенні - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ в Червонозаводському районі м.
Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011)
на користь ОСОБА_1 (61064, АДРЕСА_3
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 91,35 (дев'яносто одна) грн. 35 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Самойлова В.В.