Справа № 826/14717/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2014 року
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА
КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП»до
третя особа Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у
місті Києві ОСОБА_2про зобов'язання
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА
КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП» (далі -
ТОВ «ФК ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП») звернулось
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві, в якому просить
суд зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві скасувати арешт та заборону
відчуження на квартиру АДРЕСА_2, що
накладені у виконавчому провадженні
№ 38462320.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що після повернення
постановою від 18.12.2013 виконавчого
документу у виконавчому провадженні №
38462320 про стягнення на предмет іпотеки
(квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2) у
зв'язку із встановленням відсутності у
боржника необхідного майна,
відповідачем протиправно не було знято
арешт з цього майна (квартири АДРЕСА_2),
що, на думку позивача, свідчить про
порушення його прав на дане майно,
набуте ним згідно укладених з АТ «БАНК
«Таврика» договорів від 26.05.2014 та 22.07.2014
про відступлення права вимоги за
договором іпотеки від 05.12.2007. Крім того,
позивач зазначив, що арешт на вказане
майно перешкоджає реалізації його прав
як іпотекодержателя на таке майно.
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26.09.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
в судовому засіданні.

У судовому засіданні 21.10.2014 ухвалою
суду без виходу до нарадчої кімнати,
занесеною секретарем судового
засідання до журналу судового
засідання, на підставі статті 53
Кодексу адміністративного судочинства
України залучено до справи у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_2.

Представник позивача у судовому
засіданні 17.11.2014 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача та третя особа
у судове засідання 17.11.2014 не з'явились,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належними чином, причин
неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу в
порядку письмового провадження у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 17.11.2014 суд ухвалив про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов до
наступних висновків.

13.06.2013 старшим державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві Власюк С.В., на
підставі виконавчого листа
Печерського районного суду м. Києва від
20.05.2013 № 2-3651/12, винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
38462320 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_2.

Цього ж дня старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві Власюк С.В. винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2,
яка належить ОСОБА_2 та заборонено
здійснювати її відчуження.

18.12.2013 старшим державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві Власюк С.В.
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві (ПАТ
«БАНК «Таврика»), у зв'язку із
встановленням відсутності у боржника
(ОСОБА_2) майна, визначеного виконавчим
документом, на яке необхідно звернути
стягнення.

Позивач, вважаючи, що чинність арешту
на вказану квартиру, який не був знятий
у зв'язку з поверненням виконавчого
документу стягувачу, перешкоджає
реалізації його прав, звернувся з даним
позовом до суду за його захистом.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі -
Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 Закону № 606-XIV, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення (пункт
1 частини 1 статті 19 Закону №606-XIV).

Статтею 57 Закону № 606-XIV встановлено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем,
зокрема, шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 47
Закону № 606-XIV встановлено, що у разі,
якщо у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними, виконавчий документ,
на підставі якого відкрито виконавче
провадження та за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу.

Частиною 1 статті 30 Закону № 606-XIV
встановлено, що державний виконавець
провадить виконавчі дії з виконання
рішення до завершення виконавчого
провадження у встановленому цим
Законом порядку, в тому числі
повернення виконавчого документа
стягувачу згідно із статтею 47 цього
Закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.12.2007 Акціонерним банком «Таврика» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
695-Ф, предметом якого є надання банком
останній споживчого кредиту на
інвестування житла в сумі 1254000,00 грн.
терміном з 05.12.2007 по 04.12.2037 включно. За
користування кредитом встановлюється
плата у розмірі 15% річних.

Згідно договору про відступлення права
вимоги від 26.05.2014 № 4/190514, укладеного між
позивачем (Новий кредитор) та ПАТ «Банк
«Таврика» (Первісний кредитор),
останній відступає позивачу своє право
вимоги за кредитним договором від
05.12.2007 № 695-Ф з усіма додатковими
угодами та додатками до нього, що є його
невід'ємною частиною (Основний
договір), що укладений Первісним
кредитором з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) (Боржник).

Так, відповідно до пункту 1.2 договору
про відступлення права вимоги від
26.05.2014 № 4/190514 право вимоги за Основним
договором відступається у повному
обсязі та на умовах, які існують на
момент відступлення права вимоги,
включаючи: право вимоги суми
заборгованості за Основним договором;
право вимоги суми нарахованих
процентів за Основним договором, строк
платежу яких настав до дати укладання
цього договору; право вимоги процентів
за Основним договором, нарахованих на
день надходження грошових коштів в
повному обсязі на рахунок Первісного
кредитора.

Крім того, вищевказаним пунктом
договору передбачено, що в силу цього
договору до Нового кредитора також
переходять права та обов'язки
Первісного кредитора по зобов'язаннях,
що виникли з Основного договору, в тому
числі - договір іпотеки від 05.12.2007,
укладений між АТ «Банк «Таврика» та
ОСОБА_2

При цьому підпунктом 1.2.1 пункту 1.2
договору від 26.05.2014 № 4/190514 передача
прав Первісного кредитора за договором
забезпечення відбувається на підставі
окремого договору, який укладається
сторонами протягом 5 робочих днів з
моменту підписання цього договору при
умові надходження грошових коштів в
повному обсязі Первісному кредитору.

Водночас право вимоги за Основним
договором відповідно до умов пункту 3.1
вважається переданим з моменту
підписання сторонами акта
прийому-передачі, що є його невід'ємною
частиною.

Так, 22.07.2014 між позивачем та АТ «Банк
«Таврика» підписано акт
прийому-передачі до договору
відступлення права вимоги від 26.05.2014 №
4/190514, за яким ТОВ «ФК «ПРАЙМ КЕПІТАЛ
ГРУП» отримано право вимоги за
кредитним договором від 05.12.2007 та
договором іпотеки від 05.12.2008.

В свою чергу згідно акта від 10.06.2014 №
4/190514 цими ж сторонами оформлено
прийом-передачу документів по
кредитній справі ОСОБА_2

Як встановлено судом, за умовами
договору іпотеки від 05.12.2007, укладеного
між АБ «Таврика» (Іпотекодержатель) та
ОСОБА_2 (Іпотекодавець), для
забезпечення повного і своєчасного
виконання Іпотекодавцем боргових
зобов'язань по кредитному договору від
05.12.2007 № 696-Ф, останній надає
Іпотекодержавтелю в іпотеку майнові
права на нерухомість, будівництво якої
не завершено, а саме квартири АДРЕСА_2,
секція 2, поверх - 9, загальна площа
інвестування -82,2 м2, житлова площа-43,5 м2,
що буде належати Іпотекодавцю після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію та державної реєстрації
права власності.

За умовами пункту 2.1 цього договору
іпотека забезпечує вимоги
Іпотекодержателя щодо виконання
Іпотекодавцем кожного і всіх його
боргових зобов'язань за кредитним
договором у такому розмірі, у такій
валюті, у такий строк і в такому
порядку, як встановлено в кредитному
договорі, з усіма змінами і
доповненнями до нього.

22.07.2014 між ПАТ «Банк «Таврика»
(Первісний іпотекодавець) та позивачем
(Новий іпотекодавець) укладено договір
про відступлення права вимоги за
договором іпотеки від 05.12.2007, за умовами
якого позивач одержує право вимагати
від Іпотекодавця належного виконання
зобов'язань за Основним договором. При
цьому позивач набуває статусу
іпотекодержавтеля за Основним
договором, що забезпечує виконання
боржником його зобов'язань за
кредитним договором.

Крім цього, згідно положень пункту 1.2
договору від 22.07.2014 право вимоги за
Основним договором відступається у
повному обсязі та на умовах, які
існують на момент відступлення права
вимога, включаючи (але не обмежуючись):
право від свого імені продати предмет
іпотеки будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу у порядку,
визначеному статтею 38 Закону України
«Про іпотеку»; право набути у власність
предмет іпотеки в рахунок виконання
зобов'язань за кредитним договором;
право звернути стягнення на предмет
іпотеки тощо.

З витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
іпотеки від 22.07.2014 №24580072 вбачається, що
іпотекодержателем такого об'єкта
нерухомого майна, як квартира АДРЕСА_2,
є ТОВ «ФК «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП».

Як зазначалось вище, відповідно до
частини 1 статті 30 Закону № 606-XIV
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, в
тому числі повернення виконавчого
документа стягувачу згідно із статтею
47 цього Закону.

Згідно частини першої статті 33 Закону
України «Про іпотеку» від 05 червня 2003
року № 898-IV у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до вимог частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

При цьому таке право було передбачено і
договором іпотеки від 05.12.2007,
укладеного між АБ «Таврика»
(Іпотекодержатель) та ОСОБА_2
(Іпотекодавець) (пункт 6.4. ст. 6 Договору),
яке, у свою чергу відповідно до
договору від 22.07.2014 перейшло до
позивача.

Враховуючи встановлені обставини
справи суд приходить до висновку, що
повернення державним виконавцем
виконавчого документа стягувачу є
свідченням завершення виконавчого
провадження, а чинність накладеного
постановою від 13.06.2013 у виконавчому
провадженні № 38462320 арешту на квартиру
АДРЕСА_2 перешкоджає позивачу в
реалізації його прав на зазначене
майно як іпотекодержателя.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього
Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд дійшов висновку про
обгрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх задоволення.

На стягненні судових витрат позивач ні
у позовній заяві, ні представник
позивача у судовому засіданні не
наполягав.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ
ГРУП» задовольнити.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві скасувати арешт та заборону
відчуження на квартиру АДРЕСА_2,
накладений у виконавчому провадженні
№ 38462320.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко