Справа № 815/1168/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1168/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Танцюра К.О.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Саратської районної державної
адміністрації Одеської області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року та заперечення на ухвалу
Одеського окружного адміністративного
суду від 12 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Саратської
районної державної адміністрації
Одеської області до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області, треті особи -
Комунальний заклад «Саратська
центральна районна лікарня», Саратська
районна рада Одеської області, ОСОБА_2
про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Саратська районна
державна адміністрація Одеської
області звернулась з адміністративним
позовом про визнання протиправною та
скасування постанови №ВП40022910 від
17.01.2014р. про накладення штрафу у розмірі
680,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що 17.01.2014р. відповідачем
була прийнята постанова про накладення
на боржника Саратську районну державну
адміністрацію Одеської області штрафу
у розмірі 680 грн. за невиконання вимог
виконавчого листа №515/1799/13-ц виданого
30.09.2013р. Татарбунарським районним судом
Одеської області. Позивач не
погоджується з оскаржуваною
постановою та зазначає, що відповідач
не надав належної оцінки виконавчому
листу та не звернув уваги на
невідповідність виконавчого листа
вимогам ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження». На думку
позивача, у виконавчому листі
відсутній обов'язок позивача
сплачувати середній заробіток за один
місяць та поновлювати на посаді ОСОБА_2
Представник позивача зазначила, що
Саратською районною державною
адміністрацією було подано до
Татарбунарського районного суду
Одеської області заяву про визнання
виконавчого листа №515/1799/13-ц виданого
30.09.2013р. таким що не підлягає виконанню,
ухвалою Татарбунарського районного
суду Одеської області від 12.12.2013р.
зазначену заяву залишено без
задоволення, яку позивач оскаржив у
апеляційному порядку. Також,
представник позивача в обґрунтування
позовних вимог зазначила, що ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2014р. по справі №6-52647ск
було зупинено виконання рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 17.09.2013р. по справі
№515/1799/13-ц. Таким чином, представник
позивача вважав, що оскаржена
постанова є протиправною та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги
підлягають задоволенню.

12.03.2014 р. до Одеського окружного
адміністративного суду від Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області надійшло клопотання
про зупинення провадження по справі
№815/1168/14 відповідно до п.3 ч.1 ст.156 КАС
України. Зазначене клопотання
обґрунтоване тим, що ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2014р. по справі №6-52647ск13
було зупинено виконання рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 17.09.2013р. по справі
№515/1799/13-ц, у зв'язку з чим виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №515/1799/13-ц виданого 07.03.2013р.
Татарбунарським районним судом
Одеської області було зупинено.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року відмовлено у задоволенні
клопотання про зупинення провадження у
справі.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з даними судовими
рішеннями Саратська районна державна
адміністрація Одеської області подала
апеляційну скаргу та заперечення на
відповідну ухвалу суду.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить їх скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 17.09.2013р. по
справі №515/1799/13-ц позов ОСОБА_2 до
Саратської районної державної
адміністрації Одеської області,
Комунального закладу «Саратська
центральна районна лікарня» Одеській
області про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу було задоволено.
Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного
лікаря Комунального закладу
«Саратська центральна районна
лікарня» Одеській області з 07.03.2013р.,
стягнуто з Комунального закладу
«Саратська центральна районна
лікарня» Одеській області на користь
ОСОБА_2 заробітну плату за час
вимушеного прогулу у сумі 33011,25грн. без
врахування обов'язкових платежів.
Допущено до негайного виконання
рішення суду в частині поновлення на
роботі та присудження виплати
заробітної плати за один місяць.

30.09.2013р. Татарбунарським районним судом
Одеської області було видано
виконавчий лист №515/1799/13-ц про
поновлення ОСОБА_2 на посаді головного
лікаря Комунального закладу
«Саратська центральна районна
лікарня» Одеській області з 07.03.2013р., де
Саратську районну державну
адміністрацію Одеської області
зазначено боржником.

01.10.2013р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області було винесено
постанову ВП №40022910 про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа №515/1799/13-ц виданого
30.09.2013р. Татарбунарським районним судом
Одеської області про поновлення ОСОБА_2
на посаді головного лікаря
Комунального закладу «Саратська
центральна районна лікарня» Одеській
області з 07.03.2013р. Водночас, у вказаній
постанові було попереджено боржника
Саратську районну державну
адміністрацію Одеської області, що у
разі невиконання рішення суду без
поважних причин, до нього будуть
застосовані штрафні санкції,
передбачені статтею 89 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем було правомірно
прийнято постанову ВП№40022910 від
17.01.2014р., відповідно до якої, за
невиконання вимог виконавчого листа
№515/1799/13-ц виданого 30.09.2013р.
Татарбунарським районним судом
Одеської області накладено на боржника
- Саратську районну державну
адміністрацію штраф у розмірі 680,00грн.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України «Про
виконавче провадження».

За змістом ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

На підставі ч.ч.1, 2 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

За правилами ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Згідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 17 цього Закону
державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом вимог п.1 ч.1 ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

За правилами до ч.1 ст.89 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

В ході судового розгляду встановлено,
що позивачем без наявності поважних
причин не було виконано вимоги рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області про поновлення ОСОБА_2
на посаді головного лікаря
Комунального закладу «Саратська
центральна районна лікарня» Одеській
області, яке було звернуто до негайного
виконання.

У зв'язку із цим старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Середою В.Ю. було винесено постанову
ВП40022910 від 17.01.2014р. про накладення на
боржника Саратську районну державну
адміністрацію Одеської області штрафу
у розмірі 680грн. відповідно ст.89 Закону
України «Про виконавче провадження».

У рішенні Татарбунарського районного
суду Одеської області по справі
№515/1799/13-ц зазначено, що Саратська
районна державна адміністрація
Одеської області повинна поновити
ОСОБА_2 на посаді головного лікаря
Комунального закладу «Саратська
центральна районна лікарня» Одеській
області.

На підставі п.2 ч.3 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що негайному виконанню
підлягають рішення про поновлення на
роботі чи на попередній посаді
незаконно звільненого або
переведеного працівника.

В ході судового розгляду встановлено,
що 12.12.2013р. ухвалою Татарбунарського
районного суду Одеської області у
справі №515/3000/13-ц заяву представника
Саратської районної державної
адміністрації в Одеській області про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню - залишено без
задоволення.

Водночас, рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області від
17.09.2013р. у справі №515/1799/13-ц підлягло
негайному виконанню та зазначені
обставини не зупиняли його виконання.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2014р. по справі №6-52647ск
було зупинено виконання рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 17.09.2013р. по справі
№515/1799/13-ц.

Проте, зазначені обставини не
спростовують правомірність прийняття
відповідачем постанови про накладення
штрафу ВП 40022910 від 17.01.2014р. оскільки
вона була прийнята до прийняття Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ухвали, якою зупинено виконання
рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області.

Разом з тим встановлено, що на
виконання ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2014р. відповідачем 19.02.2014р.
було винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №515/1799/13-ц
виданого 30.09.2013р. Татарбунарським
районним судом Одеської області про
поновлення ОСОБА_2 на посаді головного
лікаря Комунального закладу
«Саратська центральна районна
лікарня» Одеській області з 07.03.2013р.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідачем було
правомірно прийнято постанову ВП№40022910
від 17.01.2014р., відповідно до якої, за
невиконання вимог виконавчого листа
№515/1799/13-ц виданого 30.09.2013р.
Татарбунарським районним судом
Одеської області накладено на боржника
- Саратську районну державну
адміністрацію штраф у розмірі 680,00грн.

Оцінюючи відповідність оскаржуваної
ухвали вимогам ст. 156 КАС України,
колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п. 13.5 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове
рішення в адміністративній справі"
розглядаючи заперечення на інші
ухвали, викладені в апеляційній скарзі
на постанову суду першої інстанції,
апеляційний суд повинен зазначити про
це в описовій та мотивувальній
частинах судового рішення, а результат
перевірки - у резолютивній.

За змістом п.3 ч.1 ст.156 КАС України суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, адміністративного,
цивільного, господарського чи
кримінального судочинства, - до
набрання законної сили судовим
рішенням в іншій справі.

Вході судового розгляду встановлено,
що оскаржена постанова ВП№40022910 від
17.01.2014 р. про накладення штрафу була
винесена відповідачем за невиконання
боржником вимог виконавчого листа
№515/1799/13-ц виданого Татарбунарським
районним судом Одеської області
30.09.2013р. на виконання рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 17.09.2013р. про
поновлення ОСОБА_2 на посаді головного
лікаря Комунального закладу
«Саратська центральна районна
лікарня» Одеській області з 07.03.2013р.,
яке було допущено до негайного
виконання, а ухвала, якою зупинено
виконання зазначеного рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області прийнята Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 28.01.2014р., тобто після винесення
постанови про накладення штрафу за
невиконання боржником вимог
виконавчого листа, виконання якого на
той час зупинено не було, що є предметом
розгляду у цій справі.

Отже, колегія суддів вважає, що за цих
підстав відсутні підстави для
зупинення провадження по справі №
815/1168/14 на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС
України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження своїх заперечень
проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги позовом
Саратської районної державної
адміністрації Одеської області є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1
ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 207,
ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Саратської районної
державної адміністрації Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у справі № 815/1168/14 - залишити без
змін.

Заперечення у апеляційній скарзі на
ухвалу Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року про відмову у задоволенні
клопотання про зупинення провадження у
справі - відхилити.

Ухвалу Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року про відмову у задоволенні
клопотання про зупинення провадження у
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і
підписання рішення суду - 24 листопада
2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян