Справа № 2а-690/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/38541/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у письмовому порядку
касаційний розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_4 до
Харитонівської сільської ради
Коростишівського району Житомирської
області (далі - Харитонівська сільська
рада), треті особи - ОСОБА_5, Управління
Держкомзему в Коростишівському районі
Житомирської області (далі - Управління
Держкомзему в Коростишівському районі)
про визнання нечинним рішення за
касаційною скаргою Харитонівської
сільської ради на постанову
Коростишівського районного суду
Житомирської області від 14 грудня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 травня 2012 року

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ОСОБА_4 у
Коростишівському районному суді
Житомирської області пред'явила позов
до Харитонівської сільської ради,
треті особи - ОСОБА_5, Управління
Держкомзему в Коростишівському районі
про визнання нечинним рішення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 16 червня 2007 року
Харитонівською сільською радою
прийнято рішення про затвердження
технічної документації щодо передачі
безкоштовно у власність ОСОБА_5
земельної ділянки площею 0,2831 га у с.
Смолівці Коростишівського району
Житомирської області по АДРЕСА_1.

Також рішенням Харитонівської
сільської ради від 14 грудня 2006 року їй
було надано у власність ту саму
земельну ділянку площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та земельну ділянку
площею 0,35 га у с. Смолівці
Коростишівського району Житомирської
області по АДРЕСА_2, для ведення
особистого селянського господарства.

На підставі вказаного рішення за її
замовленням була виготовлена технічна
документація із землеустрою, однак
вказану документацію сільська рада не
затвердила з тих підстав, що земельна
ділянка площею 0.35 га передана у
власність іншій особі.

ОСОБА_5 на підставі рішення ради був
виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку у с.
Смолівці Коростишівського району
Житомирської області по АДРЕСА_1.

Вважає, що під час прийняття рішення
щодо надання у власність ОСОБА_5
земельної ділянки площею0,2831 га у с.
Смолівці Коростишівського району
Житомирської області по АДРЕСА_1.
Харитонівською сільською радою не було
належним чином вивчено та
проаналізовано технічну документацію,
не враховано ту обставину, що надана у
власність ОСОБА_5 земельна ділянка
включає в себе частину земельної
ділянки у с. Смолівці Коростишівського
району Житомирської області по
АДРЕСА_2, якою вона користується ще з 1994
року.

Просила визнати нечинним рішення
Харитонівської сільської ради від 16
червня 2007 року у частині щодо
затвердження документації та передачі
і власність ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,2831 га. та скасувати державний
акт на право власності на земельну
ділянку за цією ж адресою та площею 0,2831
га.

Постановою Коростишівського районного
суду від 14 грудня 2011 року, залишеною без
зміни ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 травня 2012 року, позов задоволено.

Визнано нечинним рішення
Харитонівської сільської ради від 16
червня 2007 року у частині щодо
затвердження документації та передачі
у власність земельної ділянки площею
0,2831 га та визнано недійсним Державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,2831 га в с. Смолівка
Коростишівського району від 27 квітня
2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_5

Посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права
Харитонівська сільська рада оскаржила
їхні рішення у касаційному порядку. У
касаційній скарзі просить рішення
судів скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суди у відповідності із вимогами
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
зобов'язані перевіряти чи оскаржувані
дії вчинені, а рішення прийнято на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
безсторонньо, добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації,
пропорційно, тобто з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія) тощо, та в залежності від
встановленого - вирішити спір.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Харитонівської сільської ради від 09
серпня 1993 року № 21 "Про передачу у
приватну власність земельних ділянок"
та додатків № 1, № 2, ОСОБА_6 в с. Смолівці
Коростишівського району Житомирської
області були передані безоплатно у
приватну власність земельні ділянки,
що були раніше надані у межах населених
пунктів, а саме - площею 0,35 га для
ведення особистого підсобного
господарства, та 0,25 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських споруд (присадибна
ділянка). Згідно з договором дарування
від 16 грудня 1994 року ОСОБА_6 подарувала
ОСОБА_4 належний їй житловий будинок з
прибудовами.

Рішенням Харитонівської сільської
ради від 14 грудня 2006 року ОСОБА_4
передано у власність земельну ділянку
площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування будинку та 0,35 га для
ведення особистого селянського
господарства в с. Смолівці по АДРЕСА_2.

Рішенням Харитонівської сільської
ради від 21 вересня 2006 року надано у
власність ОСОБА_5 земельну ділянку у
Смолівці Коростишівського району
Житомирської області по АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням Харитонівської
сільської ради від 16 червня 2007 року
вирішено вважати таким, що втратило
чинність рішення від 21 вересня 2006 року
та встановлено остаточний розмір площі
земельної ділянки 0,6731 га, переданої у
власність ОСОБА_5, з яких 0,25 га для
будівництва та обслуговування будинку
та господарських будівель та 0,4231 га -
для ведення особистого селянського
господарства в с. Смолівці
Коростишівського району Житомирської
області по АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
технічна документація із землеустрою
щодо складання державного акта, що
посвідчує право власності ОСОБА_5 на
земельну ділянку площею 0,2831га у с.
Смолівці Коростишівського району
Житомирської області по АДРЕСА_1.
розроблена з порушенням вимог статті 56
Закону України "Про землеустрій", то
державний акти на право власності на
земельну ділянку площею 0,2831 га видано з
порушенням чинного законодавства.

З цим погодився й суд апеляційної
інстанції.

Колегії суддів не може погодитися з
такою правовою позицією судів
попередніх інстанцій, оскільки вона є
такою, що ґрунтується на неповно та
не всебічно встановлених обставинах
справи, та не відповідає вимогам
чинного законодавства з огляду на таке.

Згідно із статтею 1 Земельного кодексу
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Повноваження сільських, селищних та
міських рад у галузі земельних
відносин визначені у статті 12
Земельного кодексу України.

Так, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належать, зокрема:
розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб та у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Питання регулювання земельних
відносин згідно із пунктом 34 частини
першої статті 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" є
виключною компетенцією цих органів.

Частиною першою статті 116 зазначеного
Кодексу встановлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

У своїй позовній заяві ОСОБА_4 вказала
на те, що частину земельної ділянки
ОСОБА_5 надано з належної їй земельної
ділянки без її згоди.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу
України визначено, що право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом, а виникає з моменту
його державної реєстрації.

Суд першої інстанції при вирішенні
даного спору послався на рішення
Коростишівського районного суду
Житомирської області від 11 вересня 2009
року, відповідно до якого за ОСОБА_4
визнано право на отримання у приватну
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,35 га.

Проте, судом у цій справі не враховано,
що згідно із вказаним рішенням суду
ОСОБА_4 надано саме право на отримання
земельної ділянки у власність, а не
право власності на земельну ділянку.
ОСОБА_4 не виготовлено жодних
правовстановлюючих документів на
вказану у рішенні суду земельну
ділянку.

Не звернув на це увагу й суд
апеляційної інстанції.

В матеріалах даної адміністративної
справи відсутні будь-які
правовстановлюючі документи на спірну
земельну ділянку, або документи які
свідчать про виділення її в натурі та
встановлення межових знаків.

Крім того колегія суддів вважає
вказати на те, що відповідно до статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України належними є докази, які містять
інформацію про предмет доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Судами першої та апеляційної інстанцій
не досліджувалося питання накладення
земельної ділянки, яка була надана у
власність ОСОБА_5 та земельної ділянки,
наданої ОСОБА_4 Предметом дослідження у
цій справі було лише питання
законності набуття ОСОБА_5 права
власності на земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення повинні бути
законними і обґрунтованими.

Суди не виконали вимог вказаного
процесуального закону й постановили
рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому, вони підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід визначитися щодо
обсягу та змісту прав ОСОБА_4, які
можуть бути порушені внаслідок
прийняття Харитонівською сільською
радою оскаржуваного рішення, більш
повно встановити обставини у справі з
урахуванням вказівок суду касаційної
інстанції та у залежності від
встановленого вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Харитонівської
сільської ради задовольнити.

Постанову Коростишівського районного
суду Житомирської області від 14 грудня
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 травня 2012 року скасувати, а справу
за позовом ОСОБА_4 до Харитонівської
сільської ради, треті особи - ОСОБА_5,
Управління Держкомзему в
Коростишівському районі про визнання
нечинним рішення направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.