Справа № 823/3860/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3860/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Мацедонської В.Е., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги позивача
ОСОБА_2 та відповідача Управління
пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 23 грудня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області, Управління
державної казначейської служби в
Лисянському районі Черкаської області,
Лисянського відділення
Звенигородської об'єднаної Державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Черкаській області про стягнення
коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в Черкаський
окружний адміністративний суд з
вищезазначеним позовом, в якому просив:
стягнути з відповідачів безпідставно
стягнені кошти єдиного соціального
внеску в сумі 1 698 грн. 23 коп.,
безпідставно стягнені кошти штрафних
санкцій в сумі 213 грн. 00 коп. та
помилково сплачені кошти в сумі 5 766 грн.
41 коп.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 23 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на користь ОСОБА_2
безпідставно стягнені кошти єдиного
соціального внеску в сумі 1 698 (одна
тисяча шістсот дев'яносто вісім) грн. 23
коп.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на користь ОСОБА_2
безпідставно стягнені кошти штрафних
санкцій в сумі 213 (двісті тринадцять)
грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням сторони звернулись із
апеляційними скаргами, в яких позивач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити в цій частині нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю; відповідач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити в цій
частині нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України та застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідачем не
доведено правомірність відмови
повернення коштів у відповідності до
вимог, встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однак, виходячи з формулювання
позовних вимог та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов підлягає лише частковому
задоволенню.

З такими висновками суду першої
інстанції не можна не погодитись.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, зареєстрований як суб'єкт
господарювання 29.04.2003р.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Серія АВ №323487 від 24.07.2013), згідно
посвідчення серії НОМЕР_2 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (2 категорія). Окрім
того, позивачем надано копію
пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_3,
за яким ОСОБА_2, 1961р.н., перебуває на
обліку в Пенсійному фонді України як
пенсіонер за віком з 30.09.2011р., довічно.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем оскаржувалась правомірність
винесення управлінням Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області вимоги про сплату
єдиного соціального внеску та рішення
про застосування штрафних санкцій.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 26.07.2013 у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області, управління
Державної казначейської служби в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання рішень та дій незаконними,
повернення сплачених коштів, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012, визнано незаконними вимогу
від 09.02.2012 №ф-127 про зобов'язання
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
сплатити єдиний соціальний внесок у
сумі 1698, 23 грн. та
повідомлення-розрахунок до нього в
частині донарахувань за
серпень-грудень 2011 року, рішення від
15.05.2012 №193 про застосування до позивача
штрафних санкцій на загальну суму 212,28
грн. за несвоєчасну сплату єдиного
соціального внеску за період
20.01.2012-14.02.2012. В решті позовних вимог -
відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до начальника УПФ
України в Лисянському районі із заявою
від 16.08.2013 про повернення безпідставно
стягнутих коштів.

Листом від 20.08.2013 року начальник
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі надав відповідь про
неможливість повернення коштів у
зв'язку із оскарженням постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду від 26.07.2013.

14.11.2013 року позивач повторно звернувся
до начальника УПФ України в
Лисянському районі із заявою про
повернення коштів на підставі
вищезазначеного рішення суду.

Листом від 19.11.2013 року начальником
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі надано відповідь
про неможливість повернення коштів у
зв'язку із тим, що функції
адміністрування єдиного соціального
внеску передано Міністерству доходів і
зборів та роз'яснено право звернення із
відповідною заявою до органів
Міністерства доходів і зборів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку зарахування в
рахунок майбутніх платежів єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
помилково сплачених коштів, що
затверджений постановою правління
Пенсійного фонду України 27.09.2010 N 21-1 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 20 жовтня 2010 р. за N 955/18250,
повернення коштів здійснюється у
випадках, зокрема помилкової або
надмірної сплати сум єдиного внеску
та/або застосованих фінансових санкцій
або інших коштів на відповідний
рахунок органу Пенсійного фонду,
відкритий в органах Державного
казначейства України для їх
зарахування (далі - рахунок органу
Пенсійного фонду), відповідно до
встановленого розміру єдиного внеску.
Повернення коштів здійснюється на
підставі заяви платника, яка подається
в довільній формі до органу Пенсійного
фонду, в якому він перебуває на обліку
як платник єдиного внеску. Орган
Пенсійного фонду у термін не більше ніж
три робочих дні з дня отримання заяви
на підставі даних карток особових
рахунків платників готує висновок про
повернення помилково сплачених коштів
або про відмову в задоволенні заяви,
про що платник повідомляється
письмово, за підписом посадової особи
органу Пенсійного фонду. У разі відмови
в поверненні коштів у повідомленні, що
надається (надсилається) платнику,
зазначаються її причини. На підставі
висновку, зазначеного у пункті 7 цього
Порядку, у термін не пізніше ніж два
робочих дні після його підписання
орган Пенсійного фонду здійснює
повернення помилково сплачених коштів
з рахунку, на який їх було сплачено,
шляхом оформлення розрахункових
документів та направлення їх
відповідним органам Державного
казначейства України.

При цьому, з 1 жовтня 2013 року функцію
адміністрування єдиного соціального
внеску органи Пенсійного фонду
передали органам Міністерства доходів
і зборів, у зв'язку із чим Міністерством
доходів і зборів України винесено
наказ «Про затвердження Порядку
зарахування в рахунок майбутніх
платежів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
надміру та/або помилково сплачених
коштів» від 09.09.2013 № 450.

Однак рішення на підставі, яких були
безпідставно стягнуті кошти з позивача
виносились органом Пенсійного фонду. З
копій квитанцій від 14.01.2012, 14.02.2012,
наявних у матеріалах справи,
вбачається, що кошти у розмірі 213 грн. та
1698 грн. 23 коп. були сплачені позивачем
на рахунки Управління ПФ України в
Лисянському районі, а тому повернення
відповідних коштів мають бути
здійснені управлінням Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області.

Стосовно позовної вимоги про
повернення позивачу помилково
сплачених коштів у розмірі 5766 грн. 41
коп., колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 26.07.2013 у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області, управління
Державної казначейської служби в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання рішень та дій незаконними,
повернення сплачених коштів, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012, встановлено, що позивач за
період 2012 рік - 1 квартал 2013 року подавав
відповідачу звітність щодо суми
нарахованого єдиного внеску,
нараховував та сплачував його
самостійно в повному обсязі в
установлені законодавством строки.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні докази того, що позивачем за
період 2012 рік - 1 квартал 2013 року кошти у
розмірі 5766 грн. 41 коп. сплачені
помилково, а тому позовні вимоги щодо
повернення помилково сплачених коштів
у розмірі 5766 грн. 41 коп. задоволенню не
підлягає.

Крім того, постановою Черкаського
окружного адміністративного суду від
26.07.2013 у позовній вимозі щодо
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області та управління
Державної казначейської служби
України в Лисянському районі
Черкаської області повернути сплачені
позивачем кошти відмовлено у зв'язку із
передчасним зверненням до суду, а тому
доводи відповідача про те, що судом вже
розглядалось питання щодо стягнення
вищевказаних коштів є безпідставним.

У відповідності до ч. 2 ст. 50 Бюджетного
кодексу України Державне казначейство
України веде бухгалтерський облік всіх
надходжень, що належать Державному
бюджету України, та за поданням органів
стягнення здійснює повернення коштів,
що були помилково або надмірно
зараховані до бюджету.

За змістом ч. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу
України, казначейське обслуговування
місцевих бюджетів здійснюється
територіальними органами Державного
казначейства України за функціями,
визначеними статтею 48 цього Кодексу.
Державне казначейство України веде
облік всіх надходжень, що належать
місцевим бюджетам, та за поданням
органів стягнення, погодженим з
відповідними фінансовими органами,
здійснює повернення коштів, що були
помилково або надмірно зараховані до
бюджету.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
враховуючи те, що постановою
Черкаського окружного
адміністративного суду від 26.07.2013
визнані незаконними вимога від 09.02.2012
№ф-127 на суму 1698 грн. 23 коп. та рішення
від 15.05.2012 №193 на суму 212 грн. 28 коп., то
кошти за вказаними рішеннями є такими,
що стягнуті з позивача безпідставно, а
тому підлягають поверненню, як такі, що
сплачені помилково.

Підсумовуючи викладене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що оскаржувана Постанова
суду першої інстанції постановлена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та
відповідача Управління пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області - залишити без
задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 27.11.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
В.Е. Мацедонська

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Сорочко Є.О.