Справа № 2а-5719/11 (2а/334/91/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 рокусправа № 2а-5719/11
(2а/334/91/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення по
Ленінському району Запорізької
міської ради на постанову Ленінського
районного суду м.Запоріжжя від 11 липня
2014 року у справі № 2а-5719/11 (2а/334/91/14) за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення по Ленінському
району Запорізької міської ради, третя
особа: Головне управління Державної
казначейської служби України в
Запорізькій області про визнання дій
протиправними та стягнення
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 11 липня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2007, 2009 і 2010 роки в розмірі,
передбаченому ст. 48 «ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з чотирьох
мінімальних заробітних плат на час їх
виплат за відповідний період, з
урахуванням проведених виплат.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 11 липня 2014 року та
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка є особою, якій встановлена
інвалідність третьої групи 1 категорії,
інвалідність пов'язана із наслідками
аварії на ЧАЕС.

Позивачка перебувала на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради з 01.11.2005р. як постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, і
отримувала щорічні соціальні виплати -
компенсацію на оздоровлення в сумі 90,00
грн. з 2005 року по 2010 рік включно. З
обліку в управлінні позивач знята з
01.06.2010р. Вказані обставини
підтверджуються довідкою №№77,
довідкою-атестатом №81 від 24.06.2010р.
(а.с.12-13).

08.06.2010р. і 25.06.2010р. позивачка звернулася
до відповідача із заявами про
перерахунок розміру щорічної
грошової допомоги на оздоровлення у
відповідності до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які
постраждаливнаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У письмовій відповіді позивачку
повідомлено, що, згідно Постанови КМУ
від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» їй, як
постраждалій 1 категорії та інваліду
третьої групи, грошова допомога на
оздоровлення виплачується в розмірі
90,00 грн. один раз на рік.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачці,
як інваліду 3 групи, постраждалій
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, повинна надаватись щорічна
грошова допомога на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Розмір заробітної
плати визначається на момент виплати.

Дія ч.4 статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зупинялась
Законом України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», проте, рішенням
Конституційного Суду України від 06.07.2007
у справі №6рп/2007 таке зупинення визнано
неконституційним.

Законом України від 28.12.2007 року «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» стаття
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладена у наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 10-рп/2008 таку
зміну статті 48 Закону визнано
неконституційною.

Відповідно до статті 73 Закону України
«Про Конституційний Суд України», в
разі, якщо акти або їх окремі положення
визнаються такими, що не відповідають
Конституції України, вони оголошуються
нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Відповідно до
статті 69 Закону України «Про
Конституційний Суд України», рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції в тому, що за 2007, 2009, 2010
роки позивачка повинна була отримувати
допомогу на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
на момент виплати, як передбачено ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Судом першої інстанції встановлено, що
вищезазначена допомога виплачувалася
позивачці у 2007, 2009, 2010 роках у розмірі
90,00 грн. Отже, нарахування та виплата
грошової допомоги на оздоровлення
позивачці здійснювалися неправомірно,
в порушення вимог законодавства,
керуючись постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
передбачено виплату зазначеного виду
допомоги у розмірі, значно нижчому, ніж
встановлено Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», який має
вищу юридичну силу в порівняні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562.

Судом першої інстанції вірно визнано
необхідність зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за вказаний період
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням раніше виплачених сум.

Обов'язок перерахунку та виплати вірно
покладено судом на Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району, яке у даний час є
органом, що виконує функції ті ж, що і
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі відповідача, не
дають колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржену постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200,
ст.ст. 205, 206 КАС України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення по
Ленінському району Запорізької
міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 11 липня 2014 року у справі
№ 2а-5719/11 (2а/334/91/14) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак