Справа № 2а-6786/11/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/72734/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
серпня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення, третя
особа - Голова Національної ради
України з питань телебачення та
радіомовлення Шевченко Віталій
Федорович, про визнання протиправними
наказів, поновлення на роботі, про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому зазначив, що
наказом голови Національної ради
України з питань телебачення і
радіомовлення (далі - Національна рада)
від 15 травня 2008 року № 158-к його
звільнено з посади начальника відділу
кадрів відповідно до пункту 3 частини 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України (далі - КЗпП України) за
систематичне невиконання службових
обов'язків. Вказує, що підставою
прийняття такого рішення стали накази
про притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, видані протягом
лютого-травня 2008 року, з якими він не
погоджується та вважає безпідставними.
Крім того, 24 квітня та 05 травня 2008 року
він звертався до відповідача із
заявами, в яких просив звільнити його з
05 травня 2008 року у зв'язку з виходом на
пенсію, проте, ці заяви керівництво
Національної ради України залишило без
розгляду. Вважаючи дії відповідачів
неправомірними, просив суд визнати
протиправними накази Національної
ради від 28 лютого 2008 року №5/114, від 03
березня 2008 року № 72-к, від 23 квітня 2008
року № 132-к, від 12 травня 2008 року №153 та
від 19 травня 2008 року № 158-к про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності та звільнення з
посади; поновити на службі на посаді
начальника відділу кадрів
Національної ради; зобов'язати
відповідача виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
зобов'язати після поновлення на службі
звільнити його з посади у зв'язку з
виходом на пенсію відповідно до статті
37 Закону України від 16 грудня 1993 року №
3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон
№ 3723-XII) і розділу VIII статей 49, 55 Закону
України від 28 лютого 1991 року № 2262-ХІІ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 2262-ХІІ).

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
серпня 2011 року, яку залишено без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано
накази Національної ради від 28 лютого
2008 року №5/114, від 03 березня 2008 року №
72-к, від 23 квітня 2008 року № 132-к, від 12
травня 2008 року №153 та від 19 травня 2008
року № 158-к. Скасовано рішення
Національної ради від 14 травня 2008 року
№ 928. Скасовано наказ Національної ради
від 19 травня 2008 року №158-к в частині
звільнення ОСОБА_4 з посади начальника
відділу кадрів згідно з пунктом 3
частини 1 статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника
відділу кадрів Національної ради з 20
травня 2008 року Зобов'язано Національну
раду здійснити нарахування та
виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з урахуванням
коштів, виплачених йому на виконання
постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 листопада 2009
року та ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 липня 2010
року в справі №2/297 (2а-6163/08). Зобов'язано
Національну раду розглянути заяви
ОСОБА_4 від 24 квітня 2008 року (№9/809 від 24
квітня 2008 року) та від 05 травня 2008 року
(вх. №9/2/826 від 05 травня 2008 року) про
звільнення його з посади у зв'язку з
виходом на пенсію відповідно до статті
37 Закону № 3723-XII та статей 49,55 Закону №
2262-ХІІ. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Національна рада
порушує питання про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.
Вказує, що суди не дали належної
правової оцінки обставинам справи та
не взяли до уваги інші докази у справі,
зокрема, свідчення завідуючої сектором
кадрів Національної ради ОСОБА_6, наказ
від 03 березня 2008 року №72-к, акт
службового розслідування тощо.
Зазначає, що факти службового
недбальства та допущені позивачем
порушення трудової дисципліни, в тому
числі, неспроможність виконувати
службові обов'язки встановлені у
рішенні Національної ради від 14 травня
2008 року №928.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що 21 листопада 2002
року ОСОБА_4 призначено на посаду
начальника відділу кадрів
Національної ради України з питань
телебачення та радіомовлення.

У 2004 та у 2006 році Голова Національної
ради звільняв позивача із зазначеної
посади, проте згідно з рішенням суду
позивача в обох випадках поновлено на
службі.

На виконання постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 березня 2007 року та ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 листопада
2007 року, за рішенням Національної ради
від 27 лютого 2008 року № 440 ОСОБА_4
поновлено на посаді начальника відділу
кадрів Національної ради, згідно з
наказом від 27 лютого 2008 року №66-к.

У зв'язку з тим, що позивач не надав усіх
необхідних для працевлаштування
документів, наказом від 28 лютого 2008
року № 5/114 його попереджено про
неприпустимість недбалого ставлення
до роботи з документами, яке він виявив
під час поновлення на роботі та
оформлення особової справи.

Через невиконання доручення щодо
підготовки документів на конкурс
державних службовців, наказом від 03
березня 2008 року № 72-к ОСОБА_4 оголошено
догану.

Наказом Голови Національної ради від 23
квітня 2008 року № 132-к начальнику
відділу кадрів ОСОБА_4 оголошено догану
за службове недбальство, що виразилось
в умисному невиконанні наказу Голови
Національної ради від 28 лютого 2008 року
№ 5/114 та інших усних і письмових
розпоряджень щодо обов'язкового
декларування доходів.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, І
категорії і має інвалідність ІІ групи,
24 квітня 2008 року позивач звернувся до
Голови Національної ради із заявою, в
якій просив звільнити його з 05 травня
2008 року у зв'язку з виходом на пенсію
відповідно до Законів України № 3723-XII
та № 2262-ХІІ з виплатою 10 посадових
окладів.

Наказом від 24 квітня 2008 року №139-к
позивача відсторонено від виконання
своїх повноважень та призначено
проведення службового розслідування
по факту невиконання ним своїх
службових обов'язків та доручень
керівництва Національної ради.

05 травня 2008 року ОСОБА_4 повторно
звернувся до Голови Національної ради
із заявою, в якій просив вважати
останнім днем роботи 05 травня 2008 року.

Наказами Голови Національної ради від
12 травня 2008 року № 153-к за порушення
трудової дисципліни та від 13 травня 2008
року № 156-К за невиконання службових
обов'язків, позивачу було оголошено
догани.

Зазначені факти притягнення позивача
до дисциплінарної відповідальності
стали підставою для прийняття
Національною радою рішення від 14
травня 2008 року № 928 про звільнення
ОСОБА_4 із займаної посади, у зв'язку з
чим 19 травня 2008 року видано наказ № 158-к
про звільнення позивача з посади
начальника відділу кадрів за
систематичне невиконання службових
обов'язків, порушення трудової
дисципліни та Правил внутрішнього
трудового розпорядку відповідно до
пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП
України.

За змістом частини 4 статті 12 Закону
України від 23 вересня 1997 року № 538/97-ВР
«Про Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення» (далі -
Закон № 538/97-ВР) керівник апарату та
керівники структурних підрозділів
апарату Національної ради
призначаються та звільняються з посади
Національною радою.

Працівники апарату Національної ради є
державними службовцями, категорії
посад яких прирівнюються до
відповідних категорій посад
працівників апарату Кабінету
Міністрів України (частина 6 статті 12
Закону № 538/97-ВР).

Процедура проведення засідань
Національної ради та прийняття рішень
визначена статтею 24 Закону № 538/97-ВР,
згідно з абзацом 11 частини 2 якої,
виключно на засіданнях Національної
ради призначаються і звільняються
керівник апарату Національної ради та
керівники структурних підрозділів
апарату Національної ради.

При цьому, засідання Національної ради
є правомочним, якщо на ньому присутні
не менше шести членів Національної
ради (частина 4 статті 24 Закону №
538/97-ВР), а рішення Національної ради
вважається прийнятим, якщо за нього
проголосувало не менше п'яти членів
Національної ради (частина 6 статті 24
Закону № 538/97-ВР).

Як встановлено судами, за рішення про
звільнення ОСОБА_4 проголосувало 6
членів Національної ради, що
підтверджується витягом з протоколу
засідання від 14 травня 2008 року №18.

Разом з тим, частиною 1 статті 30 Закону
№ 3723-XII державна служба особи може бути
припинена, як з підстав визначених цим
законом, так і за загальними
підставами, визначеними КЗпП України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом, зокрема, у
випадку систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Як зазначено у рішенні Національної
ради від 14 травня 2008 року № 928,
підставами прийняття рішення про
звільнення ОСОБА_4 стали численні факти
службового недбальства та допущені ним
порушення трудової дисципліни, що
підтверджується наказами від 28 лютого
2008 року №5/114, від 03 березня 2008 року №
72-к, від 23 квітня 2008 року № 132-к, від 12
травня 2008 року №153 та від 19 травня 2008
року № 158-к про накладення
дисциплінарних стягнень, а також
неспроможність позивача справлятися
зі службовими обов'язками керівника
відділу, який всупереч розпорядженням
керівництва Національної ради
тривалий час працює без положення про
цей підрозділ.

Особливості дисциплінарної
відповідальності державних службовців
визначені статтею 14 Закону № 3723-XII,
згідно з частиною 2 якої, до державних
службовців можуть застосовуватись
дисциплінарні стягнення, передбачені
чинним законодавством про працю
України.

За порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана або звільнення. Законодавством,
статутами і положеннями про дисципліну
можуть бути передбачені для окремих
категорій працівників й інші
дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП
України).

За приписами частини 1 статті 149 КЗпП
України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суди встановили, що накази про
притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної
відповідальності прийняті
відповідачем з порушенням порядку
притягнення особи до дисциплінарної
відповідальності, зокрема, у позивача
не відібрано пояснень; вимоги
Національної ради надати декларації за
2004-2005 роки є необґрунтованими, оскільки
позивач в цей період не перебував на
державній службі, що підтверджується
записами трудової книжки.

Крім того, 06, 07, 08 травня 2008 року ОСОБА_4
перебував на лікуванні, що
підтверджується листками
непрацездатності, отже застосування до
нього дисциплінарних стягнення за
невихід на роботу з 06 травня 2008 року є
необґрунтованим.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку, що накази про
застосування до позивача
дисциплінарних стягнень є
необґрунтованими, а доводи відповідача
щодо систематичного невиконання
ОСОБА_4 своїх службових повноважень не
відповідають фактичним обставинам та
спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, вирішуючи спір,
суди дійшли обґрунтованого висновку
про безпідставність застосування до
ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень.

Крім того, інформації щодо вчинення
позивачем проступку після
застосування до нього останнього
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани (у травні 2008 року), оскаржуваний
наказ не містить. Тому підстави для
звільнення позивача відповідно до п.3
ч.1 ст.40 КЗпП України відсутні.

Мотиви касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору,
оскільки у своїх рішеннях суди дали
належну правову оцінку усім документам
Національної ради та перевірили
обставини справи, а тому підстав для
скасування ухвалених судових рішень
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення суду
апеляційної інстанції - без змін, якщо
визнає, що судом апеляційної інстанції
не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судового рішення чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, підстави для
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Національної ради
України з питань телебачення і
радіомовлення відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак