Справа № 826/6277/13-а
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/6277/13-а

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 листопада 2014 року №826/6277/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава»

до

державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Судом касаційної інстанції було зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції не досліджено характер та зміст спірних операцій між позивачем та закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит», у зв’язку із чим необхідно перевірити реальність виконання цих операцій, порядок їх документального оформлення.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п’ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судове засідання 29.07.2014 відповідач явку свого представника не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, докази чого містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв’язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи №826/6277/13-а у порядку письмового провадженні.

Всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі міста Києва проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава» з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість по фінансово-господарським взаємовідносинам із закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит» за лютий 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава» пунктів 198.3, 198.6 статті 198, підпунктів 201.1., 201.2 та 201.6. статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до зменшення від’ємного значення податку на додану вартість у розмірі 64 390,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва від 20.12.2012 №5989/22-621-32378340 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава» та закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит» за договором від 19.01.2012 №19/01-4.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава» (покупець) та закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит» (постачальник) укладено договір поставки від 19.01.2012 №19/01-4, відповідно до якого постачальник зобов’язується виготовити, поставити і передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов’язується прийняти товар та здійснити його оплату на умовах, передбачених цим договором.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки від 19.01.2012 №19/01-4; специфікацій на товар за відповідні періоди; видаткових накладних за відповідні періоди; рахунків-фактур за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди; товарно-транспортної накладної; виписок з особового рахунку за відповідні періоди.

У свою чергу, державною податковою інспекцією у Дніпровському районі міста Києва на спростування реальності господарських операцій, здійснених товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава» та закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит» вказано на акт державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська від 26.06.2012 №37/224/23936916 «Про результати зустрічної звірки закритого акціонерного товариства «Укрпласткомпозит» щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин з контрагентами за лютий 2012 року та повноти їх відображення в податковому обліку».

При цьому, самого акту державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська від 26.06.2012 №37/224/23936916 відповідачем суду не надано.

Аналізуючи надані сторонами докази суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 1.2. договору від 19.01.2012 №19/01-1 визначено, що найменування товару, його асортимент, кількісні і якісні характеристики, ціна товару за одиницю і по позиціях а також загальна вартість товару, поставки якого, здійснюватиметься відповідно до цього договору, указуються в специфікаціях, які з моменту підписання сторонами складають невід’ємну частину договору.

Згідно з видатковими накладними від 23.03.2012 №23/03-1, рахунків – фактур від 19.01.2012 №8 та від 27.01.2012 №27/01 закрите акціонерне товариство «Укрпласткомпозит» поставило на адресу позивача обумовлений договором товар на загальну суму 495 427, 91 грн. з ПДВ.

При цьому, закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит» виписано позивачу податкові накладні від 02.02.2012 №2, від 24.02.2012 №3.

На підтвердження доставки обумовленого товару, позивачем додано до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних.

Оплата за поставлені товар здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують відповідні виписки банку, копії яких долучені до матеріалів справи.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивачем додатково надано фотоматеріали поставленого товару на підтвердження реальності господарських операцій за договором поставки від 19.01.2012 №19/01-1.

Також необхідно наголосити, що згідно витягу з ЄДРПОУ по закритому акціонерному товариству «Укрпласткомпозит», код 23936916, основним видом діяльності товариства є діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; неспеціалізована оптова торгівля; виробництво кухонних меблів; виробництво іншої меблів тощо.

При цьому, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб від 04.06.2013 закрите акціонерне товариство «Укрпласткомпозит» є припиненим з 11.09.2012 за рішенням засновників.

За посиланням позивача господарські взаємовідносини товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава» із закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит» мали місце на початку 2012 року, що підтверджується відповідними первинними документами, мали реальній характер, оскільки пов’язані з основним видом діяльності як позивача (роздрібна торгівля іграшками), так і основним видом діяльності закритого акціонерного товариства «Укрпласткомпозит» (виробництво меблів). На підтвердження використання виготовлених контрагентом меблів у власній господарській діяльності позивачем надано суду фото звіт щодо розміщення відповідного мебельного обладнання в магазинах.

Відповідачем зазначені доводи позивача жодним чином не спростовано, акт перевірки від 20.12.2012 №5989/22-621-32378340 не містить аналізу господарської діяльності позивача із названим вище контрагентом, висновки акту зроблено формально та на припущеннях.

Так, контролюючим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагента позивача;

всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки податкового органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість;

під час перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Забава» відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та закритим акціонерним товариством «Укрпласткомпозит»;

доказів щодо порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин відповідач суду також не надав.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), “Булвес” АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.