Справа № 826/5662/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5662/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника
відповідачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С. Богославського
В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 травня 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оберон-Трейд» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оберон-Трейд»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів в якому просило
визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача про коригування
митної вартості № 100250004/2014/000014/2 від
12.02.2014.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
травня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості № 100250004/2014/000014/2 від
12.02.2014.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, який
з'явився в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між ТОВ «Оберон-Трейд» (Сторона В) та
QINGDAO DOUBLESTAR TIRE INDUSTRIAL CO.,LTD (Китай) (Сторона
А) укладено контракт від 15.05.2013 №DS130515-1
(далі - Контракт №DS130515-1) про постачання
товарів (автомобільних шин),
номенклатура, кількість, асортимент та
ціни яких визначаються у специфікаціях
або рахунках, які є невід'ємними
частинами даного Контракту.

На виконання Контракту №DS130515-1 QINGDAO
DOUBLESTAR TIRE INDUSTRIAL CO.,LTD (Китай) поставив на
адресу позивача партію шин гумових,
пневматичних, для вантажних
автомобілів всесезонних з
універсальним протектором, безкамерні,
нові, індекс навантаження - 148/145, індекс
швидкості - L (120 км/год), посадочний
діаметр - 22.5, типорозміру 275/70R 22.5 DSR 116
(далі - Товар) у кількості 290 штук.

З метою митного оформлення зазначених
партій товару, позивач подав до митного
органу митну декларацію №100250004/2014/090604.
Митна вартість була визначена
позивачем за основним методом - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються та склала 46
210,85 дол. США, тобто 159,3478 дол. США за
одиницю.

При здійсненні аналізу наданих
позивачем до митного оформлення
документів, виявлено, що вони містять
розбіжності, а саме: пунктом 2.2 Договору
перевезення вантажів №ФТП/32 від 22.11.2013
встановлено, що умови виконання
конкретних перевезень, а також перелік
операцій, які необхідні для здійснення
перевезень, узгоджуються сторонами в
заявках. Заявка є невід'ємною частиною
договору перевезення.

У зв'язку із зазначеним, декларанта
було повідомлено про необхідність
надання додаткових документів, які
надані не були.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів,
відповідач прийняв рішення про
коригування митної вартості
№100250004/2014/000014/2 від 12.02.2014, заявленої у
митній декларації №100250004/2014/090604 та
скоригував митну вартість Товару у бік
її збільшення до 68 928,56 дол. США, тобто
237,6847 дол. США за одиницю.

В графі 33 вищезазначеного рішення
відповідача про коригування митної
вартості вказано, що митна вартість
визначена за резервним методом у
зв'язку з неможливістю застосування
попередніх п'яти методів визначення
митної вартості.

Не погоджуючись із рішеннями
відповідача про коригування заявленої
митної вартості № 100250004/2014/000014/2,
позивач звернуся до суду з
вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 Митного кодексу України, які чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні дані, що піддавалися
обчисленню, які підтверджували ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України (далі МК України), митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 МК
України, відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 54 МК
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК
України, орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Частиною сьомою статті 54 МК України
передбачено, що у разі, якщо під час
проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Таким чином, законодавець
запропонував таку конструкцію
регулювання митних відносин, якою
презюмується правильність визначення
митної вартості декларантом, у випадку,
якщо не доведено інше.

Згідно з положеннями частин першої та
другої статті 53 МК України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт), рахунок-фактура
(інвойс), банківські платіжні документи
(якщо рахунок сплачено); інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи;
копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню; якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

За правилами частини третьої цієї ж
статті, у разі якщо зазначені документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на
витребування додаткових документів не
є абсолютним, а виникає за наявності
хоча б однієї з таких підстав: надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

З наведеним висновком кореспондуються
положення пункту 2 частини п'ятої
статті 54 Митного кодексу України, за
змістом якої митниця має право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості лише у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 4 та 5 статті 58 Кодексу
передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, в
графі 33 «Обставини прийняття рішення
та джерела, що використовувались
митним органом для коригування митної
вартості» оскаржуваного рішення від
12.02.2014 №100250004/2014/000014/2 зазначено, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), оскільки
документи, зазначені у частині другій
статті 53 Митного кодексу України не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
а саме: відповідно до пункту 2.2 Договору
перевезення вантажів №ФТП/32 від 22.11.2013
умови виконання конкретних перевезень,
а також перелік операцій, які необхідні
для здійснення перевезень,
узгоджуються сторонами в заявках.
Заявка є невід'ємною частиною договору
перевезення. Декларантом не подано
додаткових документів на письмову
вимогу митного органу відповідно до
частини 2 та частини 3 статті 53 Митного
кодексу України, - транспортні
(перевізні) документи, якщо за умовами
поставки витрати транспортування не
включені у вартість товару, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів; за наявності інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); виписку з бухгалтерської
документації; ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;
каталоги, прейскуранти (прас-листи)
виробника товару; копію митної
декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; за власним бажанням
інші додаткові наявні у декларанта або
уповноваженої ним особи документи для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Відповідачем зазначено, що митна
вартість визначена із застосуванням
резервного методу з урахуванням вимог
статті 64 Митного кодексу України та
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях. МД від 05.12.2013 №100250004/2013/410394.
Попередні методи не застосовані: метод
1 - відповідно до вимог частини 2 статті
58 Митного Кодексу України; методи 2, 3 - у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
товари; метода 4, 5 - через відсутність
основи для віднімання (додавання)
вартості. Процедуру консультації між
митним органом та декларантом
проведена.

Судом першої інстанції вірно не
прийнято до уваги посилання
відповідача на відсутність заявок,
передбачених умовами Договору
перевезення вантажів №ФТП/32 від 22.11.2013,
оскільки наявність/відсутність таких
заявок не впливає на митну вартість
імпортованого товару.

Відповідно до пункту 6 Контракту
№DS130515-1 та інвойсу №А1114-1 від 14.11.2013
(а.с.17) поставка відбувається на умовах -
FOB Qingdao (Інкотермс 2000).

Згідно Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати Інкотермс-2000, термін
відправлення FOB означає здійснення
поставки на умовах франко-борт (... назва
порту відвантаження). Даний термін
означає, що продавець виконав поставку,
коли товар перейшов через поручні
судна в названому порту відвантаження.
Це означає, що з цього моменту всі
витрати і ризики втрати чи пошкодження
товару повинен нести покупець. За
умовами терміна FOB на продавця
покладається обов'язок по митному
очищенню товару для експорту. В
результаті поставки товару на умовах FOB
страхування товару не є обов'язковим.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, при митному оформленні товару,
надав відповідачу довідку про
транспортні витрати від 10.02.2014 № дов. -
64м, де транспортна компанія - ТОВ «ФТП»
вказала, що вартість перевезення
вантажу згідно коносамента №QNDLEG1311015 за
межами митної території України по
маршруту Qingdao (Китай) - Одеса (Україна)
складає 23 179,65 грн.

Таким чином, позивачем при митному
оформленні Товару було надано
відповідачу документ, який підтверджує
суму витрат транспортування.

Крім цього, відповідач також посилався
на те, що митна вартість імпортованого
товару була визначена за ціною, нижчою
за ціну оформлення ідентичного чи
подібного (аналогічного) товару
митними органами, що підтверджується
витягом з цінової бази даних
Автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками Державної митної
служби України (а.с.100-121).

З наявних в матеріалах справи витягів
вбачається, що вони містять інформацію
щодо гумових шин для вантажних
автомобілів різних виробників та з
різними характеристиками. При цьому,
митна вартість таких товарів, зокрема,
виробника QINGDAO DOUBLESTAR TIRE INDUSTRIAL CO.,LTD
(Китай) за одиницю була визначена у
розмірі 150,00 дол. США, що менше від
заявленої позивачем (159,3478 дол. США за
одиницю) митної вартості аналогічного
товару.

Крім того, та обставина, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що товар, який задекларовано однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості та її
визначенні за резервним методом, адже
торгові відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

З огляду на зазначене, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
позивачем було надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені
частиною 2 статті 53 Митного кодексу
України. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і дані, що
піддавалися обчисленню, які
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, а відтак, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оберон-Трейд»
підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
22.10.2013 №21-326а13.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 травня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 28.11.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.