Справа № 755/29008/14-а
Суддя: Бартащук Л. П.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"26" листопада 2014 р. о 14 год. 30 хв.
Дніпровський районний суд м. Києва в
Головуючого судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна Сергія
Володимировича, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними, скасування
постанови про повернення виконавчого
документу, відновлення виконавчого
провадження та стягнення моральної
ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом, в якому просить визнати
протиправною бездіяльність Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
проведення виконавчих дій по
виконавчому листу Дніпровського
районного суду м. Києва за № 2-а-3371/11 від
07.12.2012 р. про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплати позивачу
соціальну надбавку в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням проведених виплат; визнати
протиправними дії Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві в частині
винесення постанови про повернення
виконавчого документу стягувану;
скасувати постанову Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 09.10.14
про повернення виконавчого документу
стягувачу; зобов'язати Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції м. Києва провести
усі необхідні виконавчі дії з
виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду м. Києва
№ 2-а-3371/11 від 07.12.2012 р. про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплати позивачу
соціальну надбавку в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»;
стягнути з головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в
м. Києві Мурихіна С.В. на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 1
Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що
в провадженні старшого державного
виконавця ВДВС ГУЮ у м. Києві Мурихіна
С.В. знаходився виконавчий лист №
2-а-3371/11, виданий 07.12.2012 р. Дніпровським
районним судом м. Києва про
зобов'язання боржника - Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплатити позивачці, як
дитині війни, 30% надбавку до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».
Про хід виконавчого провадження їй
нічого не було відомо до того часу, як
не отримала постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві.
Постанова мотивована тим, що
Управлінням Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва було
здійснено перерахунок позивачу
соціальної надбавки в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням проведених виплат, проте,
виплата позивачці цих сум неможлива
через відсутність належного
фінансування, а також тим, що держаний
виконавець вжив усіх можливих заходів
для належного виконання рішення суду.

Отже, з часу відкриття виконавчого
провадження рішення суду так і не було
в виконане - належні позивачу грошові
кошти згідно судового рішення в
процесі виконавчого провадження
боржником були нараховані, але не
виплачені.

За таких обставин правових підстав для
повернення виконавчого документа
стягувачеві не було.

Через невиконання судового рішення що
сталося саме з вини виконавчої служби,
позивач просить відшкодувати завдану
їй моральну шкоду, яку оцінила в 1 (одну)
гривню.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, проте, направила на адресу
суду письмову заяву про розгляд справи
у її відсутність, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі і просила
позов задовольнити.

Представники відповідачів та третьої
особи в судові засідання не з'явилися,
хоча належним чином повідомлені про
час та місце судових засідань у справі,
що підтверджується наявними у справі
доказами.

Вивчивши адміністративний позов, заяву
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено наступне.

Відповідно до статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

При цьому, зміст ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
не містить жодних застережень, які б
надавали можливість за тих чи інших
умов не виконувати судове рішення, яке
набрало законної сили.

Зазначена норма Закону має
імперативний характер і довільному та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно до положень ст. 21 Закону
України "Про виконавче провадження", на
відділ примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, Головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні
підрозділи центральних органів
виконавчої влади, місцеві суди, міські,
районні або селищні ради чи районні
державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від трьох
до десяти мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

Судом встановлено, що на виконання
постанови Дніпровського районного
суду м. Києва від 06.06.2011 р. у справі
№2-а-3371/11, яка набрала законної сили,
29.03.2012р. був виданий виконавчий лист,
який був вчасно пред'явлений позивачем
до виконання до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
„Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, що
відповідає конституційному положенню
щодо обов'язковості виконання судових
рішень на всій території України (ст. 124
Конституції України).

Як убачається із матеріалів справи,
01.02.2013р. старшим державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіним С.В. була винесена
постанова про повернення виконавчого
документу стягувачеві виконавчого
провадження № 35635705 про примусове
виконання виконавчого листа № 2-а-3371/2011,
виданого 07.12.2012 року Дніпровським
районним судом міста Києва про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_1
як дитині війни. що місячну державну
соціальну надбавку у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з 06.10.2010 року з урахуванням
проведених виплат.

У вказаній постанові державний
виконавець зазначив, що на виконання
рішення суду УПФУ у Дніпровському
районі м. Києва в межах компетенції
проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1,
сума перерахунку становить 1 180,48 грн.,
проте, виплата не була здійснена з
причини відсутності відповідного
бюджетного фінансування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до статті 47 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за
собою майно боржника, не реалізоване
під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
встановити особу боржника, з'ясувати
місцезнаходження боржника - юридичної
особи, місце проживання, перебування
боржника - фізичної особи (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації
заставленого майна, недостатньо для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно;

9) наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачі письмових заперечень
щодо адміністративного позову до суду
не направили, а також не довели суду
правомірності своїх дій та рішень,
зокрема, правових підстав для
винесення постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві з
посиланням на п. 9) ч. 1 статті 47
вказаного Закону, також, не надали
суду належні докази вжиття державним
виконавцем усіх передбачених Законом
заходів для належного виконання
рішення суду або наявності обставин, що
виключають можливість виконання
рішення суду.

Отже, постанова підлягає
скасуванню, як необґрунтована.

Вимоги в частині стягнення моральної
шкоди в сумі 1 грн. не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем суду
не доведено факт заподіяння такої
шкоди, не зазначено, в чому вона
полягає, не обґрунтовано розмір цієї
шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між
рішеннями (діями) відповідачів та
наслідками у вигляді душевних
страждань чи фізичному болю.

За викладених обставини вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 11, 12, 21, 49, 51 Закону
України "Про виконавче провадження",
постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" від
26.12.2003 року № 14, ст. ст. 1, 2, 3, 4, 11, 14, 122,
159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними, скасування
постанови про повернення виконавчого
документу, відновлення виконавчого
провадження та стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна Сергія
Володимировича щодо прийняття
постанови від 09.10.14р. про повернення
виконавчого документу стягувачу.

Скасувати постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу від
09.10.14р. у виконавчому провадженні ВП
№35635705.

Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції м. Києва провести
усі необхідні виконавчі дії з
виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду м. Києва
№ 2-а-3371/11 від 07.12.2012 р. про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплати позивачу
соціальну надбавку в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена
сторонами до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя: