Справа № 810/6187/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2014 року 810/6187/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Терлецька О.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Тетіївської об'єднаної
державної податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Київській області

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Тетіївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області (надалі - позивач) з позовом до
ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення податкового боргу у сумі 4990,13
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у відповідача наявний
податковий борг зі сплати узгодженої
суми єдиного податку за результатами
річного декларування визначені у
довідці Тетіївської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області від 23.10.2014
№2139/9/10-23-25-00 на загальну суму 4990,13 грн.
Проте, оскільки вжиті податковим
органом заходи не призвели до
погашення даної заборгованості наявні
підстави для стягнення даного боргу у
судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 03.11.2014 було
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду на 26.11.2014.

В судове засідання 26 листопада 2014 року
сторони, повідомлені належним чином
про розгляд справи, не з'явились.

Від представника позивача до суду
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності.

Ухвали суду направлялись
відповідачеві за адресую вказаною у
Свідоцтві про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця та у
позовній заяві, а саме: 09813, АДРЕСА_1. Та
отримані відповідачем особисто 11.11.2014
року (штрих-код 594).

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Зважаючи на те, що сторони були
належним чином повідомлені про час,
дату та місце судового засідання, а
також за відсутністю перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
суд ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідачем подано до податкового
органу податкову декларацію зі плати
за землю (земельний податок та/або
орендна плата за земельні ділянки
державної або комунальної власності). У
вказаній декларації відповідачем
самостійно визначено суму податку, яка
підлягала сплаті у розмірі 4990,13 грн.,
однак вказана сума сплачена
відповідачем не була.

У зв'язку з несплатою відповідачем у
добровільному порядку суми
заборгованості, позивачем було
притягнуто відповідача до
відповідальності, в результаті чого,
податковим органом на адресу
відповідача було вручено податкову
вимогу «Ф № 1202-25 від 07.08.2014 року на суму
4990,13 грн. Вказана податкова вимога
отримана особисто відповідачем, про що
свідчить підпис відповідача на корінці
повідомлення від 22.08.2014 року.

За даними податкового органу
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на день розгляду
справи, становить 4990,13 грн.

У зв'язку несплатою відповідачем у
добровільному порядку вказаної суми
заборгованості, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України
встановлено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Статтею 96
Земельного кодексу України
землекористувачів зобов'язано
своєчасно сплачувати земельний
податок.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Так, відповідно до пункту 285.1 статті 285
Податкового кодексу України базовим
податковим (звітним) періодом для плати
за землю є календарний рік.

Згідно з підпунктом 285.2 статті 285
Податкового кодексу України базовий
податковий (звітний) рік починається 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового
кодексу України визначено, що
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру.

Відповідні органи виконавчої влади з
питань земельних ресурсів за запитом
відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і до 1 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Згідно з пунктом 287.1 статті 287
Податкового кодексу України, власники
землі та землекористувачі сплачують
плату за землю з дня виникнення права
власності або права користування
земельною ділянкою.

Пунктом 290.1 статті 290 Податкового
кодексу України визначено, що плата за
землю зараховується до відповідних
місцевих бюджетів у порядку,
визначеному Бюджетним кодексом
України для плати за землю.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Із позовної заяви та доданих до неї
документів вбачається, що станом на
день звернення позивача до суду, сума
податкового зобов'язання відповідача з
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
згідно поданих податкових декларацій,
податкового повідомлення-рішення про
застосування штрафних санкцій
становить - 4990,13 грн.

Таким чином, враховуючи, що станом на
день розгляду справи податковий борг
відповідачем не сплачено, доказів, які
б спростовували доводи позивача,
відповідачем не надано суду, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача податкового
боргу в сумі 4990,13 грн. є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтвердженні судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 35, 70, 71, 72, 86, 94, 128,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний код юридичної особи -
НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України податкову заборгованість у
розмірі 4990 (чотири тисячі дев'ятсот
дев'яносто) грн. 13 коп.

3. Копію постанови надіслати
сторонам.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Терлецька О.О.