Справа № 809/3680/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р.
№ 809/3680/14

14 год. 20 хв.
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Хомі О.В.

за участю представника позивача
Кічури Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
до суду з адміністративним позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується податкова
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою єдиного
податку, штрафних санкцій та пені в
розмірі 11 339,95 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлений позов підтримала з
підстав, викладених у позовній заяві.
Вказала, що оскільки відповідачем
добровільно не погашено податковий
борг, який виник внаслідок несплати
податкового зобов'язання з єдиного
податку, останній підлягає до
стягнення в судовому порядку.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, поштове відправлення із
повісткою, направлене відповідачу за
адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, повернулося
до суду без вручення в зв'язку із
закінченням терміну зберігання. В
такому випадку у відповідності до ч.11
ст.35 Кодексу адміністративного
судочинства (далі-КАС) України,
оскільки повернене поштове
відправлення з повісткою невручене
адресату з незалежних від суду причин,
вважається, що повістка вручена
належним чином. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи
відповідач не подав, причини неявки
суду не повідомив. Наданим правом на
подання заперечення проти позову не
скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах
справи достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, згідно положень ч.4 ст.128 КАС
України, суд визнав можливим
розглянути дану адміністративну
справу на підставі наявних у ній
доказів за відсутності відповідача.

Вислухавши представника позивача,
розглянувши матеріали
адміністративної справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
Витягу з Єдиного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового
Кодексу (далі-ПК) України визначено, що
податкове зобов'язання - це сума коштів,
які платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена.).

У відповідності до п.291.2 ст.291 ПК України
під спрощеною системою оподаткування
обліку та звітності слід розуміти
особливий механізм справляння
податків і зборів, встановлених п.297.1
ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених главою 1 розділу XIV ПК
України, з одночасним веденням
спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст.291 ПК України
передбачено, що юридична особа чи
фізична особа підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно п. 291.4 ст.291 ПК України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності поділяються на першу,
другу, третю, четверту, п'яту та шосту
групи платників єдиного податку.

У відповідності до п.291.4 ст.291 ПК
України, третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень;

В судовому засіданні встановлено, що
згідно власної заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування
ОСОБА_2 у відповідності до приписів
глави 1 розділу XIV ПК України з січня 2012
року перебуває на спрощеній системі,
про що йому видано свідоцтво платника
єдиного податку серії НОМЕР_2. При цьому
відповідачем було обрано третю групу
платників єдиного податку або 5
відсотків доходу.

Згідно п.293.3 ст.293 ПК України відсоткова
ставка єдиного податку для третьої і
четвертої груп платників єдиного
податку встановлюється у розмірі: 1) 3
відсотки доходу - у разі сплати податку
на додану вартість згідно з цим
Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі
включення податку на додану вартість
до складу єдиного податку.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та
строки подання платниками податків
податкових декларацій до органу
державної податкової служби

Згідно п.49.1 ст.49 податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків. При цьому платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді( п.49.2 ст.49
ПКУ).

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56
ПКУ податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків, не
підлягає оскарженню.

Як вбачається із змісту п.296.3 ст. 296 ПКУ
платники єдиного податку третьої -
шостої груп подають до контролюючого
органу податкову декларацію платника
єдиного податку у строки, встановлені
для квартального податкового
(звітного) періоду.

Судом встановлено, що на підставі
вищевказаної норми Кодексу
відповідачем подано до Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податкову
декларацію по єдиному податку з
фізичних осіб.

Зокрема, як вбачається, згідно
дослідженої в якості письмових доказів
по справі вищевказаної декларації від
04.07.2014 року ОСОБА_2 задекларовано 10 517, 60
грн по єдиному податку, однак у зв'язку
із часткою сплатою до стягнення
підлягає 10 456, 45 грн, 315 грн. штрафу та 567
грн. пені.

Таким чином шляхом подачі даної
декларації ОСОБА_2 самостійно визначив
та узгодив податкове зобов'язання по
єдиному податку в загальному розмірі 11
339, 95 грн. (10 456, 45 грн. + 315 грн. штрафу + 567
грн. пені = 11 339, 95 грн.).

Згідно п.295.3 ст.295 ПК України платники
єдиного податку третьої - шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

Як вбачається з наведеної норми ПК
України, обов'язок зі сплати єдиного
податку фізичною особою - підприємцем
ставиться в залежність виключно від
належної реєстрації такої особи як
суб'єкта підприємницької діяльності та
застосування до нього спрощеної
системи оподаткування у відповідності
з вимогами законодавства.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України
визначає, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та в розмірах,
передбачених податковим
законодавством. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК
України).

Однак, в порушення вимог даної норми
Кодексу відповідач у встановлений
строк суму податкового зобов'язання
повністю не сплатив, у зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість в
розмірі 11 339, 95 грн. Дана обставина
також підтверджується поясненнями
представника позивача та дослідженою в
якості письмового доказу по справі
обліковою карткою платника податків та
довідкою про борг.

За таких обставин, оскільки податкове
зобов'язання відповідачем не було
сплачене в установлені строки, останнє
визнається судом податковим боргом.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим
органом було надіслано відповідачу
податкову вимогу форми Ю за № 3843-25 від
08.07.2014 року на суму 11 339,95 грн, яка
повернулася без вручення у зв'язку із
закінчення терміну зберігання.

Пунктом 58.3 ст. 58 ПКУ встановлено що, у
разі коли пошта не може вручити
платнику податків податкову вимогу
через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкову вимогу,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин
податкова вимога, вважається врученою
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення. Таким чином, відповідно до
приписів п.58.3 ст.58 ПКУ вказана
податкова вимога вважається такою, що
вручена платнику податків належним
чином.

Однак зазначену в вимозі суму
податкового боргу відповідач не
погасив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, їх достатність та
взаємний зв'язок суд погоджується з
підставністю виникнення та розміром
заборгованості, заявленої до
стягнення. Податковий борг
відповідача підтверджується витягами
з облікової картки платника податків,
довідкою про борг та іншими письмовими
доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Наявність податкового боргу та його
розмір відповідач не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
спору в даній справі.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимогу позивача про стягнення коштів
підставною, а позов таким, що підлягає
до задоволення.

На підставі ст. 67 Конституції України,
п.п.16.1.4 п.16.1.ст.16, п.59.1, п.59.5 ст.59, п.95.1 -
п.95.4 ст.95, п.87.11 ст.87, главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України,
керуючись ст.ст.11, 71, 86, ст.128, ч.3 ст.160,
ст.162 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету
України 11 339 (одинадцять тисяч триста
тридцять дев'ять ) грн. 95 коп.

Згідно ст.254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення
встановлених строків подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі
28.11.2014 року.

Суддя
Гундяк В.Д.