Справа № 2а-11485/12/0170/21
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/800/13220/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Національного центру
управління і випробувань космічних
засобів про визнання протиправною
відмову, спонукання до вчинення певних
дій за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправною відмову
Національного центру управління і
випробувань космічних засобів щодо
невиплати позивачу одноразового
додаткового виду грошового
забезпечення - винагороди за 20 років
безперервної військової служби у
збройних силах України. Зобов'язати
Національний центр управління і
випробувань космічних засобів видати
відповідний наказ про виплату позивачу
грошової винагороди за 20 років
безперервної військової служби у
збройних силах України в розмірі 3099
грн. та здійснити виплату.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від 07
листопада 2012 року адміністративний
позов задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року скасовано
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 07 листопада 2012 року і
прийнято нову про відмову у
задоволенні позову.

ОСОБА_4, не погодився з постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року і звернувся до суду з касаційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 07 листопада 2012 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини.

Позивач є військовослужбовцем
Збройних Сил України, відрядженим до
Державного космічного агентства
України, та проходить військову службу
в Національному центрі управління та
випробувань космічних засобів на
посаді інженеру групи антенних
пристроїв центру науково-дослідного
дальнього космічного зв'язку.

Відповідно до довідки-розрахунку
згідно додатку № 25 до Постанови
Кабінету Міністрів України від 07.11.07 №
1294 розмір винагороди позивача за
тривалість безперервної військової
служби за 20 років складає 3099,00 грн.

Позивач звернувся з рапортом до
начальника відділу, відповідно до
якого клопотав про виплату йому
матеріальної винагороди за двадцять
років безперервної служби у Збройних
Силах.

Довідкою-доповіддю від 17.09.2012
відповідач повідомив позивача, що
відповідно до вимог Постанови КМУ від
07.02.2001р. № 104 та Наказу ДКАУ від 20.09.2005р.
№ 228, матеріальне забезпечення
військовослужбовців, які відряджені до
державних органів, установ та
організацій здійснюються на рівні,
установленому для відповідних
працівників цих органів та для
працівників ДКАУ такої виплати не
передбачено, таким чином законних
підстав для зазначеної виплати немає.

Позивач не погоджуючись з відмовою
Національного центру управління і
випробувань космічних засобів у
виплаті йому одноразового додаткового
виду грошового забезпечення -
винагороди за 20 років безперервної
військової служби у збройних силах
України, звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанцій, дійшов висновку, що
позивач має право на отримання
одноразової грошової винагороди за 20
років безперервної служби у Збройних
Силах України в розмірі 3099,00 грн.,
оскільки за відрядженими особами
зберігаються всі види матеріального
забезпечення за попереднім місцем
служби, гарантії щодо соціального
захисту, передбачені законодавством,
за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших
військових формувань, органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції

прийняв рішення про відмову в
задоволенні позову виходячи з того, що
генеральний директор Національного
космічного агентства України
наділений повноваженнями виплачувати
надбавки військовослужбовцям
відрядженим до Національного
космічного агентства України, в тому
числі і надбавку за безперервну
військову службу в Збройних Силах
України виходячи з коштів передбачених
Державним бюджетом України на
утримання Національного космічного
агентства України.

З таким висновкам суду апеляційної
інстанції погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 2, 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» держава гарантує
військовослужбовцям матеріальне та
інше забезпечення у розмірах, які
стимулюють зацікавленість громадян
України у військовій службі, ніхто не
вправі обмежувати військовослужбовців
та членів їх сімей у правах та свободах
визначення законодавством України.

Вимогами Указу Президента від 05.05.2003
року N 389/2003 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та
Управління державної охорони України
за безперервну службу»надано
Міністрові оборони України, Міністрові
внутрішніх справ України, Голові
Державної прикордонної служби України
та Начальнику Управління державної
охорони України право встановлювати
військовослужбовцям відповідно
Збройних Сил України, внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та
Управління державної охорони України
щомісячні надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах
України, внутрішніх військах, у
Державній прикордонній службі та
Управлінні державної охорони України у
відсотках до грошового забезпечення,
які мають високі результати у
службовій діяльності, залежно від
стажу служби, у тому числі: понад 5
років- до 10;понад 10 років- до 30;понад 15
років- до 50;понад 20 років- до 70;понад 25
років- до 90 відсотків.

Таким чином, керівникові органу було
надано права, а не обовязок,
встановлювати щомісячні надбавки за
безперервну службу у відсотках до
грошового забезпечення, які мають
високі результати у службовій
діяльності. Зазначений Указ не містить
чіткого відсоткового чи грошового
визначення розміру надбавки за
безперервну службу, а містить лише
граничний максимальний відсотковий
розмір цієї надбавки.

Порядок і умови виплати зазначених
надбавок визначаються Міністром
оборони України, Міністром внутрішніх
справ України, Головою Державного
комітету у справах охорони державного
кордону України та Начальником
Управління державної охорони України.

Пунктом 2 Наказу Міністра оборони
України від 26.05.2003 № 149 «Про
затвердження Інструкції про порядок і
умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в
Збройних силах України», розміри
щомісячної надбавки за безперервну
службу в Збройних силах України
щорічно встановлюються, виходячи з
наявного фонду грошового забезпечення,
за рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до пункту 1.2 Наказу
Національного космічного агентства
України «Про затвердження Інструкції
про порядок і умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну військову
службу військовослужбовцям,
відрядженим до НКАУ» від 08.04.2004 №
95встановлена надбавка за безперервну
військову службу до 70 % для осіб які
мають стаж понад 20 років. Пункт 2.4 цього
Наказу, відповідно до якого, виплата
надбавки здійснюється в межах фонду
грошового забезпечення, затвердженого
у кошторисах видатків на утримання
Національного космічного агентства
України, Національного центру
управлінь та випробування космічних
засобів та представництв генерального
замовника НКАУ, а цей наказ є
внутрішнім організаційно-розпорядчим
документом і розповсюджується в межах
відомства у рамках компетенції якого
виданий, та надає керівнику право, а не
обов'язок по додатковому заохоченню
військовослужбовців

Враховуючи вищенаведене , суди
апеляційної інстанцій дійшов вірного
висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог, оскільки відповідач
діяв відповідно до законодавства
України, виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення, в межах
бюджетних асигнувань встановлених
кошторисами.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішення
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року - без змін, оскільки
суд апеляційної інстанцій не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В. Швець