Справа № 2а-3622/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/19541/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

при секретарі Ковтун О.С.,

за участю представників сторін:

позивача - Кузнечікової О.В.,

відповідача - Піддубняка А.В.,

розглянув у судовому засіданні
касаційну скаргу Львівської митниці

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
26.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.02.2012

у справі № 2а-3622/11/2670

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Нестле Україна" (далі
- Товариство)

до Львівської митниці

про скасування повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року Товариство
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом, в якому просило:

визнати протиправними дії Львівської
митниці щодо нарахування позивачеві
пені та штрафних санкцій по ввізному
митну та ПДВ шляхом направлення
податкових повідомлень форми «Ш» від
27.04.2010 № 30 та № 31, податкових подань від
28.04.2011 № 100 та № 101;

визнати недійсними та скасувати
податкові повідомлення форми «Ш» від
27.04.2010 № 30 та № 31 та податкові подання
від 28.04.2011 № 100 та № 101;

зобов'язати митні та податкові органи
зарахувати сплачені Товариством кошти
у сумі 365 133,63 грн. та у сумі 3 186 279,99 грн.,
сплачені за платіжними дорученнями від
09.06.2010 № 441117 та від 09.06.2010 № 441118 в
рахунок майбутніх платежів з ПДВ та
провести відповідне коригування у
картці особового рахунку платника;

зобов'язати митні та податкові органи
зарахувати сплачені позивачем кошти у
сумі 142 435,11 грн. та у сумі 1 221 599,09 грн.,
сплачені за платіжними дорученнями від
09.06.2010 № 441119 та від 09.06.2010 № 441120 в
рахунок податкових зобов'язань
Товариства з ввізного мита майбутніх
звітних періодів з відображенням
відповідного коригування у картці
особового рахунку Товариства.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.04.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.02.2012,
позов задоволено частково; визнано
протиправними дії Львівської митниці
щодо нарахування Товариству пені за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань з ввізного мита та ПДВ;
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення Львівської
митниці форми «Ш» від 27.04.2010 № 30 та № 31;
у решті позову відмовлено. У прийнятті
цих судових актів попередні судові
інстанції виходили з відсутності у
позивача обов'язку зі сплати
податкових зобов'язань за податковими
повідомленнями-рішеннями від 17.10.2008 № 12
та № 13 до моменту набрання законної
сили судовим рішенням у справі № 16/51, у
зв'язку з чим притягнення Товариства до
відповідальності у вигляді
оспорюваних штрафних санкцій за
несплату до цього часу відповідних сум
податку є неправомірним.

На вказані судові акти відповідачем
подано касаційну скаргу, в якій
Львівська митниця просить скасувати
оскаржувані постанову та ухвалу судів
першої і апеляційної інстанцій та
відмовити у позові, посилаючись на
неправильне застосування судами
положень підпункту 5.3.2 пункту 5.3,
підпункту 5.4.2 пункту 5.4 статті 5,
підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», наслідком чого стало
ухвалення неправильних по суті спору
рішень. При цьому скаржник наголошує на
тому, що несвоєчасне оскарження
судового рішення у процедурі
узгодження податкових зобов'язань в
судовому порядку не перешкоджає
перетворенню податкового зобов'язання
на податковий борг платника.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
касаційні вимоги Львівської митниці з
урахуванням такого.

Судовими інстанціями у справі
з'ясовано, що Львівською митницею було
прийнято податкове повідомлення від
17.10.2008 № 12, за яким позивачеві було
визначено податкове зобов'язання з
ввізного мита у загальній сумі 2 505 247,61
грн., та податкове повідомленням від
17.10.2008 № 13 про нарахування Товариству
податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 6
585 398,04 грн.

За наслідками оскарження позивачем цих
донарахувань у судовому порядку
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.09.2009 у справі № 16/51 (яку залишено без
змін ухвалою Київського апеляційного
суду від 20.09.2010) у задоволенні позову
Товариства відмовлено; вказані
податкові повідомлення залишено без
змін.

До закінчення апеляційного розгляду у
справі № 16/51 позивач за платіжними
дорученнями від 23.04.2010 № 424032 та № 424033
самостійно сплатив податкові
зобов'язання за податковими
повідомленнями від 17.10.2008 № 12 та № 13.

На підставі висновку про несвоєчасне
погашення Товариством узгоджених сум
податкових зобов'язань, визначених
контролюючим органом, Львівською
митницею було прийнято:

податкове повідомлення форми «Ш» від
27.04.2010 № 30, за яким позивача зобов'язано
сплатити штраф у сумі 1 221 599,09 грн. за
затримку сплати ввізного мита на 173
календарних дні;

податкове повідомлення форми «Ш» від
27.04.2010 № 31, згідно з яким Товариству
визначено штраф у сумі 3 182 279,99 грн. за
затримку сплати ПДВ на 173 календарних
дні.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення цього позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що податкові зобов'язання за
податковими повідомлення від 17.10.2008 № 12
та № 13 не набули статусу узгоджених з
огляду на факт оскарження позивачем
цих донарахувань в судовому порядку до
часу прийняття апеляційним судом
рішення у справі № 16/51.

Однак з таким правовим висновком судів
погодитися не можна з урахуванням
такого.

Дійсно, відповідно до приписів
підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) при зверненні
платника податків до суду із позовом
про визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті і
прийняття відповідного рішення.

У той же час податковий борг - це
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Таким чином, податковий борг виникає,
зокрема, у разі несплати у встановлений
строк податкового зобов'язання,
узгодженого в адміністративному
порядку.

Податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту (підпункт
5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами").

Днем узгодження податкового
зобов'язання платника податків у разі
апеляційного оскарження такого
податкового зобов'язання є день
закінчення процедури
адміністративного оскарження (частина
п'ята пункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами").

У свою чергу, процедура
адміністративного оскарження згідно з
підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" закінчується:

останнім днем строку, передбаченого
підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання
заяви про перегляд рішення
контролюючого органу, у разі, коли така
заява не була подана у зазначений
строк;

днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу про повне
задоволення скарги, викладеної у заяві;

днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу, що не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню.

Водночас відповідно до підпункту 5.3.2
пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" у
випадках апеляційного узгодження суми
податкового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити її узгоджену суму, а також
пеню та штрафні санкції за їх наявності
протягом десяти календарних днів,
наступних за днем такого узгодження.

Якщо ж сума узгодженого платником
податків податкового зобов'язання не
сплачена у встановлений строк, вона
визнається сумою податкового боргу
платника податків (підпункт 5.4.1 пункту
5.2 статті 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами").

Таким чином, виникнення податкового
боргу є юридичним фактом, який
пов'язаний із несплатою узгодженої
суми податкового зобов'язання протягом
установленого строку.

Зазначений строк переривається у разі
звернення платника податків до суду із
позовом про визнання недійсним рішення
контролюючого органу згідно з
підпунктом 5.4.2 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами". При цьому податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті.

Однак у разі несвоєчасного звернення
платником податку до суду (поза межами
строку сплати узгодженого в
апеляційному порядку податкового
зобов'язання, але в межах строків
давності, як це передбачено підпунктом
5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами")
несплачене податкове зобов'язання,
процедура апеляційного оскарження
якого була завершеною або не
розпочиналася, перетворюється на
податковий борг платника податків у
силу прямого припису пункту 5.4.1 пункту
5.4 статті 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами".

Таким чином, у даному разі для
об'єктивного встановлення дати
узгодження податкових зобов'язань за
податковими повідомленнями від 17.10.2008
№ 12 та № 13 судам необхідно було
встановити дату звернення позивача до
суду з позовом про оскарження цих
повідомлень та перевірити факт
дотримання при цьому Товариством
десятиденного строку з моменту
отримання рішення контролюючого
органу. Адже якщо платника (позивач у
справі) не звернувся до суду з
відповідним позовом протягом десяти
днів з моменту отримання податкового
повідомлення (або останнього рішення
податкового органу у разі застосування
досудової процедури узгодження), то
відповідно зобов'язання стає
узгодженим та не змінює такого статусу
у подальшому (у тому числі й у випадку
його подальшого оскарження платником в
судовому порядку).

Оскільки прийняття правильного по суті
спору рішення вимагає з даного спору
вимагає додаткового встановлення
обставин даної справи, тоді як
визначені частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають
касаційному суду права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
було встановлені у судовому рішенні,
оскаржувані судові акти підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
для усунення відповідних недоліків.

Під час нового розгляду суду необхідно
встановити дату отримання позивачем
податкових повідомлень від 17.10.2008 № 12
та № 13, перевірити, чи оскаржувалися
зазначені повідомлення в
адміністративному порядку, з'ясувати
дату звернення Товариства до суду з
позовом про оскарження цих податкових
повідомлень та на підставі цього,
перевіривши факт дотримання позивачем
десятиденного строку оскарження цих
повідомлень з моменту їх отримання
платником (або отримання останнього
рішення контролюючого органу у разі
застосування досудової процедури
оскарження), встановити дату
узгодження податкових зобов'язань за
цими податковими повідомленнями та
з'ясувати, чи було Товариством
своєчасно їх погашено.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Львівської митниці
задовольнити частково.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.02.2012 у справі № 2а-3622/11/2670
скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько