Справа № 2а-8769/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2013-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"05" березня 2013 р.
Справа № 2а-8769/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "06" липня 2011 р.
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області, Управління Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирської області, Головного
управління праці та соціального
захисту населення Житомирської
облдержадміністрації, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області, Обласного
центру з нарахувань та виплат пенсій і
допомоги Головного управління праці і
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Овруцького
районного суду Житомирської області з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області, Управління Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирської області, Головного
управління праці та соціального
захисту населення Житомирської
облдержадміністрації, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області, Обласного центру
з нарахувань та виплат пенсій і
допомоги Головного управління праці і
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 06 липня 2011
року позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
провести донарахування та виплату
ОСОБА_4 підвищення до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, за період
з 01.07.2002 року по 31.07.2005 року в розмірі,
визначеному ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що
дорівнює двом мінімальним заробітним
платам, встановленим Законами України
"Про Державний бюджет України на 2002
рік", "Про Державний бюджет України на
2003 рік", "Про Державний бюджет України
на 2004 рік", "Про Державний бюджет
України на 2005 рік" щомісячно, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі, визначеному ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
за період з 01.07.2002 року по 31.07.2005 року, що
дорівнює 25% мінімальної пенсії за
віком, яка визначається прожитковим
мінімумом для непрацездатних осіб,
встановленим Законами України "Про
Державний бюджет України на 2002 рік",
"Про Державний бюджет України на 2003
рік", "Про Державний бюджет України на
2004 рік", "Про Державний бюджет України
на 2005 рік" щомісячно з урахуванням
фактично здійснених виплат.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації провести донарахування
та виплату ОСОБА_4 щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства за період з
01.07.2002 року по 31.07.2005 року в розмірі,
визначеному ст.37 Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що
дорівнює 40% від мінімальної заробітної
плати, встановленим Законами України
"Про Державний бюджет України на 2002
рік", "Про Державний бюджет України на
2003 рік", "Про Державний бюджет України
на 2004 рік", "Про Державний бюджет
України на 2005 рік" щомісячно, з
урахуванням фактично здійснених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
постанову, на його думку, постанову
суду першої інстанції та залишити
позовну заяву без розгляду або закрити
провадження у справі. В своїй
апеляційній скарзі відповідач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач та відповідач не скористалися
своїм правом на участь в судовому
засіданні: повноважних представників в
засідання суду не направили, про
причини неявки суд не повідомили, хоча
про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням
приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197
КАС України розгляд апеляційної скарги
здійснюється судової колегією за
відсутності позивача та представника
відповідача, в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
такого.

Вiдповiдно до ст.195 Кодексу
адмiнiстративного судочинства України
суд апеляцiйної iнстанцiї переглядає
судовi рiшення суду першої iнстанцiї в
межах апеляцiйної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхні
посадови і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, є пенсіонером та перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі, проживає в
АДРЕСА_1, яке відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №106 від
23.07.1991 року віднесено до зони
гарантованого добровільного
відселення, а також є потерпілим від
аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що
підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 01
листопада 1996 року №9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя", судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств та
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій,
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину,
з якої розраховується сума допомоги
згідно зі ст.39 Закону, відповідачу слід
керуватися розміром мінімальної
заробітної плати, а не сумою,
передбаченою Постановою Кабінету
Міністрів України "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 26.07.1996 року №836.

Базовою величиною, з якої
розраховується сума додаткової пенсії
згідно зі ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
відповідачу слід керуватися розміром
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Виходячи із засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні спору в частині
того, яка сума підлягає стягненню з
відповідача за визначений позивачкою
період, застосуванню підлягають саме
статті 39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та від 03
січня 2002 року №1 "Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету".

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону,
як непрацюючий пенсіонер, має право
отримувати доплату до пенсії у розмірі
двох мінімальних заробітних плат та
відповідно до ст.51 Закону, має право на
отримання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 року
№497 "Про забезпечення виконання
функцій з призначення і виплати пенсій
органами Пенсійного фонду" на органи
Пенсійного фонду України покладено
обов'язок щодо виплати пенсій та доплат
до пенсій, які передбачені Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити
нарахування та виплату сум,
передбачених ст.ст.39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
відноситься до відання органів
Пенсійного фонду України, а отже
відповідач по справі є належним.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що наведені в
апеляційній скарзі доводи не
спростовують правильність висновків
суду 1-ї інстанції щодо застосування
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обгрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "06" липня 2011 р.
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді:
А.Ю.Бучик С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11100

3- відповідачу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
вул. Леніна, 17,м. Овруч,Овруцький район,
Житомирська область,11101

4 - відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області вул.Леніна,
12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська
область,11100

5 - відповідачу Головне управління
праці та соціального захисту населення
Житомирської облдержадміністрації
вул. Черняхівського,105,м.Житомир,10005

6 - відповідачу Головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області вул.
Ольжича,7,м.Житомир,10003

7 - відповідачу Обласний центр з
нарахувань та виплат пенсій і допомоги
Головного управління праці і
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації вул.Черняхівського,
105,м.Житомир,10000