Справа № 2а-447/82/14,447/2513/14а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

Справа № 876/9547/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області на постанову Миколаївського
районного суду Львівської області від
29 вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

19.08.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області, в якому просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
обчислення його трудового стажу та
відмови у нарахуванні і виплаті
грошової допомоги відповідно до пункту
7-1 розділу XV Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; зобов'язати відповідача
зарахувати йому до страхового стажу, що
дає право на призначення грошової
допомоги у розмірі 10 місячних пенсій
періоди роботи на посаді завідуючого
денним відділенням Новороздільського
політехнічного коледжу, а також
нарахувати та виплатити грошову
допомогу у розмірі десяти місячних
пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу
XV Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Постановою Миколаївського районного
суду Львівської області від 29 вересня
2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області щодо обчислення трудового
стажу ОСОБА_1 та відмови у нарахуванні і
виплаті грошової допомоги відповідно
до п.7-1 розділу XV прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області зарахувати ОСОБА_1 до
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги в
розмірі десяти місячних пенсій періоди
роботи на посаді завідуючого денним
відділенням Новороздільського
політехнічного коледжу, а також
нарахувати та виплатити грошову
допомогу у розмірі десяти місячних
пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV
прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що Постановою Кабінету
Міністрів України №909 від 4 листопада
1993 року «Про перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років»
встановлено, що в вищих навчальних
закладах І і II рівнів актедитації,
професійно- технічних навчальних
закладах право на пенсію за вислугу
років мають право громадяни, які
працювали на таких посадах: директори,
їх заступники з навчально-виховної
(навчальної, виховної,
навчально-виробничої) роботи, старші
майстри виробничого навчання, майстри
виробничого навчання, викладачі,
педагоги професійного навчання,
практичні психологи, соціальні
педагоги, керівники гуртків, секцій,
студій та інших форм гурткової роботи.

Крім того, суд першої інстанції
посилається на Постанову Кабінету
Міністрів України №963 від 14 червня 2000
року «Про затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників».

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Миколаївського
районного суду Львівської області від
29 вересня 2014 року та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що посада
завідуючого денним відділенням у
вищому навчальному закладі І-II рівнів
акредитації Переліком, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1993 року №909, не передбачена, тому
період роботи з 24.11.1987 не зараховується
до стажу, що дає право на призначення
пенсії за вислугу років, відповідно й
до страхового стажу, що визначає право
на виплату грошової допомоги
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року №1191.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 25.08.1979
року працює у Новороздільському
політехнічному коледжі на посаді
викладача спеццисциплін; з 24.11.1987 року -
на посаді завідуючого денним
відділенням і на умовах внутрішнього
сумісництва - на посаді викладача з
креслення з річним педагогічним
навантаженням більше 480 годин, що
становить 2/3 ставки викладача, що
підтверджується записами в трудовій
книжці позивача та довідкою
Новороздільського політехнічному
коледжі від 10.10.2013 року №361.

Управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області листом від 15.07.2014 року №147/03-36
відмовило ОСОБА_1 у призначенні
грошової допомоги у розмірі десяти
місячних пенсій відповідно до пункту 7-1
розділу XV Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
посиланням на те, що з 24.11.1987 року
позивач працює на посаді завідуючого
денним відділенням Новороздільського
політехнічного коледжу, яка не
передбачена переліком посад
відповідно до постанови КМ України від
04.11.1993 року №909 «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, роботи на
яких дає право на пенсію за вислугу
років».

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ввстановлено, що особам,
які на день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е»-«ж» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Відповідно до підпункту «є» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають: е) працівники
освіти, охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів
України № 909 від 01.11.1993 року «Про
перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років» до
переліку посад, які дають право на
пенсію за вислугою років, віднесено у
Вищих навчальних закладах I-II рівнів
акредитації, професійно-технічних
навчальних закладах - директори, їх
заступники з навчально-виховної
(навчальної, виховної,
навчально-виробничої) роботи, старші
майстри виробничого навчання, майстри
виробничого навчання, викладачі,
педагоги професійного навчання,
практичні психологи, соціальні
педагоги, керівники гуртків, секцій,
студій та інших форм гурткової роботи.

Нормами пункту 5 статті 25 Закону
України «Про вищу освіту» (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що коледж -
вищий навчальний заклад другого рівня
акредитації або структурний підрозділ
вищого навчального закладу третього
або четвертого рівня акредитації, який
провадить освітню діяльність,
пов'язану із здобуттям певної вищої
освіти та кваліфікації у споріднених
напрямах підготовки (якщо є
структурним підрозділом вищого
навчального закладу третього або
четвертого рівня акредитації або
входить до навчального чи
навчально-науково-виробничого
комплексу) або за кількома
спорідненими спеціальностями і має
відповідний рівень кадрового та
матеріально-технічного забезпечення.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про
вищу освіту» структурними
підрозділами вищого навчального
закладу першого та другого рівнів
акредитації є відділення і предметні
(циклові) комісії. Відділення -
структурний підрозділ, що об'єднує
навчальні групи з однієї або кількох
спеціальностей, методичні,
навчально-виробничі та інші
підрозділи. Відділення створюється
рішенням керівника вищого навчального
закладу, якщо на ньому навчається не
менше ніж 150 студентів. Завідуючий
відділенням призначається на посаду
керівником вищого навчального закладу
з числа педагогічних працівників, які
мають повну вищу освіту і досвід
навчально-методичної роботи.

Відповідно до частини 2 статті 33
зазначеного Закону завідуючий
відділенням забезпечує організацію
навчально-виховного процесу, виконання
навчальних планів і програм, здійснює
контроль за якістю викладання
навчальних предметів,
навчально-методичною діяльністю
викладачів.

Згідно зі статтею 47 Закону України
«Про вищу освіту» педагогічні
працівники - особи, які за основним
місцем роботи у вищих навчальних
закладах першого і другого рівнів
акредитації професійно займаються
педагогічною діяльністю.

Частиною 2 статті 48 Закону України «Про
вищу освіту» встановлено, що основними
посадами педагогічних працівників
вищих навчальних закладів першого і
другого рівнів акредитації є: викладач;
старший викладач; голова предметної
(циклової) комісії; завідуючий
відділенням; заступник директора;
директор.

Одночасно у Переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №963 від
14.06.2000 року, посада завідувача
відділенням навчального закладу
відносить до педагогічних.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати
надбавок за вислугу років педагогічним
та науково-педагогічним працівникам
навчальних закладів і установ освіти
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2001 року
№78 працівникам підприємств, установ,
організацій, які крім основної роботи
займалися викладацькою роботою у
навчальних закладах обсягом не менше
ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу
педагогічної роботи для виплати
надбавки за вислугу років
зараховуються місяці, протягом яких
проводилася викладацька робота.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що основним документом,
який підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

У відповідності до пункту 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній від 12.08.1993
року №637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затверджених наказом №58
від 29.07.1993 року Міністерства праці
України, Міністерства Юстиції України,
Міністерства Соціального захисту
населення України із наступними
змінами та доповненнями, записи про
найменування роботи, професії або
посади, на яку прийнятий працівник,
виконуються відповідно до
найменування професій і посад,
зазначених у «Класифікаторі професій».

Відповідно до «Класифікатора
професій» ДК 003-95, затвердженого
наказом Держстандарту України від
27.07.1995 року № 257 позивач має професійну
назву роботи «Завідуючий відділенням»
(код класифікатора 1229.7 21985) і не містить
подвійної професійної назви роботи
«завідуючий відділенням - викладач».

Також, пунктом 3 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлено, що за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Отже суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач,
працюючи на посаді завідувача
відділення, також був викладачем
дисципліни «Креслення» та мав
педагогічне навантаження, за що
отримував окрему оплату, що знайшло
своє документальне підтвердження, тому
ОСОБА_1 має право на пенсію за вислугою
років відповідно до статті 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
отже і має право на отримання грошової
допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі його десяти
місячних пенсій станом на день
призначення пенсії за віком, що
передбачено пунктом 7-1 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського районного
суду Львівської області від 29 вересня
2014 року у справі №447/2513/14-а за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 25.11.2014 року.