Справа № 872/17998/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 804/12303/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
листопада 2013 року

у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІН-ВЕСТА" до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними дій
та скасування податкового
повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІН-ВЕСТА" (далі - ТОВ
"ІН-ВЕСТА") звернувся до суду з позовом
до відповідача Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська) , в якому
просив суд визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення
документальної невиїзної перевірки та
складання акту №102/223/33474134 від 26.07.2013
року, скасувати податкове
повідомлення - рішення форми "В4" №
від 20.08.2013 року, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у
загальному розмірі 83778 грн.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
листопада 2013 року позов задоволено
частково, визнане протиправним та
скасоване прийняте відповідачем
податкове повідомлення - рішення форми
"В4" № від 20.08.2013 року, на користь
позивача стягнено судовий збір в сумі
34,41 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах

здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ "ІН-ВЕСТА" зареєстрований в ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська як платник податку
на додану вартість.

Відповідачем ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська з 25.07.2013
року по 26.07.2013 року проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з податку на додану
вартість ТОВ "ІН-ВЕСТА" під час
здійснення взаємовідносин з ФОП
ОСОБА_2, їх реальності та повноти
відображення в обліку за березень 2013
року, про що складено акт №102/223/33474134 від
26.07.2013 року.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК
України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість за березень 2013 року у
загальному розмірі 83778 грн., перевіркою
встановлена відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення операцій по
ланцюгу з постачальниками ФОП ОСОБА_2

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення форми "В4" №
від 20.08.2013 року, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у
загальному розмірі 83778 грн.

Позивач оскаржив дії податкового
органу та зазначене податкове
повідомлення-рішення в судовому
порядку.

За приписами ст.79 ПК України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом. Документальна позапланова
невиїзна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби виключно на підставі
рішення керівника органу державної
податкової служби, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки. Виконання умов цієї
статті надає посадовим особам органу
державної податкової служби право
розпочати проведення документальної
невиїзної перевірки.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"ІН-ВЕСТА" надало у встановлений
законом строк відповідь на
інформаційний запит відповідача від
20.05.2013р. №11071/10/152-05 та документальне
підтвердження запитуваної інформації,
а другий інформаційний запит
податкового органу від 23.07.2013р. №16275/10/221
отриманий позивачем 24.07.2013р., за один
день до призначення перевірки, копія
наказу про призначення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача від 25.07.2013р. №87 та
повідомлення про її проведення від
25.07.2013р. №16497/10/22-3 були вручені
уповноваженій особі ТОВ "ІН-ВЕСТА"
кур'єрською поштою лише 06.08.2013р. о 15 год.
00 хв., через одинадцять днів після
початку проведення перевірки, що
свідчить про те, що позивач не мав
передбаченого законом часу для надання
відповіді до призначення перевірки.

В силу викладеного суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про
протиправність дій податкового органу
щодо призначення та проведення
перевірки позивача.

Відповідно до приписів п.86.1 ст.86 ПК
України результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності).

Оскільки акт перевірки лише фіксує
обставини, встановлені під час
проведення перевірки та факти
виявлених порушень законодавства, його
складання є обов'язковим за
результатами проведеної перевірки, а
тому є вірним висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
визнання протиправними дій
податкового органу щодо складання акту
перевірки.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.2, 198.3
ст. 198 ПК України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною; податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

При цьому, п.200.1 ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Статтею 201 ПК України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну , складену за
вибором покупця (отримувача).

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Із матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ "ІН-ВЕСТА" та контрагентом ФОП
ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу товару - акумуляторних
батарей №ИВ-0000166 від 13.06.2012 року, товар
поставлявся партіями за номенклатурою
та кількістю, зазначеними в
товаро-супровідних документах.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України,
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим
кодексом України встановлено
вичерпний перелік документів
(податкова накладна, митна декларація,
товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ), на підставі
яких у платника податків виникає право
на включення відповідних сум до
податкового кредиту.

П. 201.8., п. 201.9. ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 183 цього
Кодексу. Не дає права на віднесення сум
податку до податкового кредиту
податкова накладна, виписана
платником, звільненим від сплати
податку за рішенням суду, після
набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи видно, що
вищезазначений договір був
спрямований на реальне настання
правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ними, оскільки поставка
контрагентом ФОП ОСОБА_2 за
вищезазначеним договором товару та
здійснення позивачем оплати товару
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими у відповідності із Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 року, а саме: податковими та
видатковими накладними,
розрахунковими документами, приймання
товару здійснено уповноваженою особою
- комірником на підставі довіреності,
оприбуткування товару здійснено
шляхом внесення записів в картку
розрахунку №631 за березень 2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем до складу податкового
кредиту за березень 2013 року віднесено
суми ПДВ по виписаним ФОП ОСОБА_2
податковими накладним на загальну суму
83778 грн.

Матеріалами справи доведений факт
дійсного виконання позивачем та його
контрагентом господарської угоди,
позивач не мав підстав вважати
діяльність зазначеного контрагента
ФОП ОСОБА_2 протиправною, так як на час
дії угоди контрагент позивача був
зареєстрований в установленому
порядку як платник ПДВ, мав право
виписувати та надавати податкові
накладні, не був виключений із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та мав документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту по операціям з
контрагентом ФОП ОСОБА_2, а тому
висновки податкового органу щодо
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість згідно
податкового повідомлення - рішення
форми "В4" № від 20.08.2013 року є
неправомірними.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та вірним.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова