Справа № 826/15126/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Амельохіна В.В.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Літвіної Н.М., Старової Н.Е.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Служби безпеки України про визнання
протиправними дії та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Служби
безпеки України про визнання
неправомірними дії відповідача щодо
відмови позивачу у виплаті 50% місячного
грошового забезпечення за 12
календарних років в МО України при
звільненні в запас та зобов'язання
відповідача прийняти рішення про
виплату позивачеві другої частини
одноразової грошової допомоги у
розмірі 50% місячного грошового
забезпечення за 12 календарних років
служби (за 18 років служби грошова
допомога виплачена).

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
жовтня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Позивач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення і прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
суд дійшов наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі наказу військового
прокурора Севастопольського гарнізону
ОСОБА_2 звільнений з військової служби
за підпунктом "з" (за власним бажанням)
пункту 65 Тимчасового положення про
проходження військової служби особами
офіцерського складу, затвердженого
Указом Президента України від 13.05.1993
№174, та виключений зі списків особового
складу з 15.12.1995. Відповідно до цього
наказу йому повинні були виплатити
грошову допомогу в розмірі 5-місячних
окладів грошового забезпечення
(посадового окладу, окладу за військове
звання і надбавки за вислугу років). На
військову службу в СБУ ОСОБА_2
прийнятий 16.12.1995р.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" (в редакції чинній на день
звільнення з військової служби в 1995
році) військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової служби,
при звільненні з військової служби
виплачувалася грошова допомога у
розмірі 5-місячного грошового
забезпечення.

Крім того, ст. 9 цього Закону
передбачалося, що військовослужбовцям,
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ, які
звільняються зі служби, членам сімей
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та
пенсіонерам з їх числа, які втратили
годувальника, виплачується допомога в
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Зазначені порядок і розміри
регламентувались постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей" (далі -
постанова №393).

Відповідно до пункту 10 постанови №393
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби),
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ при
звільненні з військової служби або з
органів внутрішніх справ виплачується
грошова допомога у розмірі 5- місячного
грошового забезпечення.

Позивач в позовній заяві визнає факт
нарахування та виплати йому при
звільненні в 1995 році одноразової
грошової допомоги у розмірі 5-місячних
окладів грошового забезпечення
(посадового окладу, окладу за військове
звання і надбавки за вислугу років).

Таким чином, ОСОБА_2 набув та реалізував
своє право на отримання одноразової
грошової допомоги відповідно до
чинного законодавства на момент його
звільнення з військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" (в редакції чинній на момент
звільнення ОСОБА_2 із СБУ)
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Позивач проходив військову службу в
СБУ з 16.12.1995 по 18.04.2014 (18 років) і, як
встановлено судом першої інстанції,
йому виплачено одноразову грошову
допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за 18
календарних років служби в СБУ.

Згідно з п. 6 ч.2 ст. 15 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей", ч. 6 ст. 9 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" та абзацом сьомим пункту 10
постанови №393 у разі повторного
звільнення військовослужбовців з
військової служби одноразова грошова
допомога виплачується за період їх
календарної служби з дня останнього
зарахування на службу без урахування
періоду попередньої служби, за
винятком тих осіб, які при попередньому
звільненні не набули права на
отримання такої грошової допомоги.

Отже, позивачем право на отримання
одноразової грошової допомоги під час
попереднього звільнення (тобто
звільнення з військової служби з
підстав, що передбачали виплату
грошової допомоги) в 1995 році було
реалізовано, а тому при повторному його
звільненні з військової служби із
Служби безпеки України одноразова
грошова допомога йому виплачувалася за
період його календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовної вимоги про
визнання неправомірними дій Служби
безпеки України щодо відмови ОСОБА_2 у
виплаті 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за 12
календарних років служби в МО України
при звільненні в запас.

Водночас, позовна вимога про
зобов'язання відповідача прийняти
рішення про виплату позивачеві другої
частини одноразової грошової допомоги
у розмірі 50% місячного грошового
забезпечення за 12 календарних років
служби (за 18 років служби грошова
допомога виплачена), задоволенню не
підлягає, як похідна вимога.

Доводи апеляційної скарги
зазначених вище висновків суду
попередньої інстанції не спростовують
і не дають підстав для висновку, що
судом першої інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. За
наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя

Н.М.Літвіна

суддя

Н.Е.Старова

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Літвіна Н. М.

Старова Н.Е.