Справа № 2а-3747/11/0206
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-3747/11/0206
Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 04 липня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
в Замостянському районі м. Вінниці
Вінницької області про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2011 року позивач звернувся до
Замостянського районного суду м.
Вінниці з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Замостянському районі м. Вінниці про
визнання дій відповідача
протиправними; зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної та
додаткової пенсії у відповідності до
ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
розрахунку 8 мінімальних пенсій за
віком (державна пенсія) та 75 %
мінімальної пенсії за віком (додаткова
пенсія), яка встановлюється у
відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом (з урахуванням
змін прожиткового мінімуму), починаючи
з 14 грудня 2010 року до дня припинення
права на отримання державної та
додаткової пенсії у вищезазначених
розмірах.

Постановою Замостянського районного
суду м. Вінниці від 04 липня 2011 року
позов задоволено частково: визнано дії
відповідача неправомірними;
зобов'язано відповідача зробити
виплату державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії, інваліда ІІ групи у
відповідності до ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а також зробити виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, застосувавши при
нарахуванні та виплаті пенсії
положення ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з подальшим перерахунком
згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і ст. 87
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", з 14 грудня 2010 року по 18
червня 2011 року включно.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Замостянського районного
суду м. Вінниці від 04 липня 2011 року та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до положень ст. ст. 197, 183-2 КАС України
проводить розгляд справи у порядку
письмового провадження. За таких умов
згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції у
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та інвалідом ІІ групи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1
(а.с. 5) та довідкою серії ВТЕ №096476 (а.с. 8).

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача щодо зобов`язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії та підвищення
(доплати) до пенсії як особі, що
постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи, відповідно
до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
частково не погоджується з висновками
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до постраждалих першої
категорії, що є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному постановами
Кабінету Міністрів України №1 від
03.01.2002 року та № 654 від 16.07.2008 року.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановами Кабінету
Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та
№ 654 від 16.07.2008 року відповідач
неправомірно виплачував позивачу
основну та додаткову пенсію в меншому
розмірі, ніж це передбачено ст.ст. 50, 54
зазначеного Закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу пенсії,
передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії відповідно до ст.ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", необґрунтовано визначився
із періодом захисту порушеного права
позивача, задовольнивши позовні вимоги
з 14.12.2010 року по 18.06.2011 року, виходячи з
наступного.

19 червня 2011 року набув чинності Закон
України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2011 рік", яким
передбачено, зокрема, що у 2011 році
положення статтей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного
Закону Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23.07.2011 року

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у
справі за конституційним поданням щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік"
положення Закону України від 14.06.2011
№3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік" визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційними).

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року
для проведення таких виплат
встановлений інший розмір та порядок,
визначений законодавством.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Враховуючи позовні вимоги позивача,
судова колегія дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства, є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної та
додаткової пенсії по день припинення
такого права.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає необґрунтованим застосування
судом першої інстанції ст. 87 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" під
час задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" нараховані суми
пенсії, не затребувані пенсіонером
своєчасно, виплачуються за минулий час
не більш як за 3 роки перед зверненням
за одержанням пенсії.

Суми пенсії, не одержані своєчасно з
вини органу, що призначає або
виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком.

Аналізуючи вищезазначене положення ст.
87 Закону, колегія суддів звертає увагу
апелянта на приписи ч. 1 цієї ж статті,
згідно з якими необхідною передумовою
виплати пенсії є її нарахування, і лише
в такому випадку невиплачені з вини
органів Пенсійного фонду пенсії
підлягають стягненню без обмеження
строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
необґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати
постанову суду та прийняти нову.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 04 липня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
в Замостянському районі м. Вінниці
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 04 липня 2011 року викласти в
наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду в Замостянському районі м.
Вінниці Вінницької області
перерахувати та виплачувати ОСОБА_2
державну пенсію у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, що передбачена ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, що передбачена ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період
з 14 грудня 2010 року по день припинення
права на пенсію в зазначених розмірах,
з урахуванням виплачених сум."

В решті постанову Замостянського
районного суду м. Вінниці від 04 липня 2011
року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.