Справа № К/9991/39818/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/39818/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка
М.І.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційні скарги
Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької
області та начальника Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області
Сінгаєвського Ігоря Петровича на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 4 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
начальника Славутської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області Сінгаєвського
Ігоря Петровича про визнання дій
незаконними,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до відповідача.
Просив визнати незаконними дії
начальника Славутської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області Сінгаєвського
І.П. щодо ненадання йому невикористаної
щорічних основної та додаткової
відпусток за попередні роки.

Посилався на те, що відповідач в
порушення вимог ст. 12 Закону України
«Про відпустки» не надав йому
невикористані щорічні основну та
додаткову відпустки за попередні роки.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 5 січня 2011
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 4 травня
2011 року скасовано постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 5
січня 2011 року та прийнято нову
постанову про задоволення позову.
Визнано незаконними дії начальника
Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької
області Сінгаєвського І.П. щодо
ненадання позивачу невикористаних
щорічних основної та додаткової
відпусток за 2008 - 2009 роки.

У касаційних скаргах ставиться питання
про скасування постанови суду
апеляційної інстанції з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права та залишення в
силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 1 січня 2008 року по 20
квітня 2010 року позивач працював
заступником начальника Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції - начальником Нетішинського
відділення.

У лютому та березні 2010 року позивач
звертався до відповідача з заявами про
надання йому невикористаної щорічної
основної та додаткової відпусток за
2008-2009 роки. Однак, вказаних відпусток
йому надано не було. Крім того,
відповідь на першу заяву позивача було
надано головним спеціалістом з питань
роботи персоналу Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області, а не
начальником Славутської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області Сінгаєвським
І.П., якому вона була адресована.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не відмовляв позивачу у
наданні відпустки, а навпаки,
неодноразово запрошував для вирішення
цього питання.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що ненадання відповідачем
невикористаних щорічних основної та
додаткової відпусток за 2008 - 2009 роки
позивачу є порушенням його прав, свобод
та інтересів, а відтак порушені права
підлягають захисту.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України
громадянам, які перебувають у трудових
відносинах з підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи,
надаються щорічні (основна та
додаткові) відпустки із збереженням на
їх період місця роботи (посади) і
заробітної плати.

Згідно ч. 7 ст. 79 КЗпП України
невикористана частина щорічної
відпустки має бути надана працівнику,
як правило, до кінця робочого року, але
не пізніше 12 місяців після закінчення
робочого року, за який надається
відпустка.

За таких обставин, коли позивач мав
невикористані відпустки за 2008-2009 роки
роботи, то він мав право використати їх
і у 2010 році, а тому відмова відповідача
у наданні вказаних відпусток є
незаконною.

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційних скарг
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційні
скарги необхідно залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області та
начальника Славутської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області Сінгаєвського
Ігоря Петровича залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 4 травня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк