Справа № 2а-5/11
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5/2011
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2011 року

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

Колегія суддів у складі:
Головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

Суддів
–Шелестова К.О., Брага А.В.

при
секретарі - Величко О.М.

за участю : позивача –ОСОБА_1,

представника позивача МПНВП
«ІРА» –ОСОБА_1

представника відповідача –
прокуратури Красногвардійського
району м. Дніпропетровська –ОСОБА_2

представник відповідача
–Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області -

– ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури
України про визнання дій та
бездіяльності протиправними та
стягнення моральної шкоди; за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди; за позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди; за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
стягнення моральної шкоди; за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди; за позовом
директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди; за позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Красногвардійського
району

м. Дніпропетровська про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення моральної шкоди; за позовом
директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди; за позовом директора МПНВП
«ІРА»ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди; за позовом
ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури
України, Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області про
визнання дій та бездіяльності
протиправними, зобов’язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди,
-

В С Т А Н О В И В:

09.12.2005 року ОСОБА_1 звернувся до
Печерського районного суду м. Києва з
позовом до Генеральних прокурорів
України, третя особа –Президент
України, про зобов’язання вчинити
певні дії. (т. 1 а.с. 2)

Ухвалою судді Печерського районного
суду м. Києва Волкової С.Я. від 13.12.2005
року було відкрито провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Генеральних прокурорів
України, третя особа –Президент
України, про зобов’язання вчинити
певні дії. (т. 1 а.с. 1)

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 20.12.2005 року адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Генеральних прокурорів України, третя
особа –Президент України, про
зобов’язання вчинити певні дії, було
передано на розгляд до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська. (т. 1
а.с. 5)

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
14.04.2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1
було залишено без задоволення, а ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
20.12.2005 року –без змін. (т. 1 а.с. 22)

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04.12.2007 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 було залишено без
задоволення, а ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 20.12.2005 року
–без змін. (т. 1 а.с. 183-184)

30.05.2006 року адміністративна справа за
позовом ОСОБА_1 до Генеральних
прокурорів України, третя особа
–Президент України, про зобов’язання
вчинити певні дії, надійшла до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська. (т. 1 а.с. 26)

17.04.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Генеральної прокуратури України про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, стягнення моральної
шкоди. (т. 1 а.с. 28)

17.04.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди. (т. 1 а.с. 33)

17.04.2006 року директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська
з позовом до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 38)

17.04.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов’язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди.
(т. 1 а.с. 43)

17.04.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними,
стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 48)

17.04.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення моральної
шкоди. (т. 1 а.с. 53)

17.04.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними,
зобов’язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 58)

17.04.2006 року директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська з
позовом до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 63)

17.04.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди. (т. 1 а.с. 68)

11.05.2006 року директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська з
позовом до прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 73)

04.05.2006 року директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська з
позовом до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 77)

04.05.2006 року директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська
з позовом до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 80)

04.05.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов’язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди.
(т. 1 а.с. 83)

04.05.2006 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Генеральної прокуратури України про
визнання протиправними дії та
бездіяльності, зобов’язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди.
(т. 1 а.с. 86)

Ухвалою колегії суддів Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05.06.2006 року було відкрито провадження в
адміністративних справах за позовами
ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури
України про визнання протиправними дій
та бездіяльності, відшкодування
моральної шкоди (справа № 2-а-350/06),
ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною відсутність
рішення та відшкодування моральної
шкоди (справа № 2-а-355/06), ОСОБА_1 до
Прокуратури Дніпропетровської області
про визнання протиправною
бездіяльності та відшкодування
моральної шкоди (справа № 2-а-357/06),
ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною відсутності
відповіді, зобов’язання виконати
вимогу закону та відшкодування
моральної шкоди (справа № 2-а-354/06),
ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання діяльності протиправною,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-352/06), ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною бездіяльності,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-351/06), ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправним висновку,
зобов’язання зробити правильний
висновок, відшкодування моральної
шкоди (справа № 2-а-358/06), ОСОБА_1 до
Прокуратури Дніпропетровської області
про визнання протиправною
бездіяльності, відшкодування
моральної шкоди (справа № 2-а-356/06),
ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною бездіяльності,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-353/06), ОСОБА_1 до Прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про визнання
протиправною бездіяльності,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-385/06), ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною бездіяльності,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-380/06), ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною бездіяльності,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-378/06), ОСОБА_1 до Прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною бездіяльності,
зобов’язання вжити заходи,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-377/06), ОСОБА_1 до Генеральної
прокуратури України про визнання
протиправною дії та бездіяльності,
зобов’язання вжити заходи,
відшкодування моральної шкоди (справа
№ 2-а-376/06), ОСОБА_1 до Генеральних
прокурорів України, третя особа
–Президент України, про зобов’язання
вчинити певні дії (справа № 2-а-404/06),
об’єднавши зазначені справи в одному
провадженні під єдиним реєстраційним
номером № 2-а-404/06. (т. 1 а.с. 88)

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 09.09.2009 року
ОСОБА_4 зазначену адміністративну
справу було прийнято до провадження. (т.
1 а.с. 187)

Ухвалою колегії суддів Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
29.04.2010 року було виділено в окреме
провадження позов ОСОБА_1 до
Генеральних прокурорів України, третя
особа –Президент України, про
зобов’язання вчинити певні дії. (т. 1
а.с. 214-216)

Ухвалою колегії суддів Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
29.04.2010 року позовні заяви ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України про
визнання дій та бездіяльності
протиправними та стягнення моральної
шкоди; за позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди; за позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди; за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
стягнення моральної шкоди; за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди; за позовом
директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди; за позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Красногвардійського
району

м. Дніпропетровська про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення моральної шкоди; за позовом
директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди; за позовом директора МПНВП
«ІРА»ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди; за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди; за позовом
ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури
України про визнання дій та
бездіяльності протиправними,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди, було
залишено без руху та надано строк для
усунення недоліків позовних заяв. (т. 1
а.с. 218-222)

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16.11.2010 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29.04.2010 року
–скасовано. (т. 1 а.с. 234-235)

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до Генеральної прокуратури України про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, стягнення моральної
шкоди, та у судовому засіданні
посилався на те, що відповідач,
всупереч вимог ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру», не вжив заходів
прокурорського реагування стосовно
фактів, викладених позивачем у
направленій останнім на адресу
відповідача заяві про посягання на
життя прокурора Красногвардійського
району

м. Дніпропетровська і бездіяльність з
цього приводу прокуратури
Дніпропетровської області, чим порушив
права позивача та завдав йому
моральної шкоди, а тому позивач просив
суд визнати протиправними дії та
бездіяльність відповідача у
встановленні факту посягання на життя
прокурора та стягнути на його користь з
Державного бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 125 000,00
грн. (т. 1 а.с. 28)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача - Генеральної
прокуратури України, у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що дії відповідача стосовно
направлення скарги позивача на розгляд
до прокуратури Дніпропетровської
області були правомірними, відповідали
вимогам ОСОБА_5 України «Про звернення
громадян»та «Про прокуратуру»,
Регламенту Генеральної прокуратури
України, Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому громадян в органах
прокуратури України, оскільки до
провадження відповідача приймаються
звернення, по яких прийнято рішення
керівництвом прокуратур обласного
рівня. Крім того, представник
відповідача посилалась на
необґрунтованість позовних вимог про
стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 109-110)

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до прокуратури Дніпропетровської
області про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди, та у судовому засіданні
посилався на те, що внаслідок
протиправної бездіяльності
відповідача заява про порушення
кримінальної справи відносно
прокурора Самолевіча А.А. була
протиправно направлена відповідачем
на розгляд прокурору Самолевічу А.А.,
відповідна постанова за наслідками
розгляду вказаної заяви в межах
встановленого терміну не була
прийнята, чим було порушено права
позивача та завдано йому моральної
шкоди, а тому позивач просив суд
визнати протиправною відсутність
рішення відповідача у порядку ст. 97 КПК
України та стягнути на його користь з
Державного бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 10 000,00
грн. (т. 1 а.с. 33)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача ОСОБА_1 є
необґрунтованими, відповідачем не було
допущено порушення прав позивача.

Позивач - директор МПНВП «ІРА»- ОСОБА_1,
у своїй позовній заяві до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди, та у
судовому засіданні посилався на те, що
відповідач, всупереч вимог ОСОБА_5
України «Про прокуратуру», не здійснив
ефективний нагляд за попереднім
слідством у кримінальній справі №
66009007, зокрема не надав оцінку
відсутності у матеріалах кримінальної
справи відповідної постанови,
прийнятої за наслідками розгляду заяви
позивача про визнання його потерпілим,
не вжив заходів прокурорського
реагування стосовно порушення слідчим
закону, чим порушив права позивача та
завдав йому моральної шкоди, а тому
позивач просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача стосовно нагляду за
слідством у кримінальній справі та
стягнути на його користь з Державного
бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 25 000,00
грн. (т. 1 а.с. 38)

У судовому засіданні представник
позивача - директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача - директора МПНВП
«ІРА»- ОСОБА_1, є необґрунтованими,
відповідачем не було допущено
порушення прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до прокуратури Дніпропетровської
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов’язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди,
та у судовому засіданні посилався на
те, що відповідач не надав позивачу у
відповідь на звернення останнього
необхідної інформації щодо
місцезнаходження прокурора Самолевіча
А.А, не вказав причин відмови у наданні
такої інформації, чим порушив вимоги
ОСОБА_5 України «Про звернення
громадян»та «Про інформацію», права
позивача та завдав позивачу моральної
шкоди, а тому позивач просив суд
визнати протиправною відсутність
відповіді відповідача на поставлене
позивачем у відповідній заяві питання,
зобов’язати відповідача виконати
вимоги закону стосовно надання
відповіді та стягнути на його користь з
Державного бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000,00
грн. (т. 1 а.с. 43)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача ОСОБА_1 є
необґрунтованими, відповідачем не було
допущено порушення прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до прокуратури Дніпропетровської
області про визнання дій
протиправними, стягнення моральної
шкоди, та у судовому засіданні
посилався на те, що відповідач у своєму
листі від 13.04.2006 року № 05/1-(08/1-2289-03)-06
надав позивачу неправдиві відомості
стосовно осіб, що проводили виїмку
документів МПНВП «ІРА», не вжив заходів
прокурорського реагування стосовно
існування незаконного озброєного
формування –податкової поліції, та
здійснення таким формуванням
протиправних дій, чим порушив права
позивача та завдав позивачу моральної
шкоди, а тому позивач просив суд
визнати протиправним внесення у лист
відповідача завідомо неправдивих
відомостей та стягнути на його користь
з Державного бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 10 000,00
грн. (т. 1 а.с. 48)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача ОСОБА_1 є
необґрунтованими, відповідачем не було
допущено порушення прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до прокуратури Дніпропетровської
області про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення моральної
шкоди, та у судовому засіданні
посилався на те, що відповідач всупереч
вимог ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру»не дослідив факт
посягання на життя прокурора
Красногвардійського району

м. Дніпропетровська ОСОБА_6 та не вжив
заходів прокурорського реагування
стосовно зазначеного факту, чим
порушив права позивача та завдав
позивачу моральної шкоди, а тому
позивач просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача у встановленні факту
посягання на життя прокурора та
стягнути на його користь з Державного
бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 125 000,00
грн. (т. 1 а.с. 53)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача ОСОБА_1 є
необґрунтованими, відповідачем не було
допущено порушення прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до прокуратури Дніпропетровської
області про визнання дій
протиправними, зобов’язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди,
та у судовому засіданні посилався на
те, що відповідач у своєму листі від
13.04.2006 року № 05/1-(08/1-2289-03)-06 дійшов
хибного висновку стосовно того, що
трудова книжка позивача не вилучалась
та її місцезнаходження невідоме, чим
порушив права позивача щодо отримання
останнім правдивих відомостей щодо
його трудової книжки, штучно створив
підстави для своєї бездіяльності
стосовно пошуків належного позивачу
документа та завдав позивачу моральної
шкоди, а тому позивач просив суд
визнати протиправним висновок
відповідача про відсутність вилучення
його трудової книжки, зобов’язати
відповідача зробити правильний
висновок та стягнути на його користь з
Державного бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000,00
грн. (т. 1 а.с. 58)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача ОСОБА_1 є
необґрунтованими, відповідачем не було
допущено порушення прав позивача.

Позивач - директор МПНВП «ІРА»- ОСОБА_1,
у своїй позовній заяві до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди, та у
судовому засіданні посилався на те, що
відповідач, всупереч вимог ОСОБА_5
України «Про прокуратуру», не здійснив
ефективний нагляд за попереднім
слідством у кримінальній справі №
66009007, зокрема не надав оцінку
тривалості проведення слідства і його
фактичного саботажу, чим порушив права
позивача та завдав йому моральної
шкоди, а тому позивач просив суд
визнати протиправною бездіяльність
відповідача стосовно нагляду за
слідством у кримінальній справі та
стягнути на його користь з Державного
бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 125 000,00
грн. (т. 1 а.с. 63)

У судовому засіданні представник
позивача - директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача є необґрунтованими,
відповідачем не було допущено
порушення прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до прокуратури Дніпропетровської
області про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди, та у судовому засіданні
посилався на те, що відповідач,
всупереч вимог ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру», не здійснив ефективний
нагляд за попереднім слідством у
кримінальній справі № 66009007, зокрема не
надав оцінку відсутності у матеріалах
кримінальної справи відповідної
постанови за наслідками розгляду заяви
позивача про визнання його потерпілим,
не вжив заходів прокурорського
реагування щодо порушення закону
слідчим, чим порушив права позивача та
завдав йому моральної шкоди, а тому
позивач просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача стосовно нагляду за
слідством у кримінальній справі та
стягнути на його користь з Державного
бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 25 000,00
грн. (т. 1 а.с. 68)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача є необґрунтованими,
відповідачем не було допущено
порушення прав позивача.

Позивач директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 у
своїй позовній заяві до прокуратури
Красногвардійського району

м. Дніпропетровська про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення моральної шкоди, та у
судовому засіданні посилався на те, що
відповідач, всупереч вимог КПК України,
ОСОБА_5 України «Про прокуратуру», не
здійснив розгляд заяви про порушення
кримінальної справи стосовно
заволодіння, розтрати майна МПНВП
«ІРА»і стосовно прокурора
Красногвардійського району, не вжив
заходів прокурорського реагування
щодо порушення закону, чим порушив
права позивача та завдав йому
моральної шкоди, а тому позивач просив
суд визнати протиправною
бездіяльність відповідача стосовно
розгляду заяви про порушення
кримінальної справи та стягнути на
його користь з Державного бюджету
України у рахунок відшкодування
моральної шкоди 250 000,00 грн. (т. 1 а.с. 73)

У судовому засіданні представник
позивача - директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська у судовому засіданні
проти заявлених позовних вимог
заперечував посилаючись на те, що
вимоги позивача є необґрунтованими,
відповідачем не було допущено
порушення прав позивача.

Позивач директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 у
своїй позовній заяві до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди, та у
судовому засіданні посилався на те, що
відповідач, всупереч вимог ОСОБА_5
України «Про прокуратуру», не здійснив
нагляд за дізнанням за заявою про
порушення кримінальної справи
стосовно заволодіння майном МПНВП
«ІРА», не надав оцінку відсутності
відповідної постанови про порушення
або відмову у порушенні кримінальної
справи, не вжив заходів прокурорського
реагування щодо порушення закону
прокурорами Красногвардійського
району, чим порушив права позивача та
завдав йому моральної шкоди, а тому
позивач просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача стосовно нагляду за
дізнанням за заявою про порушення
кримінальної справи стосовно
заволодіння майном МПНВП «ІРА» та
стягнути на його користь з Державного
бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 25 000,00
грн. (т. 1 а.с. 77)

У судовому засіданні представник
позивача - директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача є необґрунтованими,
відповідачем не було допущено
порушення прав позивача.

Позивач директор МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 у
своїй позовній заяві до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди, та у
судовому засіданні посилався на те, що
відповідач, всупереч вимог ОСОБА_5
України «Про прокуратуру», не здійснив
нагляд за дізнанням за заявою про
порушення кримінальної справи
стосовно заволодіння майном МПНВП
«ІРА», не надав оцінку відсутності
відповідної постанови про порушення
або відмову у порушенні кримінальної
справи, не вжив заходів прокурорського
реагування щодо порушення закону
прокурорами Красногвардійського
району, чим порушив права позивача та
завдав йому моральної шкоди, а тому
позивач просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача стосовно нагляду за
дізнанням за заявою про порушення
кримінальної справи стосовно розтрати
майна МПНВП «ІРА»та стягнути на його
користь з Державного бюджету України у
рахунок відшкодування моральної шкоди
25 000,00 грн. (т. 1 а.с. 80)

У судовому засіданні представник
позивача - директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача є необґрунтованими,
відповідачем не було допущено
порушення прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до прокуратури Дніпропетровської
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов’язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди,
та у судовому засіданні посилався на
те, що відповідач, всупереч вимог
ОСОБА_5 України «Про прокуратуру»і КПК
України, не перевірив факт посягання на
життя прокурора і не вжив заходів
прокурорського реагування, зокрема не
виніс постанову про порушення або
відмову у порушенні кримінальної
справи стосовно посягання на життя
прокурора, чим порушив права позивача
та завдав йому моральної шкоди, а тому
позивач просив суд визнати
протиправною бездіяльність
відповідача стосовно розгляду факту
посягання на життя прокурора
Самолевіча, зобов’язати відповідача
вжити заходів прокурорського
реагування стосовно зазначеного факту
та стягнути на його користь з
Державного бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000,00
грн. (т. 1 а.с. 83)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача –прокуратури
Дніпропетровської області у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що вимоги позивача є необґрунтованими,
відповідачем не було допущено
порушення прав позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві
до Генеральної прокуратури України про
визнання протиправними дії та
бездіяльності, зобов’язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди,
та у судовому засіданні посилався на
те, що відповідач, всупереч вимог
ОСОБА_5 України «Про звернення
громадян», «Про прокуратуру»і КПК
України, адресовану йому заяву про факт
посягання на життя прокурора
Самолевіча і байдужість до цього факту
прокуратури Дніпропетровської області
направив для перевірки суб’єкту
оскарження, а саме до прокуратури
Дніпропетровської області, тим самим
не перевіривши факт посягання на життя
прокурора, чим порушив права позивача
та завдав йому моральної шкоди, а тому
позивач просив суд визнати
протиправною дію і бездіяльність
відповідача стосовно розгляду факту
посягання на життя прокурора
Самолевіча, зобов’язати відповідача
вжити заходів прокурорського
реагування стосовно зазначеного факту
та стягнути на його користь з
Державного бюджету України у рахунок
відшкодування моральної шкоди 15 000,00
грн. (т. 1 а.с. 86)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні у повному
обсязі.

Представник відповідача - Генеральної
прокуратури України, у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що дії відповідача стосовно
направлення скарги позивача на розгляд
до прокуратури Дніпропетровської
області були правомірними, відповідали
вимогам ОСОБА_5 України «Про звернення
громадян»та «Про прокуратуру»,
Регламенту Генеральної прокуратури
України, Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому громадян в органах
прокуратури України, оскільки до
провадження відповідача приймаються
звернення, по яких прийнято рішення
керівництвом прокуратур обласного
рівня. Крім того, представник
відповідача посилалась на
необґрунтованість позовних вимог про
стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 109-110)

Представник відповідача –Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної
адміністративної справи та
кримінальної справи № 66009007, порушеної
відносно посадових осіб ДПІ
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська за фактом службового
підроблення при вилученні документів
МПНВП «ІРА», суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.11.1997 року В.о.
слідчого СУ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області майором
міліції ОСОБА_7 було винесено постанову
про проведення виїмки документів МПНВП
«ІРА», що знаходяться у ДПА по
Красногвардійському району м.
Дніпропетровська, у
держподатінспектора відділу
документальних перевірок юридичних
осіб ДПА у Красногвардійському районі
м. Дніпропетровська ОСОБА_8, що
підтверджується копією зазначеної
постанови, копією протоколу виїмки та
додатку до нього. (т.2 а.с. 34-36)

Судом також було встановлено, що у
додатку до протоколу виїмки від 06.11.1997
року був приведений перелік
документів, що були вилучені в ході
виїмки у дерподатінспектора ДПА у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська ОСОБА_8, що
підтверджується копією зазначеного
додатку. (т.2 а.с.37-41)

Судом також було встановлено, що серед
документів, зазначених у додатку до
протоколу виїмки від 06.11.1997 року
трудова книжка ОСОБА_1 не значиться, що
підтверджується копією зазначеного
додатку. (т.2 а.с.37-41)

У судовому засіданні було встановлено,
що постановою судді
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_9 від 10.03.2000 року
було порушено кримінальну справу за
фактом вчинення посадовими особами ДПІ
по Красногвардійському району м.
Дніпропетровська службового
підроблення при вилученні документів
МПНВП «ІРА»у 1997 році, що
підтверджується матеріалами справи.
(т.2 а.с.31-32)

Листом від 08.06.2000 року прокуратура
Дніпропетровської області повідомила
прокурора Красногвардійського району
м. Дніпропетровська про відсутність
підстав для опротестування у порядку
нагляду постанови судді
Красногвардійського району м
Дніпропетровська від 10.03.2000 року, що
підтверджується копією зазначеного
листа. (т.2 а.с.30)

Судом також було встановлено, що 14.06.2000
року слідчим прокуратури
Красногвардійського району

м. Дніпропетровська ОСОБА_10 було
винесено постанову про прийняття
кримінальної справи № 66009007 до свого
провадження, що підтверджується
матеріалами справи. (т.2 а.с.42)

Судом встановлено, що 02.08.2000 року МПНВП
«ІРА»в особі директора ОСОБА_1
звернулось із клопотанням до
Красногвардійської районної
прокуратури про визнання МПНВП
«ІРА»потерпілим від службового
підроблення та інших протиправних дій
співробітників ДПА по
Красногвардійському району в межах
порушеної за вказаним фактом
кримінальної справи, що
підтверджується копією вказаного
клопотання. (т.2 а.с.33)

Судом також було встановлено, що
постановою слідчого прокуратури
Красногвардійського району

м. Дніпропетровська ОСОБА_10 від 16.10.2000
року слідство по кримінальній справі №
66009007 за фактом скоєння посадовими
особами ДПІ по Красногвардійському
району м. Дніпропетровська злочину
передбаченого ст. 172 КК України було
зупинено у зв’язку із неможливістю
встановлення осіб, винних у скоєнні
злочину, що підтверджується копією
зазначеної постанови. (т.2 а.с.43)

У судовому засіданні також було
встановлено, що 27.11.2000 року старшим
прокурором відділу прокуратури
області було винесено постанову про
скасування постанови слідчого
прокуратури Красногвардійського
району

м. Дніпропетровська ОСОБА_10 від 16.10.2000
року, що підтверджується копією
зазначеної постанови. (т.2 а.с.44)

Судом також було встановлено, що
постановою слідчого прокуратури
Красногвардійського району

м. Дніпропетровська ОСОБА_10 від 28.12.2000
року слідство по кримінальній справі №
66009007 за фактом скоєння посадовими
особами ДПІ по Красногвардійському
району м. Дніпропетровська злочину
передбаченого ст. 172 КК України було
зупинено у зв’язку із неможливістю
встановлення осіб, винних у скоєнні
злочину, що підтверджується копією
зазначеної постанови. (т.2 а.с.46)

Постановою слідчого прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_10 від 05.01.2001
року попереднє слідство по
кримінальній справі № 66009007 було
відновлено, ці обставини
підтверджуються копією відповідної
постанови. (т.2 а.с.45)

Судом також було встановлено, що
постановою слідчого прокуратури
Красногвардійського району

м. Дніпропетровська ОСОБА_10 від 26.07.2001
року слідство по кримінальній справі №
66009007 за фактом скоєння посадовими
особами ДПІ по Красногвардійському
району м. Дніпропетровська злочину
передбаченого ст. 172 КК України було
зупинено у зв’язку із неможливістю
встановлення осіб, винних у скоєнні
злочину, що підтверджується копією
зазначеної постанови. (т.2 а.с.47)

Постановою слідчого прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_10 від 01.08.2001
року слідство по кримінальній справі №
66009007 за фактом скоєння посадовими
особами ДПІ по Красногвардійському
району

м. Дніпропетровська злочину
передбаченого ст. 172 КК України було
закрито за відсутністю в діях складу
злочину, що підтверджується копією
зазначеної постанови. (т.2 а.с.48-49)

Постановою Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
26.06.2002 року постанову слідчого
прокуратури Красногвардійського
району м. Дніпропетровська ОСОБА_10 від
01.08.2001 року було скасовано, справу
направлено прокурору
Красногвардійського району для
відновлення слідства, ці обставини
підтверджуються копією зазначеної
постанови. (т.2 а.с.50 )

Постановою Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
14.08.2002 року кримінальну справу № 66009007
порушену за фактом підроблення
відносно невстановлених посадових
осіб ДПІ Красногвардійського району

м. Дніпропетровська за ознаками ст. 366
ч.1 КК України було закрито, ці
обставини підтверджуються копією
зазначеної постанови. (т.2 а.с. 51)

Ухвалою колегії суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від
11.08.2003 року постанову
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 14.08.2002 року було
залишено без змін, що підтверджується
копією зазначеної ухвали. (т.2 а.с.52-53)

Ухвалою Верховного Суду України від
27.07.2004 року постанову
Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 14.08.2002 року та
ухвалу колегії суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від
11.08.2003 року було скасовано, справу
направлено на нове розслідування, що
підтверджується копією вказаної
ухвали. (т.2 а.с.54-55)

Постановою слідчого прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_11 від 26.08.2008
року досудове слідство по кримінальній
справі № 66009007 було зупинено у зв’язку
з тим, що не встановлено особу, яка
скоїла злочин, що підтверджується
копією зазначеної постанови. (т.2 а.с.56)

У судовому засіданні не знайшов
підтвердження факт звернення позивача
МПНВП «ІРА», в тому числі в особі його
директора ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області із
відповідною заявою або іншим
повідомленням про порушення
законності слідчими та прокурорами
Красногвардійського району щодо
неприйняття рішення за наслідками
розгляду клопотання МПНВП «ІРА»про
визнання МПНВП «ІРА»потерпілим від
службового підроблення та інших
протиправних дій співробітників ДПА по
Красногвардійському району в межах
порушеної за вказаним фактом
кримінальної справи, що вимагає
прокурорського реагування, ці
обставини не були спростовані
представником позивача у судовому
засіданні та підтверджені належними
доказами.

Також у судовому засіданні не знайшов
підтвердження факт звернення ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
із відповідною заявою або іншим
повідомленням про існування
незаконного озброєного формування і
здійснення цим формуванням конкретних
протиправних дій, що вимагає
прокурорського реагування, ці
обставини не були спростовані
позивачем у судовому засіданні та
підтверджені належними доказами.

Крім того, у судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт оскарження
ОСОБА_12 у порядку передбаченому КПК
України дій слідчих, що проводили
слідство у кримінальній справі № 66009007,
стосовно порядку та строків
провадження слідства по зазначеній
справі, ці обставини не були
спростовані представником позивача у
судовому засіданні та підтверджені
належними доказами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у
2004 році звернувся із заявою, датованою
29.04.2004 роком, до Генеральної
прокуратури України, у якій просив
відповідно до ст. 97 КПК України
порушити кримінальну справу за фактами
привласнення, розтрати майна і
заволодіння ним шляхом зловживання
службовим становищем, вчинені
організованою групою, порушення
обов’язків щодо охорони майна,
сприяння учасникам злочинних
організацій та укриття їх злочинної
діяльності, вчинені службовою особою, а
також порушити кримінальну справу
відносно прокурорів
Красногвардійського району за ст. 382 КК
України, ці обставини підтверджуються
копією зазначеної заяви. (т. 1 а.с. 129)

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у
2006 році звернувся із заявою, датованою
12.02.2006 роком, до Генеральної
прокуратури України, у якій поставив
запитання «Де прокурор Самолевіч?»та у
якій, зокрема при викладенні обставин,
зазначив про те, що під час судового
розгляду його скарги на бездіяльність
органів прокуратури, в тому числі
Генеральної прокуратури України та
прокурора Красногвардійського району
Самолевіча А.А., у з’ясуванні питання,
навіщо ДПІ його трудова книжка, суддя
апеляційного суду Дніпропетровської
області, із яким погодився представник
прокуратури Дніпропетровської області
та Генеральної прокуратури України,
оговорював питання стосовно того, що у
разі смерті прокурора Самолевіча А.А.
кримінальну справу можливо було б
закрити, ці обставини підтверджуються
копією зазначеної заяви. (т. 1 а.с. 93)

Судом також встановлено, що на адресу
ОСОБА_1 прокуратурою Дніпропетровської
області було направлено відповідь від
13.04.2006 року № 05/1-(08/1-2289-03)-06, якою ОСОБА_1
було повідомлено, зокрема про те, що
скарга ОСОБА_1 була направлена
Генеральною прокуратурою України на
розгляд до прокуратури
Дніпропетровської області, в
провадженні прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська знаходиться
кримінальна справа № 66009007 порушена
10.03.2000 року суддею Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська
Петренко І.О. за фактом скоєння
посадовими особами ДПІ по
Красногвардійському району м.
Дніпропетровська службового
підроблення при вилученні документів
МПНВП «ІРА», 06.11.1997 року СУ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
було проведено виїмку документів МПНВП
«ІРА», які знаходились на той час у ДПІ
у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, про що в матеріалах
справи мається протокол виїмки та
додаток до нього, крім того,
прокуратурою Дніпропетровської
області, після проведення перевірки в
порядку ст. 97 КПК України за заявою
ОСОБА_1 про порушення кримінальної
справи відносно прокурорів
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська, 10.11.2004 року було
прийнято рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи
відносно прокурора
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_13 за фактом
невиконання судових рішень
Красногвардіцського районного суду м.
Дніпропетровська на підставі ст. 6 п. 2
КПК України, рішення у порядку ст. 97 КПК
України відносно прокурора
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_6 прокуратурою
області не приймалося, також заявнику
було роз’яснено його право на
оскарження прийнятих постанов про
відмову в порушенні кримінальних справ
до суду, що підтверджується копією
зазначеної відповіді. (т. 1 а.с. 133)

Зазначеною відповіддю прокуратури
Дніпропетровської області від 13.04.2006
року № 05/1-(08/1-2289-03)-06 до відома позивача
ОСОБА_1 зокрема було доведено, що
вивченням протоколу виїмки від 06.11.1997
року та додатку до нього, долученим до
матеріалів справи № 66009007, встановлено,
що трудова книжка ОСОБА_1 не вилучалася
та місцезнаходження її на теперішній
час не відоме, на даний час ОСОБА_6 на
посаді прокурора Красногвардійського
району м. Дніпропетровська не працює.
(т. 1 а.с. 133 об.)

Факт отримання позивачем ОСОБА_1
вищевказаної відповіді прокуратури
Дніпропетровської області від 13.04.2006
року № 05/1-(08/1-2289-03)-06 позивачем у
судовому засіданні не заперечувався.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України,
Кримінально-процесуального кодексу
України, Цивільного кодексу України,
ОСОБА_5 України «Про звернення
громадян», ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру», ОСОБА_5 України «Про
інформацію», Регламентом Генеральної
прокуратури України, затвердженим
наказом Генерального прокурора
України від 30.09.2005 року № 53, Інструкцією
про порядок розгляду і вирішення
звернень та особистого прийому в
органах прокуратури України,
затвердженою наказом Генерального
прокурора України від 28.12.2005 року № 9,
наказом Генеральної прокуратури
України від 18.10.2010 року № 3гн «Про
організацію прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів».

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 України
«Про звернення громадян»якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Відповідно до ст. 12 ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру»прокурор розглядає заяви
і скарги про порушення прав громадян та
юридичних осіб, крім скарг, розгляд
яких віднесено до компетенції суду.
Прокурор здійснює нагляд за
додержанням вимог законодавства щодо
порядку розгляду скарг всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами.

За змістом ст. 94 КПК України
кримінальна справа може бути порушена
тільки в тих випадках, коли є достатні
дані, які вказують на наявність ознак
злочину.

Відповідно до ст. 95 КПК України заяви
або повідомлення представників влади,
громадськості чи окремих громадян про
злочин можуть бути усними або
письмовими. Усні заяви заносяться до
протоколу, який підписують заявник та
посадова особа, що прийняла заяву. При
цьому заявник попереджується про
відповідальність за неправдивий донос,
про що відмічається в протоколі.
Письмова заява повинна бути підписана
особою, від якої вона подається. До
порушення справи слід пересвідчитися в
особі заявника, попередити його про
відповідальність за неправдивий донос
і відібрати від нього відповідну
підписку.

За змістом ст. 97 КПК України прийняття
заяв і повідомлень про злочин - це
одержання їх правоохоронними органами
у своє ведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України при
наявності приводів і підстав,
зазначених у статті 94 цього Кодексу,
прокурор, слідчий, орган дізнання або
суддя зобов'язані винести постанову
про порушення кримінальної справи,
вказавши приводи і підстави до
порушення справи, статтю кримінального
закону, за ознаками якої порушується
справа, а також дальше її спрямування.

Статтею 19 ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру»встановлений вичерпний
перелік предметів нагляду за
додержанням і застосуванням законів, а
саме відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом ч. 2 зазначеної статті
перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Згідно з п. 9 наказу Генеральної
прокуратури України від 18.10.2010 р. № 3гн
«Про організацію прокурорського
нагляду за додержанням і застосуванням
законів» приводом для перевірки з
власної ініціативи прокурора може
послужити наявність відомостей про
порушення закону, зокрема результати
статистичних даних, аналітичних
досліджень, матеріалів судових справ.

Відповідно до п. 7 ст. 15 ОСОБА_5 України
«Про прокуратуру»Генеральний прокурор
України відповідно до законів України
видає обов'язкові для всіх органів
прокуратури накази, розпорядження,
затверджує положення та інструкції.

Наказом Генерального прокуратури
України від 30.09.2005 року № 53 був
затверджений Регламент Генеральної
прокуратури України.

Наказом Генерального прокурора
України від 28.12.2005 року № 9 було
затверджено Інструкцію про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому в органах
прокуратури України.

Згідно абз. 2 п. 6.4. Регламенту
Генеральної прокуратури України та п.
3.11 Інструкції про порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України,
звернення громадян та юридичних осіб,
які надійшли до Генеральної
прокуратури України вперше і за ними не
приймалися рішення прокурорами
обласного рівня (первинні звернення),
передаються в управління розгляду
звернень та прийому громадян для
розгляду і надсилання до
підпорядкованих прокуратур
(відповідних відомств) для вирішення.

Відповідно до ст. 23 ОСОБА_5 України «Про
інформацію»інформація про особу - це
сукупність документованих або
публічно оголошених відомостей про
особу. Основними даними про особу
(персональними даними) є:
національність, освіта, сімейний стан,
релігійність, стан здоров'я, а також
адреса, дата і місце народження.
Забороняється збирання відомостей про
особу без її попередньої згоди, за
винятком випадків, передбачених
законом. Інформація про особу
охороняється ОСОБА_5.

За змістом ст. 30 ОСОБА_5 України «Про
інформацію» інформація з обмеженим
доступом може бути поширена без згоди
її власника, якщо ця інформація є
суспільно значимою, тобто якщо вона є
предметом громадського інтересу і якщо
право громадськості знати цю
інформацію переважає право її власника
на її захист.

Згідно ст. 31 ОСОБА_5 України «Про
інформацію»державні органи та
організації, органи місцевого
самоврядування, інформаційні системи
яких вміщують інформацію про громадян,
зобов'язані надавати її безперешкодно
і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона
стосується, крім випадків,
передбачених законом, а також вживати
заходів щодо запобігання
несанкціонованому доступу до неї. У
разі порушень цих вимог Закон гарантує
захист громадян від завданої їм шкоди
використанням такої інформації.
Забороняється доступ сторонніх осіб до
відомостей про іншу особу, зібраних
відповідно до чинного законодавства
державними органами, організаціями і
посадовими особами.

Статтею 120 КПК України встановлені
строки провадження досудового
слідства.

За змістом ч. 5 зазначеної статті
правила, викладені в цій статті, не
поширюються на справи, в яких не
встановлено особу, що вчинила злочин.
Перебіг строку слідства в таких
справах починається з дня встановлення
особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 206 КПК України
досудове слідство в кримінальній
справі зупиняється коли не встановлено
особу, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст. 234 КПК України дії
слідчого можуть бути оскаржені
прокуророві як безпосередньо, так і
через слідчого. Скарги можуть бути як
письмові, так і усні. Усні скарги
прокурор або слідчий заносить до
протоколу. Слідчий зобов'язаний
протягом доби направити прокуророві
скаргу, що надійшла до нього, разом із
своїми поясненнями. Подача скарги не
зупиняє виконання дії, яка
оскаржується, коли це не визнає за
потрібне слідчий або прокурор. Дії
слідчого можуть бути оскаржені до суду.
Скарги на дії слідчого розглядаються
судом першої інстанції при
попередньому розгляді справи або при
розгляді її по суті, якщо інше не
передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.1 ст. 70 КАС України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування.

Частиною першою статті 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно п. 6 ст. 1176 Цивільного кодексу
України шкода, завдана фізичній особі
внаслідок іншої незаконної дії або
бездіяльності чи незаконного рішення
органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду, відшкодовується на загальних
підставах.

Загальні підстави відповідальності за
завдану моральну шкоду передбачені
нормами ст. 1167 Цивільного кодексу
України, відповідно до ч. 1 якої шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до Генеральної
прокуратури України про визнання
протиправними дій та бездіяльності,
стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 28),
суд виходив з того, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт наявності порушених прав ОСОБА_1 з
боку Генеральної прокуратури України з
приводу направлення звернення ОСОБА_1
на розгляд до прокуратури обласного
рівня.

Натомість, у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт
відсутності в діях Генеральної
прокуратури України порушень вимог
чинного законодавства України щодо
порядку розгляду звернень громадян, а
також факт відсутності бездіяльності
Генеральної прокуратури України щодо
розгляду такого звернення, а відтак суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для визнання дій та
бездіяльності Генеральної прокуратури
України в цій частині неправомірними.

Вирішуючи вимоги позивача до
Генеральної прокуратури України щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з того, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення Генеральною
прокуратурою України прав позивача
ОСОБА_1 щодо розгляду його звернення, у
судовому засіданні не було доведено
наявність з цього приводу
неправомірних дій та бездіяльності
відповідача, а відтак суд приходить до
висновку про необґрунтованість
заявлених в цій частині позовних вимог
та вважає за необхідне відмовити
позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його
позовних вимог до Генеральної
прокуратури України у повному обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 33),
суд виходив з того, що у судовому
засіданні не знайшли підтвердження
факти викладені позивачем у зазначеній
позовній заяві, зокрема у судовому
засіданні не було підтверджено
належними доказами факт та час
звернення позивача ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
із відповідною заявою про порушення
кримінальної справи відносно
прокурора Самолевіча А.А., направлення
відповідачем такої заяви на розгляд
зазначеному прокурору, порушення
відповідачем термінів для ухвалення
відповідної постанови за наслідками
розгляду такої заяви ОСОБА_1, а відтак
суд приходить до висновку про
недоведеність викладених у позовній
заяві обставин та необґрунтованість у
зв’язку з цим заявлених позовних
вимог.

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
щодо відшкодування моральної шкоди,
суд виходить з того, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення прокуратурою
Дніпропетровської області прав
позивача ОСОБА_1 щодо розгляду його
заяви, у судовому засіданні не було
доведено наявність з цього приводу
неправомірних дій та бездіяльності
відповідача, а відтак суд приходить до
висновку про необґрунтованість
заявлених в цій частині позовних вимог
та вважає за необхідне відмовити
позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його
позовних вимог до прокуратури
Дніпропетровської області у повному
обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача - директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1, до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 38),
суд виходив з того, що предметом
зазначених позовних вимог є на думку
позивача бездіяльність відповідача,
яка виявилася у нездійсненні останнім
ефективного нагляду за попереднім
слідством у кримінальній справі,
зокрема щодо ненадання оцінки
відсутності постанови про задоволення
або відмову в задоволенні заяви про
визнання МПНВП «ІРА»потерпілим і не
прийняв мір прокурорського реагування
щодо порушення закону слідчими і
прокурорами Красногвардійського
району.

При цьому, позивач як на підставу своїх
вимог посилається на порушення
відповідачем ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру».

Вирішуючи зазначені позовні вимоги,
суд, безпосередньо оцінюючи докази та
досліджуючи обставини справи у розрізі
відповідності дій відповідача вимогам
ОСОБА_5 України «Про прокуратуру»,
виходив з того, що статтею 19 ОСОБА_5
України «Про прокуратуру»
встановлений вичерпний перелік
предметів нагляду за додержанням і
застосуванням законів, а також
визначені підстави, за наявності яких у
відповідача виникає право на
проведення відповідної перевірки.

Враховуючи, що у судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт звернення
позивача до відповідача із відповідною
заявою або іншим повідомленням про
порушення законності, що вимагають
прокурорського реагування, та які б
могли стати підставою для проведення
відповідачем відповідної перевірки,
суд приходить до висновку про
відсутність порушення відповідачем
вимог ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру», прав позивача, а відтак
про необґрунтованість заявлених
позивачем вимог та вважає за необхідне
у їх задоволенні відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача - директора
МПНВП «ІРА»- ОСОБА_1, до прокуратури
Дніпропетровської області щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з того, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення прокуратурою
Дніпропетровської області прав
позивача ОСОБА_1 щодо нездійснення
ефективного нагляду за попереднім
слідством та не прийняттям мір
прокурорського реагування, у судовому
засіданні не було доведено наявність з
цього приводу неправомірних дій та
бездіяльності відповідача, а відтак
суд приходить до висновку про
необґрунтованість заявлених в цій
частині позовних вимог та вважає за
необхідне відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог до
прокуратури Дніпропетровської області
у повному обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 43),
суд виходив з того, що предметом
зазначених позовних вимог є визнання
протиправною відсутність відповіді на
питання «Де прокурор Самолевіч?».

При цьому, у судовому засіданні знайшов
підтвердження факт надання
відповідачем позивачу відповідної
відповіді та інформації стосовно того,
що зазначений прокурор на відповідній
посаді вже не працює.

Приймаючи до уваги формулювання
поставленого позивачем у його заяві
питання стосовно прокурора Самолевіча,
а також наявність передбаченого ОСОБА_5
України «Про інформацію»певного
режиму надання відповідної інформації,
зокрема щодо конкретної особи, суд
приходить до висновку про відсутність
факту бездіяльності з боку відповідача
щодо надання відповіді на звернення
позивача, відсутність порушених з боку
відповідача прав позивача, а відтак про
необґрунтованість заявлених позивачем
позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивачу необхідно
відмовити у задоволенні заявленого ним
позову.

Крім того, вирішуючи вимоги позивача
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області щодо
відшкодування моральної шкоди, суд,
приймаючи до уваги, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення прокуратурою
Дніпропетровської області прав
позивача ОСОБА_1 щодо надання
відповіді, а також те, що у судовому
засіданні не було доведено наявність з
цього приводу неправомірних дій та
бездіяльності відповідача, приходить
до висновку про необґрунтованість
заявлених в цій частині позовних вимог
та вважає за необхідне відмовити
позивачу у їх задоволенні.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними, стягнення
моральної шкоди (т. 1 а.с. 48), суд виходив
з того, що підставою для звернення
позивача до суду із зазначеним позовом
стало те, що на його думку відповідачем
до надісланого останнім листа на
адресу ОСОБА_1 були внесені завідомо
неправдиві відомості.

Натомість, у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт того, що
відомості викладені у листі
відповідача від 13.04.2006 року №
05/1-(08/1-2289-03)-06, зокрема стосовно
проведеної 06.11.1997 року саме СУ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
виїмки документів, підтверджуються
матеріалами справи, а саме відповідною
постановою та протоколом виїмки, чим в
свою чергу спростовуються викладені в
заяві обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необґрунтованість заявлених
позивачем вимог та вважає за необхідне
у їх задоволенні відмовити.

При цьому, вирішуючи зазначені позовні
вимоги, суд не знаходить підстав для
віднесення відомостей щодо
помилкового зазначення у листі
відповідача замість вірної назви
«ДПА»невірну «ДПІ»до категорії
неправдивих, а також враховує, що
позивачем у судовому засіданні не було
надано суду будь-яких доказів
порушення його прав у зв’язку із
допущенням відповідачем у своєму листі
вказаної вище помилки.

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
щодо відшкодування моральної шкоди,
суд, приймаючи до уваги, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення прокуратурою
Дніпропетровської області прав
позивача ОСОБА_1 щодо внесення у лист
від 13.04.2006 року № 05/1-(08/1-2289-03)-06 завідомо
неправдивих відомостей, а також те, що у
судовому засіданні не було доведено
наявність з цього приводу
неправомірних дій та бездіяльності
відповідача, приходить до висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог та вважає за необхідне відмовити
позивачу у їх задоволенні у повному
обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання протиправною бездіяльності
та стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 53),
суд виходив з того, що чинним
законодавством України передбачений
порядок подання громадянами заяв або
повідомлень про злочин.

При цьому, у судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт звернення
позивача до відповідача із відповідною
заявою чи повідомленням про злочин, а
також позивачем не було надано суду у
судовому засіданні доказів наявності
порушених прав позивача з боку
відповідача внаслідок не встановлення
відповідачем, на думку позивача, факту
посягання на життя прокурора.

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
щодо відшкодування моральної шкоди,
суд, приймаючи до уваги, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення прокуратурою
Дніпропетровської області прав
позивача ОСОБА_1, а також те, що у
судовому засіданні не було доведено
наявність з цього приводу
неправомірних дій та бездіяльності
відповідача, приходить до висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог та вважає за необхідне відмовити
позивачу у їх задоволенні у повному
обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними,
зобов’язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 58),
суд виходив з того, що предметом
оскарження за змістом зазначеного
позову є протиправна дія відповідача,
що виразилась у прийнятті, на думку
позивача, відповідачем хибного
висновку щодо того, що трудова книжка
ОСОБА_1 не вилучалась, а відтак у
наданні позивачу з боку відповідача
неправдивих відомостей.

Однак, у судовому засіданні знайшов
підтвердження факт того, що відомості,
викладені відповідачем у листі від
13.04.2006 року № 05/1-(08/1-2289-03)-06 адресованому
позивачу підтверджуються матеріалами
кримінальної справи № 66009007, зокрема
протоколу виїмки від 06.11.1997 року та
додатку до нього, а відтак суд
приходить до висновку про
недоведеність позовних вимог ОСОБА_1
щодо надання йому з боку відповідача
неправдивих відомостей.

Крім того, суд також вважає
необґрунтованими вимоги позивача щодо
зобов’язання відповідача зробити
правильний висновок з огляду на те, що
зазначений висновок відповідачем був
зроблений виключно на підставі
документів, що містяться у матеріалах
вищезазначеної кримінальної справи й
даний факт знайшов своє підтвердження
у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність порушення
відповідачем прав позивача, а відтак й
про недоведеність та
необґрунтованість вимог позивача до
відповідача про стягнення моральної
шкоди.

Таким чином, суд вважає за необхідне
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його
позову до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними,
зобов’язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди у повному
обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача - директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 63),
суд виходив з того, в силу вимог ст. 3
ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру»повноваження прокурорів,
організація, засади та порядок
діяльності прокуратури визначається
Конституцією України, цим ОСОБА_5,
іншими законодавчими актами.
Повноваження прокурорів та слідчих
щодо провадження ними відповідних дій,
зокрема щодо проведення слідства у
кримінальній справі, регламентовані
вимогами КПК України, яким також
передбачений порядок оскарження таких
дій.

Враховуючи, що позивачем у судовому
засіданні не було надано суду доказів
звернення ним із відповідною скаргою
на дії слідчого або прокурора щодо
тривалого провадження у кримінальній
справі, а також те, що зупинення
провадження слідства у кримінальній
справі зокрема зумовлюється
відсутністю встановлених осіб, що
вчинили відповідний злочин, та
приймаючи до уваги, що постанова
слідчого прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_11 від 26.08.2008
року, якою досудове слідство по
кримінальній справі № 66009007 було
зупинено у зв’язку з тим, що не
встановлено особу, яка скоїла злочин,
на час розгляду даної справи є чинною, а
за змістом ст. 120 КПК України перебіг
строку слідства в таких справах
починається з дня встановлення особи,
яка вчинила злочин, суд приходить до
висновку про відсутність порушених з
боку відповідача прав позивача, а
відтак й про необґрунтованість
заявлених ним позовних вимог.

З огляду на те, що у судовому засіданні
не знайшов підтвердження факт
порушення відповідачем прав позивача,
а відтак й завдання йому таким
порушенням моральної шкоди, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог та вважає за необхідне відмовити
позивачу у їх задоволенні у повному
обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 68),
суд виходив з того, що предметом
зазначених позовних вимог є на думку
позивача бездіяльність відповідача,
яка виявилася у нездійсненні останнім
ефективного нагляду за попереднім
слідством у кримінальній справі,
зокрема щодо ненадання оцінки
відсутності постанови про задоволення
або відмову в задоволенні заяви про
визнання позивача потерпілим і не
прийняв мір прокурорського реагування
щодо порушення закону слідчими і
прокурорами Красногвардійського
району.

При цьому, позивач як на підставу своїх
вимог посилається на порушення
відповідачем ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру».

Вирішуючи зазначені позовні вимоги,
суд, безпосередньо оцінюючи докази та
досліджуючи обставини справи у розрізі
відповідності дій відповідача вимогам
ОСОБА_5 України «Про прокуратуру»,
виходив з того, що статтею 19 ОСОБА_5
України «Про прокуратуру»
встановлений вичерпний перелік
предметів нагляду за додержанням і
застосуванням законів, а також
визначені підстави, за наявності яких у
відповідача виникає право на
проведення відповідної перевірки.

Суд також при вирішенні зазначених
позовних вимог враховує, що позивачем у
судовому засіданні не було надано суду
доказів звернення ним до прокуратури
Красногвардійського району із
відповідною заявою, на яку позивач
посилається у своєму позові, а також те,
що під час провадження у кримінальних
справах службові особи органів
досудового слідства здійснюють свої
повноваження, зокрема, в межах норм КПК
України, якими визначаються порядок та
підстави для визнання особи
потерпілим.

Враховуючи, що у судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт звернення
позивача до відповідача із відповідною
заявою або іншим повідомленням про
порушення законності, що вимагають
прокурорського реагування, та які б
могли стати підставою для проведення
відповідачем відповідної перевірки,
суд приходить до висновку про
відсутність порушення відповідачем
вимог ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру», прав позивача, а відтак
про необґрунтованість заявлених
позивачем вимог та вважає за необхідне
у їх задоволенні відмовити.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача –директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1
до прокуратури Красногвардійського
району м. Дніпропетровська про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 73),
суд виходив з того, що предметом
безпосередньо позовних вимог є
визнання протиправною бездіяльності
відповідача стосовно розгляду заяви
про порушення кримінальної справи
стосовно заволодіння, розтрати майна
МПНВП «ІРА»і стосовно прокурора
Красногвардійського району.

При цьому, у судовому засіданні
позивачем не було надано суду доказів
його звернення до прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська із відповідною
заявою про порушення кримінальної
справи стосовно заволодіння, розтрати
майна МПНВП «ІРА», яка б мала бути
підставою для вчинення відповідачем
відповідних дій щодо її розгляду та
прийняття відповідного рішення.

Відтак, у судовому засіданні не знайшов
підтвердження факт бездіяльності
відповідача щодо розгляду відповідної
заяви позивача, а відтак у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення відповідачем будь-яких
прав позивача.

Вирішуючи зазначені позовні вимоги,
суд також приймає до уваги, що питання
стосовно порушення кримінальної
справи стосовно прокурорів
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська за заявою ОСОБА_1 було
розглянуто іншим суб’єктом владних
повноважень, а саме прокуратурою
Дніпропетровської області, про що
остання повідомила ОСОБА_1 у листі від
13.04.2006 року № 05/1-(08/1-2289-03)-06.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про
недоведеність обставин, викладених у
позовній заяві, та про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог, а тому суд вважає за можливе
відмовити позивачу у позові у повному
обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача –директора МПНВП «ІРА»-
ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності стосовно
нагляду за дізнанням за заявою про
порушення кримінальної справи
стосовно заволодіння майном та
розтрати майна МПНВП «ІРА»
протиправною (т. 1 а.с. 77, 80) , суд виходив
з того, що у судовому засіданні знайшов
підтвердження факт звернення позивача
до Генеральної прокуратури України із
відповідною заявою про порушення
кримінальної справи за фактами
привласнення, розтрати майна МПНВП
«ІРА» і заволодіння ним шляхом
зловживання службовим становищем. У
судовому засіданні також знайшов
підтвердження факт направлення
Генеральною прокуратурою України
зазначеної заяви на розгляд до
відповідача, про що останній повідомив
ОСОБА_1 своїм листом від 13.04.2006 року №
05/1-(08/1-2289-03)-06.

При цьому, зі змісту зазначеного листа
відповідача не вбачається прийняття
останнім відповідного рішення за
наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 в
порядку ст. 97 КПК України про порушення
кримінальної справи за фактами
привласнення, розтрати майна МПНВП
«ІРА» і заволодіння ним шляхом
зловживання службовим становищем.

Суд також приймає до уваги, що
відповідачем у судовому засіданні не
було надано суду доказів щодо
прийняття відповідного рішення з
порушеного у заяві питання на день
розгляду даної справи.

З огляду на викладене та приймаючи
наявні у матеріалах справи докази, а
також передбачений ст. 97 КПК України
обов’язок прийняття відповідного
рішення за наслідками розгляду заяв,
суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог позивача –директора
МПНВП «ІРА»- ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності стосовно
нагляду за дізнанням за заявою про
порушення кримінальної справи
стосовно заволодіння майном та
розтрати майна МПНВП
«ІРА»протиправною.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди за вказаними позовами
суд виходить з того, що відповідно до
абз. 1 та 3 п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Під немайновою шкодою,
заподіяною юридичній особі, слід
розуміти втрати немайнового характеру,
що настали у зв'язку з приниженням її
ділової репутації, посяганням на
фірмове найменування, товарний знак,
виробничу марку, розголошенням
комерційної таємниці, а також
вчиненням дій, спрямованих на зниження
престижу чи підрив довіри до її
діяльності.

Однак, позивач у своїх позовах та у
судовому засіданні не надав суду
доказів спричинення МПНВП
«ІРА»моральної шкоди, не довів
належними доказами, у чому саме полягає
така шкода, а тому суд приходить до
висновку про необґрунтованість
заявлених в цій частині позовних вимог
та вважає за можливе у їх задоволенні
відмовити.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов’язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 83),
суд виходив з того, що порядок
порушення кримінальної справи а також
вичерпний перелік підстав та приводів
для її порушення визначений нормами
КПК України.

Таким чином, кримінальна справа може
бути порушена тільки за наявності в
заяві або в повідомленні достатніх
даних, на основі яких встановлюються
об'єктивні ознаки скоєного або
підготовленого злочину.

Суд також при вирішенні зазначених
позовних вимог враховує, що у судовому
засіданні позивачем не було надано
суду доказів стосовно звернення
позивача до відповідача із відповідною
заявою про порушення кримінальної
справи, а відтак, приймаючи до уваги, що
питання щодо встановлення наявності
або відсутності достатніх підстав та
приводів для порушення кримінальної
справи за відсутності відповідної
заяви відноситься до компетенції
безпосередньо відповідного
компетентного органу чи його посадової
особи (органу дізнання, слідчого,
прокурора або суду).

За таких обставин суд приходить до
висновку про необґрунтованість
заявлених позовних вимог, відсутність
порушених з боку відповідача прав
позивача, та вважає за можливе
відмовити позивачу у задоволенні
даного позову у повному обсязі.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача ОСОБА_1 до Генеральної
прокуратури України про визнання
протиправними дії та бездіяльності,
зобов’язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди . (т. 1 а.с. 86),
суд виходив з того, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт наявності порушених прав ОСОБА_1 з
боку Генеральної прокуратури України з
приводу направлення звернення ОСОБА_1
на розгляд до прокуратури обласного
рівня.

Натомість, у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт
відсутності в діях Генеральної
прокуратури України порушень вимог
чинного законодавства України щодо
порядку розгляду звернень громадян, а
також факт відсутності бездіяльності
Генеральної прокуратури України щодо
розгляду такого звернення, а відтак суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для визнання дій та
бездіяльності Генеральної прокуратури
України в цій частині неправомірними
та відсутність підстав для
зобов’язання відповідача вчинити
певні дії, враховуючи що відповідач
діяв в межах наданих йому повноважень
та у відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Вирішуючи вимоги позивача до
Генеральної прокуратури України щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з того, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт порушення Генеральною
прокуратурою України прав позивача
ОСОБА_1 щодо розгляду його звернення, у
судовому засіданні не було доведено
наявність з цього приводу
неправомірних дій та бездіяльності
відповідача, а відтак суд приходить до
висновку про необґрунтованість
заявлених в цій частині позовних вимог
та вважає за необхідне відмовити
позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його
позовних вимог до Генеральної
прокуратури України у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись 6-11,
13, 69, 70, 71, 94 КАС України, ст. 56
Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК
України, ст.ст. 94, 95, 97, 98, 120, 206, 234
Кримінально-процесуального кодексу
України, ст. 12, 15, 19 ОСОБА_5 України «Про
прокуратуру», ст. 7 ОСОБА_5 України «Про
звернення громадян», ст.ст. 23, 30, 31
ОСОБА_5 України «Про інформацію», п. 9
наказу Генеральної прокуратури
України від 18.10.2010 р. № 3гн «Про
організацію прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів»,
абз. 2 п. 6.4. Регламенту Генеральної
прокуратури України, затвердженого
наказом Генерального прокуратури
України від 30.09.2005 року № 53, п. 3.11
Інструкції про порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України,
затвердженої наказом Генерального
прокурора України від 28.12.2005 року № 9,
абз. 1 та 3 п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
Генеральної прокуратури України про
визнання дій та бездіяльності
протиправними та стягнення моральної
шкоди –відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Директору МПНВП «ІРА» ОСОБА_1 у
задоволенні позову до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов’язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди
- відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди - відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними,
зобов’язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Директору МПНВП «ІРА» ОСОБА_1 у
задоволенні позову до прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Директору МПНВП «ІРА» ОСОБА_1 у
задоволенні позову до прокуратури
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Позов Директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
прокуратури Дніпропетровської області
стосовно нагляду за дізнанням за
заявою про порушення кримінальної
справи щодо заволодіння майном МПНВП
«ІРА».

В іншій частині позовних вимог
Директору МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди –відмовити.

Позов Директора МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
прокуратури Дніпропетровської області
стосовно нагляду за дізнанням за
заявою про порушення кримінальної
справи щодо розтрати майна МПНВП «ІРА».

В іншій частині позовних вимог
Директору МПНВП «ІРА»ОСОБА_1 до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення моральної
шкоди –відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов’язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди
–відмовити.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
Генеральної прокуратури України про
визнання дій та бездіяльності
протиправними, зобов’язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди
- відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня її проголошення. У
разі, якщо судом оголошено вступну
вступну та резолютивну частину, а
також, у разі прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Жотвневий районний суд м.
Дніпропетровська. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
іннстанції.

Головуючий суддя

Ф.Ф. Маймур

Судді

К.О. Шелестов

ОСОБА_14