Справа № 813/5538/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2014 року
№ 813/5538/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Малярчука О.О.,
представник відповідача не прибув,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтерпрес"
до Відділу Держземагенства у м. Львові
Львівської області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання до вчинення дій,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтерпрес"
звернулось до суду з позовом до Відділу
Держземагенства у м. Львові Львівської
області, в котрому просить суд про
- визнати протиправною бездіяльність
відділу Держземагенства у м. Львові
Львівської області щодо не здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки площею 0,0016 га у м. Львові, вул.
- визнати протиправною бездіяльність
відділу Держземагенства у м. Львові
Львівської області щодо не здійснення
державної реєстрації договору оренди
земельної ділянки для обслуговування
малої архітектурної форми від 30.12.2009
року, зареєстрованого Львівською
міською радою 05.05.2010 року №Л-1151 кн. Л-2,
площею 0,0016 га, у м. Львові, вул. Пасічна,
- зобов'язати відділ Держземагенства у
м. Львові Львівської області, здійснити
державну реєстрацію земельної ділянки
площею 0,0016 га, у м. Львові, вул. Пасічна,
- зобов'язати відділ Держземагенства у
м. Львові Львівської області, здійснити
державну реєстрацію договору оренди
земельної ділянки для обслуговування
малої архітектурної форми, від 30.12.2009
року, зареєстрованого Львівською
міською радою 05.05.2010 року №Л-1151 кн. Л-2,
площею 0,0016 га у м. Львові, вул. Пасічна, 2.
Свої позовні вимоги обґрунтовує, тим,
що відповідач безпідставно відмовив у
проведенні державної реєстрації
земельної ділянки площею 0,0016 га у м.
Львові, вул. Пасічна, 2, та договору
оренди зазначеної землі, оскільки при
зверненні з заявою про реєстрацію
позивач надав усі належні та ті, що
вимагаються законодавством України
документи для проведення державної
реєстрації прав на нерухоме майно.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд їх задовольнити,
посилаючись на викладені в позовній
Відповідач явку представника в судове
засідання не забезпечив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, про що свідчить
розписка про повідомлення
представника про час, дату та місце
судового засідання (а.с.102).
Однак, представником відповідача були
надані суду письмові заперечення на
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтерпрес", який заперечує з тих
підстав, що з обсягу наданих позивачем
документів, являється за неможливе
проведення державної реєстрації
земельної ділянки, про реєстрацію
котрої просить позивач. За таких
обставин у задоволенні позовних вимог
позивача просить відмовити в повному
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази в межах заявлених вимог, суд
встановив наступні факти та відповідні
25.07.2014 року позивач звернувся до
відповідача про реєстрацію земельної
ділянки площею 0,0016 га, у м. Львові, вул.
Пасічна, 2, та державну реєстрацію
договору оренди земельної ділянки для
обслуговування малої архітектурної
форми, від 30.12.2009 року, зареєстрованого
Львівською міською радою 05.05.2010 року
№Л-1151 кн. Л-2, площею 0,0016 га, у м. Львові,
До заяви про державну реєстрацію
позивачем долучено наступні документи:
- оригінал технічної документації на
укладення договору на право
тимчасового користування землею на
умовах оренди земельної ділянки,
- оригінал договору оренди земельної
ділянки для обслуговування малої
архітектурної форми від 30.12.2009 року,
зареєстрованого Львівською міською
радою 05.05.2010 року №Л-1151 кн. Л-2, площею
0,0016 га, у м. Львові, вул. Пасічна, 2.
06.08.2014 року на адресу позивача надійшла
відповідь від 05.08.2014 року №40/01-15/2937 з
відділу Держземагенства у м. Львові
Львівської області, котрою у
проведенні державної реєстрації
земельної ділянки та договору оренди
такої земельної ділянки позивачу
Зокрема, як це видно з листа-відмови від
05.08.2014 року №40/01-15/2937, відповідачем
зазначено, що згідно ст. 24 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр», - державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється за
заявою особи, якій за рішенням органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування надано дозвіл на
розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
формування земельної ділянки при
передачі її у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи, та оскільки
позивач не надав рішення про надання
дозволу на виготовлення документації з
землеустрою, відповідач в проведенні
державної реєстрації земельної
ділянки та договору оренди земельної
ділянки позивачу відмовив, посилаючись
на п. 6 ст. 24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», а саме з
підстав подання заявником для
проведення державної реєстрації
документів не в повному обсязі.
Позивач з таким рішенням не погодився,
а тому звернувся з означеним позовом до
суду.
Виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень законодавства і обставин
справи, суд не погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
враховуючи наступне.
Так, згідно ст. 202 Земельного кодексу
України державна реєстрація земельних
ділянок здійснюється у Державному
земельному кадастрі в порядку,
встановленому Законом.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
державний земельний кадастр» -
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється при її формуванні шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
Державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється за заявою особи, якій за
рішенням органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, що є
підставою для формування земельної
ділянки при передачі її у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи.

Для державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, подаються:

- заява за формою, встановленою
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері земельних відносин;

- оригінал документації із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки;

- документація із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки у формі електронного
документа;

- документ, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації
земельної ділянки.

Державний кадастровий
реєстратор, який здійснює державну
реєстрацію земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви: перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства; за
результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації.

Підставою для відмови у
здійсненні державної реєстрації
земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів,
передбачених частиною четвертою цієї
статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів
вимогам законодавства;

- знаходження в межах земельної
ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини.

На підтвердження державної
реєстрації земельної ділянки заявнику
безоплатно видається витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку. Витяг містить всі
відомості про земельну ділянку,
внесені до Поземельної книги.
Складовою частиною витягу є
кадастровий план земельної ділянки.

Як з'ясовано судовим розглядом, що
також підтверджується матеріалами
справи, і не заперечується
представником позивача, то позивач до
органу виконавчої влади, чи органу
місцевого самоврядування за наданням
дозволу на розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
формування земельної ділянки при
передачі її у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи, не звертався,
що відповідно значить, що рішення
органу виконавчої влади, чи органу
місцевого самоврядування, котрим б
було надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою на спірну
земельну ділянку у позивача не має.
Розробленої документації із
землеустрою на спірну земельну ділянку
матеріали справи не містять.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про
державний земельний кадастр»,
передбачено, що для проведення
державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, зокрема подається,
оригінал документації із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки.

Як встановлено судом та не
заперечується самим же позивачем, то
при зверненні позивача до відповідача
з заявою про державну реєстрацію
земельної ділянки, оригіналу
документації із землеустрою, позивачем
подано не було.

Таким чином, оскільки позивач до органу
виконавчої влади, чи органу місцевого
самоврядування за наданням дозволу на
розроблення документації із
землеустрою не звертався,
документація із землеустрою в свою
чергу не розроблялась, що значить про
її відсутність, відповідно така як не
подавалась, так і не могла бути подана
для проведення реєстрації, оскільки
позивачем не розроблена, що як наслідок
спонукало відповідача до прийняття, на
переконання суду, цілком правомірного
та обґрунтованого рішення, а саме
рішення про відмову у проведенні
державної реєстрації спірної
земельної ділянки та договору оренди
такої, адже як було встановлено судом
та не заперечувалось самим позивачем,
що для проведення реєстрації оригіналу
документації із землеустрою ним не
подавалось, а відповідно до п. 6 ст. 24
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», дана обставина є
підставою, що тягне за собою наслідок
для прийняття рішення про відмову у
здійсненні державної реєстрації
земельної ділянки, та й у даному
випадку договору оренди зазначеної
земельної ділянки, так як позивачем
було подано документи не в повному
обсязі як цього вимагає Закон, що у свою
чергу схиляє суд до прийняття рішення
про відмову у задоволені позовних
вимог позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом при вирішенні вищевказаного
адміністративного позову було взято до
уваги положення ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному та об'єктивному
дослідженні.

Суд вважає, що відповідачем надано
достатні аргументи та доводи, які
свідчать, що останній діяв в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, обґрунтовано та правомірно,
адже як було з'ясовано судом та не
заперечувалось позивачем,
документації з землеустрою для
проведення державної реєстрації
позивач не надав, так як рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про дозвіл на
розроблення документації із
землеустрою у нього відсутнє.

З урахуванням зазначеного, суд на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС
України, судові витрати залишити за
позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 128,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 24.11.2014 року.

Суддя
Сидор
Н.Т.