Справа № 810/968/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/968/14
інстанції: Лапій С.М.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Яготинського районного
споживчого товариства до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Яготинське районне споживче
товариство звернулося до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 17 жовтня 2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, посадовими особами
Головного управління Міндоходів у
Київській області проведено фактичну
перевірку каси Яготинського районного
споживчого товариства, за результатами
якої складено акт від 24 вересня 2013 року
на бланку № 000689, за змістом якого
встановлено, що 01 серпня 2012 року на
підставі фіскального звітного чеку №
0121 у книзі обліку розрахункових
операцій (КОРО) не здійснено облік
грошових коштів у сумі 3 500,00 грн., та з 17
по 23 вересня 2013 року у касовій книзі
підприємства не здійснено облік
готівкових коштів у сумі 13 614,02 грн., чим
порушено п.п. 2.6, 4.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України № 637 від 15
грудня 2004 року.

17 жовтня 2013 року на підставі висновків
акту перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким до Яготинського районного
споживчого товариства застосовано
штрафні (фінансові) санкції у сумі 85 570,10
грн.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням та вважаючи
його протиправним, позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», контроль за додержанням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи доходів і зборів
шляхом проведення фактичних та
документальних перевірок відповідно
до Податкового кодексу України.

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України
визначено, що фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80 ПК
України, фактична перевірка може
проводитися на підставі рішення
керівника контролюючого органу,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: у разі коли за результатами
перевірок інших платників податків
виявлено факти, які свідчать про
можливі порушення платником податків
законодавства щодо виробництва та
обігу підакцизних товарів, здійснення
платником податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності патентів, ліцензій та інших
документів, контроль за наявністю яких
покладено на контролюючі органи, та
виникає необхідність перевірки таких
фактів.

Згідно з п. 81.1 ст. 80 ПК України, посадові
особи контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи -платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
па перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні па проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслания у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (йото посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки па
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами контролюючого органу
складається акт. який засвідчує факт
відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», розрахункова операція - це
приймання від покупця готівкових
коштів, платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий товар
(ненадану послугу), а в разі
застосування банківської платіжної
картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в
безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення
товару (відмови від послуги),
оформлення розрахункових документів
щодо перерахування коштів у банк
покупця; книга обліку розрахункових
операцій - прошнурована і належним
чином зареєстрована в органах доходів
і зборів книга, що містить щоденні
звіти, які складаються на підставі
відповідних розрахункових документів
щодо руху готівкових коштів, товарів
(послуг).

Згідно з наведеним в абз. 15 ст. 2 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» визначенням
розрахунковим документом є документ
установленої форми та змісту (касовий
чек, товарний чек, розрахункова
квитанція, проїзний документ тощо), що
підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання
(повернення) коштів, купівлі-продажу
іноземної валюти, надрукований у
випадках, передбачених цим Законом, і
зареєстрований у встановленому
порядку реєстратором розрахункових
операцій або заповнений вручну.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного
Закону встановлено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно з п. 1.2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
№ 637 від 15 грудня 2004 року, каса -
приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків, а також
приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів; касова книга -
документ установленої форми, що
застосовується для здійснення
первинного обліку готівки в касі;
касові операції - операції підприємств
(підприємців) між собою та з фізичними
особами, що пов'язані з прийманням і
видачею готівки під час проведення
розрахунків через касу з відображенням
цих операцій у відповідних книгах
обліку; книга обліку - касова книга,
книга обліку доходів і витрат, книга
обліку виданих та прийнятих старшим
касиром грошей або книга обліку
розрахункових операцій;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення,
підприємства (підприємці), які відкрили
поточні рахунки в банках і зберігають
на цих рахунках свої кошти, здійснюють
розрахунки за своїми грошовими
зобов'язаннями, що виникають у
господарських відносинах, пріоритетно
в безготівковій формі, а також у
готівковій формі (з дотриманням чинних
обмежень) у порядку, установленому
законодавством України.

Згідно з п. 2.2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, підприємства (підприємці)
здійснюють розрахунки готівкою між
собою і з фізичними особами
(громадянами України, іноземцями,
особами без громадянства, які не
здійснюють підприємницької
діяльності) через касу як за рахунок
готівкової виручки, так і за рахунок
коштів, одержаних із банків. Зазначені
розрахунки проводяться також шляхом
переказу готівки для сплати
відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

За змістом п. 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Згідно з п. 4.2 вказаного Положення, усі
надходження і видачу готівки в
національній валюті підприємства
відображають у касовій книзі (додаток
5).

Кожне підприємство (юридична особа), що
має касу, веде одну касову книгу для
обліку операцій з готівкою в
національній валюті (без урахування
кас відокремлених підрозділів).

Відокремлені підрозділи підприємств,
які проводять операції з приймання
готівки за продану продукцію (товари,
роботи, послуги) з оформленням її
прибутковим касовим ордером, а також з
видачі готівки на виплати, пов'язані з
оплатою праці, виробничі (господарські)
потреби, інші операції з оформленням їх
видатковими касовими ордерами і
відомостями, ведуть касову книгу.

Відокремлені підрозділи підприємств,
страхові агенти, брокери,
розповсюджувачі лотерей, які
здійснюють готівкові розрахунки із
застосуванням РРО або РК та веденням
КОРО, але не проводять операцій з
приймання (видачі) готівки за касовими
ордерами, а також підприємці касової
книги не ведуть.

Аркуші касової книги мають бути
пронумеровані, прошнуровані та
скріплені відбитком печатки
підприємства (юридичної особи).
Кількість аркушів у касовій книзі
засвідчується підписами керівника і
головного бухгалтера підприємства
(юридичної особи).

Записи в касовій книзі здійснюються у
двох примірниках (через копіювальний
папір) чорнилом темного кольору
чорнильною або кульковою ручкою. Перші
примірники, що є невідривною частиною
аркуша касової книги - «Вкладні аркуші
касової книги», залишаються в касовій
книзі. Другі примірники, що є відривною
частиною аркуша касової книги - «Звіт
касира», є документом, за яким касири
звітують щодо руху грошей у касі. Перші
і другі примірники мають однакові
номери.

Виправлення в касовій книзі, як
правило, не допускаються. Якщо
виправлення зроблені, то вони
засвідчуються підписами касира, а
також головного бухгалтера або особи,
що його заміщує.

За змістом п. 1 Указу Президента України
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» № 436/95 від 12 червня 1995 року,
встановлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

У матеріалах справи наявна фотокопія
КОРО № /Р, з якої вбачається, що в
Розділі 2 «Облік руху готівки та сум
розрахунків» 01 серпня 2012 року зроблено
відповідний запис про оприбуткування
коштів у сумі 3 500,00 грн. на підставі
фіскального звітного чеку № 0121 від 01
серпня 2013 року, наявного в матеріалах
справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у
період з 17 по 23 вересня 2013 року
готівкові кошти у сумі 13 614,02 грн.
оприбутковано позивачем шляхом
проведення через реєстратор
розрахункових операцій, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи фотокопією звіту № ПБ57716662 від 25
вересня 2013 року та відображенням
вказаної суми в Розділі 2 «Облік руху
готівки та сум розрахунків» КОРО №
.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій з прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

Таким чином, доводи податкового органу,
викладені в акті перевірки, про те, що
позивачем 01 серпня 2012 року на підставі
фіскального звітного чеку № 0121 у книзі
обліку розрахункових операцій (КОРО) не
здійснено облік грошових коштів у сумі
3 500,00 грн., та з 17 по 23 вересня 2013 року у
касовій книзі підприємства не
здійснено облік готівкових коштів у
сумі 13 614,02 грн., чим порушено п.п. 2.6, 4.2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України № 637 від 15
грудня 2004 року, є доволі гіпотетичними
та неприпустимо спрощеними, висновки
відповідача по суті ґрунтуються на
припущеннях та недоведених обставинах,
які, до того ж, не забезпечені логічним
зв'язком між собою, з огляду на що
висновки акту перевірки не можуть бути
підставою для висновків про порушення
позивачем податкового законодавства
та підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 24 жовтня 2013 року у справі №
К/9991/12143/11, ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року у справі № К/9991/39355/12.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про те, що податкове
повідомлення-рішення № від 17
жовтня 2013 року є неправомірним та
таким, що прийняте з порушенням
наведених законодавчих норм, з
урахуванням непідтвердження належними
та допустимими доказами у справі
порушення позивачем вимог п.п. 2.6, 4.2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України № 637 від 15
грудня 2004 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Яготинського районного споживчого
товариства до Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області залишити без
задоволення, постанову Київського
окружного адміністративного суду від 05
травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.