Справа № 752/5345/14-а
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/5345/14-а
Провадження №: 2-а/752/191/14
ПОСТАНОВА

іменем
України

16.06.2014 Голосіївський райсуд м.
Києва

в складі головуючого судді
Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Фаренюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації , Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та про зобов"язання вчинити певні дії , -

в с т а
н о в и в:

у квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся з вказаним позовом в суд до
відповідачів мотивуючи свої вимоги тим
, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та його віднесено до 1 категорії осіб
,учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС ,які працювали в зоні
відчуження. В зв"язку з чим він має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат . При звереннні до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської РДА в
м. Києві ,позивачу було відмовлено у
здійсненні перерахунку та виплати
вказаної допомоги на оздоровлення .
Тому позивач і вимушений був
звернутися до суду з зазначеним
позовом , яким він просить суд
постановити рішення ,яким зобов"язати
Київський міський центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат надати
довідку про розмірі нарахованої та
виплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 1996 року по 2013
рік включно ; визнати протиправною
бездіяльність та зобов"язати
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації та Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити
перерахунок ,нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, що дорівнює 85 розмірам
мінімальних заобітних плат та
зобов"язати відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат .

До суду позивач не з"явився , подав до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності з повним підтриманням
позовних вимог .

Представник відповідача
Управління соціального захисту
населення Голосіївської районної в м.
Києві державної адміністрації також
подав до суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності та просив
відмовити в задоволення позову .

Представник Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат до суду не з"явився
.Подав клопотання про розгляд справи за
його відсутності .

Дослідивши матеріали справи ,
судом встановлено наступне .

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації з 01.01.2006 року як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії , з 01.02.2010
року як учасник ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії інвалід ІІІ групи , тому
позовні вимоги в частині вимог за
період з 1996 року по грудень 2005 рік є
безпідставними .

Слід зазначити , що позивачем було
пропущено строк звернення до
адміністративного суду стосовно
позовних вимог щодо перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 01.01.2006 року по 2013 рік . Також
пропущений строк щодо одноразової
компенсації за шкоду , заподіяну
здоров»ю, яку позивачу було призначено
в березні 2010 року відповідно до заяви
ОСОБА_1 від 09 березня 2010 року № 120 , у
передбаченому Постановою КМУ № 836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам , які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи « в розмірі
189,60 грн.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено
, що , для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав свобод чи інтересів особи
встановлено шестимісячний строк , який
обчислюється з дня коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав ,свобод чи
інтересів .

Позивач ОСОБА_1. протягом 2006-2013
років , одержував нараховані
Управлінням йому виплати ,заперечень
щодо їх розміру не заявляв ,
законодавчо встановлені розміри
виплати знав , оскільки Закон України
"Про статус і соціальний захист
громадян ,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи " , офіційно
оприлюднений і позивач мав змогу з ним
ознайомитися . Про порушене , на думку
позивача , право він міг дізнатися не
пізніше лютого 2013 року , в період коли
йому було нараховано зазначену
допомогу за 2013 рік , відповідно до заяви
ОСОБА_1 від 13 лютого 2006 року № 401 ю Та не
пізніше березня 2010 року , коли
останньому була нарахована одноразова
компенсація за шкоду, заподіяну
здоров»ю . Однак з адміністративним
позовом ОСОБА_1 звернувся тільки в
квітні 2014 року .

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов , поданий після
закінчення строків , установлених
законом ,залишається без розгляду ,якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку зверенння до адміністративного
суду поважними ,про що постановлюється
ухвала . Слід відмітити , що позивачем у
своєму позові не зазначено причини
пропуску строку зверення до
адміністративного суду .

Твердження позивача про
незастосування по даній категорії
справ строку зверення до
адміністративного суду ,передбаченого
ст. 99 КАС України , суд вважає
помилковим . Так, посилання позивача на
Віденську конвенцію про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року , на думку суду , є
безпідставним . Зазначена Конвенція не
має відношенн до відносин , які виникли
між позивачем та відповідачами ,
оскільки позивач оскаржує
безпосередньо розмір соціальних
виплат та компенсацій, а не право на їх
отримання ,яке закріплене
законодавством і визнається за ним .
Крім того , Віденська конвенція
визначає загальні умови та порядок
виникнення цивільної відповідальності
за ядерну шкоду і визначає певний
механізм її реалізації , а тому не має
підстав ототожнювати компенсацію
ядерної зброї з компенсаційною
виплатою - на щорічну допомогу на
оздоровлення ,як це робить позивач .

Також безпідставним ,на думку
суду , є посилання позивача на вимоги
ст. 76 Закону України " про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку "
,щодо необмеженого строком давності
права подання позову про відшкодування
ядерної шкоди ,заподіяної життю і
здоров"ю особи . Відповідно до ст.1 цього
Закону , під ядерною шкодою розуміється
втрата життя , будь-які ушкодження
,завдані здоров"ю людини , або будь-яка
втрата майна ,або шкода завдана майну .
В той же час позивач не ставить питання
відшкодування ядерної шкоди в
розумінні ст.1 Закону України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку " . У своєму позові
позивач просить вирішити
публічно-правовий спір щодо оскарження
дій ( бездіяльності ) суб"єкта влдних
повноважень , і тому в даному випадку
слід застосовувати положення ст. 99,100
КАС України .

Крім того ст. 72 зазначеного Закону
встановлено , що жодна особа , крім
оператора не несе відповідальності за
ядерну шкоду ,за винятком випадків ,
передбачених цим Законом , а ст. 73 цього
Закону визначено , що відповідальність
за шкоду , спричинену Чорнобильською
катастрофою , встановлюється
відповідним законодавством України .

Одночасно , судом звертається
увага на те , що призначення щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу у 2013
році здійснювалося відповідно до вимог
чинного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу
України при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині , в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України , Бюджетного
кодексу та Закону "Про державний бюджет
України " .

Статтею 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян
,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи " ,
передбачено ,що конкретні розміри всіх
доплат , пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом України
відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної
заробітньої плати .На виконання норм
цієї статті , Кабінетом Міністрів
України було затверджено постанову №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян , які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи «, яка є чинною , встановлено
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС ІІІ групи інвалідності
-90 грн.Позивачу в лютому 2013 року
відповідно до норм чинного
законодавства була нарахована щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 90
грн.

Стаття 62 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян ,
які постарждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи «
встановлено , що застосування цього
Закону провадиться у порядку ,
визначеному Кабінетом Міністрів
України ,рішення якого є обов»язковим
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України , місцевими
органами державної виконавчої влади
,всіма суб»єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності .

Статтею 63 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян
,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи "
встановлено , що фінансування витрат ,
пов"язаних з реалізацією цього Закону ,
здійснюється за рахунок державного
бюджету . Таким чином ,виконання цього
Закону залежить від фінансування
ресурсів доходної частини державного
бюджету України .

Відповідно до вимог ст.23 КАС
України встановлено, що будь-які
зобов"язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення .

Згідно з ст. 87 Бюджетного кодексу
України видатки на державні програми
з ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
громадян ,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи
,здійснюються у встановленому порядку
за рахунок наявних надходжень до
загального фонду державного бюджету в
межах обсягів призначень ,передбачених
у державному бюджеті України .

Статтею 95 Конституції України
встановлено , що виключно законом " Про
державний бюджет України "
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби , розмір і
цільове спрямування цих видатків. Тому
, оскільки щорічна допомога
здійснюється за рахунок Державного
бюджету України ,то її розміри не
можуть визначитися будь-яким іншим
законом , крім закону про Державний
бюджет України .

Пунктом 4 розділу прикінцевих положень
Закону України "Про державний бюджет
України на 2013 рік " визначено , що у 2013
році норми і положення статей 20
,21,22,23,30,31,37,39,48 ,50,51,52 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян ,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи " ,
застосовуються у порядку та розмірах
,встановлених Кабінетом Міністрів
України , виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України
та бюджету Пенсійного фонду України на
2013 рік .

Рішенням Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рц/2012
підтверджено право Кабінету Міністрів
України , як державного органу , що має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, на визначення механізму
реалізації законів України , в тому
числі встановлення порядку та розміру
соціальних виплат , виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету .

Відповідачі при здійсненні
повноважень в сфері соціального
захисту громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи ,
керуються нормативними актами
Кабінету Міністрів України , які
відповідно до ст.117 Конституції України
є обов"язковими до виконання .

Таким чином, дії Укравління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації щодо
призначення щорічної допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 були правомірними
і підстав для перерахунку
зазначеноїдопомоги в розмірах ,
кратних мінімальній заробітній платі
Управління не мало , одночасно у
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат були відсутні підстави для
здійснення вищевказаних виплат .

Щодо позовних вимог Позивача з приводу
нарахування в подальшому щорічної
допомоги на оздоровлення є
безпідставними , оскільки згідно
вимогами ч.1ст.6 КАСУ , кожна особа має
право в порядку , встановленому цим
Кодексом ,звернутися до
адміністративного суду ,якщо вважає ,що
рішенням дією чи бездіяльністю
суб»єкта владних повноважень порушені
її права , свободи чи інтереси .Отже, на
час звернення до адміністративного
суду вже повинно відбутися порушення
конкретного права особи або її свободи
чи інтересу ,тобто повинен існувати
предмет судового захисту , особа
повинна звертатися на захист свого
порушеного права . В даному випадку
ОСОБА_1. в цій частині вимог просить
захистити його права та інтереси , які
на його думку , можуть бути порушені
Управлінням в майбутньому . У зв»язку з
наведеним , суд вважає , що позовні
вимоги в цій частині не можуть бути
задоволені , оскільки не ґрунтовані на
процесуальному законі та не
відповідають адміністративно-правовим
способам захисту прав та інтересів в
адміністративному суді .

Крім того безпідставною є вимога щодо
стягнення недоплаченої допомоги саме з
Управління , оскільки на підставі
Положення про Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації ,
затвердженого розпорядженням
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації від 16.12.2010 року
№ 52 ,Управління лише призначає
передбачені законодавством соціальні
допомоги , компенсації та інші
соціальні виплати , встановлені
законодавством . Функція здійснення
виплати зазначених компенсацій та
допомог покладена на Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплатна підставі
Положення про Київський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат ,затвердженого розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 27.01.2007 року № 65 .

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,-

п о с т
а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації , Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та про зобов"язання вчинити певні дії в
частині вимог з січня 2006 року по 2013 рік
щодо перерахунку щорічної допомоги на
оздоровлення та стосовно перерахунку
одноразової компенсації за шкоду ,
заподіяну здоров»ю залишити без
розгляду .

В частині позовних вимог ОСОБА_1 з 1996
року по грудень 2005 року щодо вчинення
дій на майбутнє та щодо виплати саме
Управління щорічної допомоги на
оздоровлення і одноразової
компенсації за шкоду , заподіяну
здоров»ю - залишити без задоволення .

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Голосіївський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з часу її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя