Справа № 813/5995/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р.
Справа № 876/12567/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2013 р. по
справі за позовом Львівського
обласного клінічного діагностичного
центру до Державної фінансової
інспекції у Львівській області про
визнання дій протиправними та
скасування вимог,-

встановив:

31.07.2013 року позивач - Львівський
обласний клінічний діагностичний
центр звернувся до суду з позовною
заявою до відповідача - Державної
фінансової інспекції у Львівській
області про визнання дій протиправними
та скасування вимог.

У позовній заяві, із урахуванням
уточнення до позовних вимог, просить
суд визнати дії відповідача в ході
проведення ревізій протиправними та
скасувати вимоги № 04-15м/2070 від 25.03.2013 р.
та №04-15м/5640 від 23.07.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Державною фінансовою інспекцією у
Львівській області належної перевірки
не проводилось, оскільки всі документи
вилучені прокуратурою, тому підстави
для винесення вимог відсутні. Крім
того, відповідачем проведена у 2010 році
перевірка, яка перевіряла
фінансово-господарську діяльність за
період з 01.04.2008 року по 31.05.2010 року та
порушень умов проведення та
визначення переможця відкритих торгів
щодо закупівлі медичного, хірургічного
та ортопедичного устаткування та
послуг із сервісного обслуговування не
виявила.

Позивач зазначає, що під час проведення
ревізії у 2012 році фінансовий орган
робить висновок про те, що тендерну
пропозицію у 2010 році слід було
відхилити, що суперечить акту ревізії
від 18.08.2010 року.

Позивач також вважає, що відповідачем
порушено п.2.12 Порядку взаємодії
органів державної контрольно-
ревізійної служби, органів
прокуратури, внутрішніх справ, Служби
безпеки України згідно з яким, у разі
якщо зазначені у зверненні
правоохоронного органу питання за
вказаний період були перевірені раніше
проведеною ревізією повторна ревізія з
тих самих питань не проводиться,
ініціатору ревізії надається копія
акта раніше проведеної ревізії.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2013 р.
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано вимоги Державної фінансової
інспекції у Львівській області
№04-15м/2070 від 25.03.2013 р. та №04-15м/5640 від
23.07.2013 р. В решті позовних вимог
відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги
судом першої інстанції встановлено
проведення ревізій у позивача на
виконання ухвал Галицького районного
суду м. Львова від 15.02.2013 р. та
Печерського районного суду м.Києва від
15.05.2013 р. , 12.06.2013 р. , винесених за
зверненнями правоохоронного органу в
межах проведення досудового
розслідування у кримінальному
провадженні №0000050 від 09.01.2013 р. за
фактом розтрати службовими особами
Львівського обласного клінічного
діагностичного центру бюджетних
коштів в особливо великих розмірах в
загальній сумі 1,19 млн грн., за ознаками
злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК
України, відтак суд дійшов до висновку,
що відповідач відповідно до положення
пункту 48 Порядку проведення
інспектування мав передати матеріали
ревізій у визначені в пункті 46 цього
Порядку строки до правоохоронного
органу і не мав права скеровувати
позивачеві вимоги, оскільки скерування
таких вимог зумовило звернення
позивача до суду для їх оскарження і
може мати вплив на розслідування
кримінальної справи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зокрема зазначає, що
Державною фінансовою інспекцією у
Львівській області на виконання ухвали
Галицького районного суду м. Львова від
15.02.2013 р., проведено позапланову ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Львівського обласного клінічного
діагностичного центру за період з
14.10.2008 по 11.02.2013 року, якою встановлено
порушення, відображені в акті ревізії
від 25.02.2013 №04-21/5, акт ревізії підписано
01.03.2013 із запереченнями, на які надано
висновок.

Апелянт зазначає, що ревізією виявлено
порушення, що завдали збитків
обласному бюджету на суму 1485350 грн.
Державною фінансовою інспекцією у
Львівській області на виконання ухвал
Печерського районного суду м. Києва
від 15.05.2013р. та від 12.06.2013 р., проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Львівського обласного клінічного
діагностичного центру за період з
01.01.2008 по 31.12.2012 року, що відображено в
акті ревізії від 27.06.2013 №04-21/15, акт
ревізії підписано 03.07.2013 із
запереченнями, на які дано висновок,
згідно з яким заперечення не
підтвердились. Ревізією виявлено
порушення, що завдали збитків
обласному бюджету на суму 1485350 грн. Дані
ревізії проводились на виконання ухвал
суду на підставі документів, що були
надані СВ ГУМВС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Колегією суддів встановлено,
підтверджено матеріалами справи
наступні обставини.

Так, Державною фінансовою інспекцією у
Львівській області, на підставі ухвали
Галицького районного суду м. Львова від
15.02.2013р., проведено позапланову ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Львівського обласного клінічного
діагностичного центру за період з
14.10.2008 по 11.02.2013 року, про що складено акт
про наслідки ревізії від 25.02.2013 № 04-21/5
(а.с.83-89,т.1). Ревізією встановлено
порушення, що завдали обласному
бюджету матеріальної шкоди на суму 1485350
грн.

25.03.2013р. Державною фінансовою
інспекцією у Львівській області
направлено позивачеві вимогу №
04-15м/2070 «Про усунення недоліків за
наслідками позапланової ревізії», у
якій відповідач вимагає забезпечити
вжиття заходів щодо максимального
відшкодування завданих збитків шляхом
проведення претензійно- позовної
роботи перед ТзОВ «Львівбудмакс», в
іншому випадку забезпечити
відшкодування за рахунок винних осіб у
порядку та розмірі, встановленому
ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю
України (а.с.13-15,т.1).

Судом також встановлено, що Державною
фінансовою інспекцією у Львівській
області на виконання постанов
Печерського районного суду м. Києва від
15.05.2013 р. та від 12.06.2013 р., проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Львівського обласного клінічного
діагностичного центру за період з
01.01.2008 по 31.12.2012 року, що відображено в
наявному у матеріалах справи акті
ревізії від 27.06.2013 року №04-21/15
(а.с.132-160,т.1). Ревізією було виявлено
порушення, що завдали збитків
обласному бюджету на суму 1485350 грн.

Як наслідок, фінансовим органом
направлено 23.07.2013 р. позивачеві вимогу
№04-15м/5640 «Про усунення недоліків за
наслідками позапланової ревізії», у
якій відповідач вимагає забезпечити
вжиття заходів щодо максимального
відшкодування завданих збитків шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи перед ТзОВ «Львівбудмакс», в
іншому випадку забезпечити
відшкодування за рахунок винних осіб у
порядку та розмірі, встановленому
ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю
України (а.с.9-12,т.1).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначає Закон
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII
(надалі - Закон України № 2939-XII, в
редакції чинній на момент пред'явлення
оскаржуваних вимог).

Відповідно до ст.1 Закону України №
2939-XII, здійснення державного
фінансового контролю забезпечує
центральний орган виконавчої влади,
уповноважений Президентом України на
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю (далі -
орган державного фінансового
контролю).

Орган державного фінансового контролю
у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Стаття 2 Закону України № 2939-XII
встановлює головні завдання органу
державного фінансового контролю.

Так, головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які
не віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Інспектування, відповідно до ст.4
Закону України № 2939-XII, здійснюється
органом державного фінансового
контролю у формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

На підконтрольних установах, щодо яких
за відповідний період їх
фінансово-господарської діяльності
відповідно до цього Закону проведено
державний фінансовий аудит,
інспектування за ініціативою органу
державного фінансового контролю не
проводиться.

Порядок проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року № 550 (у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) (надалі -
Порядок проведення інспектування).

Згідно п.27 Порядку проведення
інспектування, за зверненням
правоохоронного органу контролюючі
органи в межах своєї компетенції
проводять планові та позапланові
виїзні ревізії за місцезнаходженням
об'єкта контролю.

Так, позапланова виїзна ревізія об'єкта
контролю за зверненням
правоохоронного органу проводиться
відповідно до п.29 Порядку проведення
інспектування у разі надання ним:

клопотання слідчого або прокурора про
призначення позапланової виїзної
ревізії та ухвали суду про дозвіл на її
проведення, в якому зазначаються
підстави проведення, дати її початку та
закінчення, а також номер
кримінального провадження, орган, що
здійснює досудове розслідування, дата
та підстави повідомлення про підозру у
вчиненні кримінального правопорушення
(для ревізії суб'єкта господарської
діяльності, не віднесеного Законом до
підконтрольних установ);

постанови слідчого або прокурора про
призначення позапланової виїзної
ревізії, винесеної після повідомлення
посадовій особі підконтрольної
установи, що ревізується, про підозру у
вчиненні нею кримінального
правопорушення;

інформації про факти, що свідчать про
порушення об'єктом контролю -
підконтрольною установою законів, та
рішення суду про дозвіл на проведення
ревізії, в якому зазначаються підстави
проведення, дати початку та закінчення.
У разі надходження зазначеної
інформації без рішення суду
Держфінінспекція, її територіальний
орган в Автономній Республіці Крим,
областях, мм. Києві та Севастополі
протягом 7 робочих днів самостійно
подає до суду письмове обґрунтування
підстав такої ревізії із зазначенням
дати початку та закінчення. Про відмову
суду у видачі дозволу на проведення
позапланової виїзної ревізії об'єкта
контролю невідкладно інформується
відповідний правоохоронний орган.

Результати ревізії відповідно до п.35
Порядку проведення інспектування
оформляються актом, який складається
на паперовому носії державною мовою і
повинен мати наскрізну нумерацію
сторінок. На першому титульному аркуші
акта ревізії, який оформляється на
бланку контролюючого органу,
зазначається назва документа (акт),
дата і номер, місце складення (назва
міста, села чи селища) та номер
примірника.

Акт ревізії складається у трьох
примірниках: перший - для контролюючого
органу, другий - для об'єкта контролю,
третій - для передачі правоохоронним
органам у випадках, передбачених цим
Порядком та законодавством (п.38 Порядку
проведення інспектування)

Слід зазначити, що у міру виявлення
ревізією порушень законодавства
посадові особи контролюючого органу,
не чекаючи закінчення ревізії, мають
право відповідно до п.45 Порядку
проведення інспектування усно
рекомендувати керівникам об'єкта
контролю невідкладно вжити заходів для
їх усунення та запобігання у
подальшому.

Відповідно до п.46. Порядку проведення
інспектування, якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Варто врахувати, що згідно п. 48 Порядку
проведення інспектування, у разі
проведення ревізії на підставі
звернення правоохоронних органів, а
також коли ревізією, проведеною з інших
підстав, виявлено порушення, за які
передбачено кримінальну
відповідальність або які містять
ознаки корупційних діянь, матеріали
таких ревізій у визначені в пункті 46
цього Порядку строки передаються до
правоохоронних органів.

Про результати розгляду матеріалів
ревізії (крім проведених у зв'язку із
здійсненням кримінального
провадження) правоохоронні органи
повідомляють контролюючому органу
протягом 10 робочих днів після
прийняття відповідного рішення.

Судом першої інстанції вірно
проаналізовано норми п. 48 Порядку
проведення інспектування, та
зазначено, що у наведеному положенні
відсутні прямі вказівки на конкретно
визначені статті КК України за якими
має бути порушено кримінальну справу
та доручено провести перевірку для
цілей її виконання фінансовою
інспекцією.

Виходячи із змісту цієї норми, такі
приписи, що матеріали ревізій у
визначені в пункті 46 цього Порядку
строки передаються до правоохоронних
органів застосовуються у разі, якщо
перевірка призначена за зверненням
правоохоронного органу.

Суд вірно констатував, що ця норма не
містить застережень, що призначення
такої перевірки повинно бути пов'язано
із вчиненням злочинів за конкретно
визначеними статтями КК України або з
конкретно визначеним предметом
вчиненого злочину. Ця норма не містить
також вказівки, що певна кримінальна
справа повинна бути порушена відносно
конкретного суб'єкта, що перевіряється,
або посадових осіб підприємства, щодо
якого призначена ревізія. У даному
випадку, при застосуванні цієї норми
має значення факт проведення ревізії
за зверненням правоохоронного органу.

Колегія суддів поділяє висновок суду
першої інстанції, що в даному випадку
вищезазначена норма є спеціальною щодо
обставин, з якими пов'язано її
застосування та дій фінансової
інспекції, що вчиняються за наявності
таких обставин у зв'язку з проведенням
ревізії.

Так, колегією суддів встановлено
проведення ревізій у позивача на
виконання ухвал Галицького районного
суду м. Львова від 15.02.2013 р. та
Печерського районного суду м.Києва від
15.05.2013 р., 12.06.2013 р. , винесених за
зверненнями правоохоронного органу в
межах проведення досудового
розслідування у кримінальному
провадженні №0000050 від 09.01.2013 р. за
фактом розтрати службовими особами
Львівського обласного клінічного
діагностичного центру бюджетних
коштів в особливо великих розмірах в
загальній сумі 1,19 млн грн., за ознаками
злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК
України, як наслідок, колегія суддів
поділяє висновок суду першої інстанції
про те, що відповідач згідно положення
пункту 48 Порядку проведення
інспектування, мав передати матеріали
ревізій у визначені в пункті 46 цього
Порядку строки до правоохоронного
органу і не мав права скеровувати
позивачеві вимоги, оскільки скерування
таких вимог зумовило звернення
позивача до суду для їх оскарження та
може мати вплив на розслідування
кримінальної справи.

Оскільки Державною фінансовою
інспекцією при надісланні спірних
вимог не враховано вимоги пункту 48
Порядку проведення інспектування, то
такі слід визнати протиправними та
скасувати.

Крім того, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовної вимоги щодо визнання дій
Державної фінансової інспекції у
Львівській області в ході проведення
ревізій протиправними, оскільки при
проведенні ревізій відповідачем не
порушено норми Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, яким згідно Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" керується відповідач при
проведенні ревізій.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Львівській
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2013 р. по
справі № 813/5995/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 25.11.2014
року.