Справа № К-39235/10
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2014 р. м.
Київ К-39235/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги ОСОБА_4,
Державної судової адміністрації
України та Міністерства фінансів
України

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної
судової адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації (далі - ТУ ДСА)
України у Донецькій області,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України про
зобов'язання здійснити перерахунок
заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

У 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом про визнання неправомірними
дій ТУ ДСА України в Донецькій області
по нарахуванню та виплату заробітної
плати. В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що з 06 жовтня 2005 року працює
суддею Сніжнянського міського суду
Донецької області. Судовими рішеннями
визнано протиправним пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату
праці суддів» (далі - постанова КМУ №
865), яким встановлено, що розміри
посадових окладів суддів, передбачених
цією постановою, встановлюються
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати 332 грн і в подальшому
при підвищенні мінімальної заробітної
плати їх перерахунок не проводиться. В
період з грудня 2007 року по січень 2010
року заробітна плата відповідачем
нараховувалась і виплачувалась йому
без урахування підвищення мінімальної
заробітної плати та відповідного
перерахунку посадового окладу. Просив
визнати дії відповідача
неправомірними щодо нарахування йому
заробітної плати, виходячи з
мінімальної заробітної плати в розмірі
332 грн., на підставі пункту 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року №865 «Про оплату праці
суддів» (далі - постанова КМУ № 865),
зобов'язати ТУ ДСА України в Донецькій
області здійснити перерахунок
заробітної плати з урахуванням
збільшення посадового окладу з грудня
2007 року - 3450 грн, січень-березень 2008 року
- 3862,50 грн, квітень-вересень 2008 року -
3937,50 грн, жовтень-листопад 2008 року - 4087,50
грн, грудень 2008 року - березень 2009 року -
4537,5 грн, квітень-червень 2009 року - 4687,50
грн, липень-вересень 2009 року - 4725 грн,
жовтень 2009 року - 4875 грн, листопад -
грудень 2009 року - 5580 грн; виплатити
різницю між нарахованою та фактично
виплаченою заробітною платою.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 08 липня 2010
року залучено до участі у справі в
якості відповідачів Міністерство
фінансів України, Державне
казначейство України, Державну судову
адміністрацію України.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року позов задоволено частково.
Визнано незаконною бездіяльність ТУ
ДСА України в Донецькій області, щодо
не прийняття заходів по повному
фінансуванню заробітної плати судді
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_4 з 19 серпня 2009
року по травень 2010 року з розрахунку 7,5
мінімальних заробітних плат, розмір
яких був встановлений законами України
про Державний бюджет України на 2009 та
2010 роки, а також Законом України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати» на
момент виплати у заявленому періоді;
зобов'язано Міністерство фінансів
України виділити з Державного бюджету
України грошові кошти на додаткове
фінансування ДСА України для ТУ ДСА
України в Донецькій області на
бюджетну програму «Виконання рішень
судів на користь суддів» для
здійснення виплати судді Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
ОСОБА_4 недоплаченої за період з 19
серпня 2009 року по травень 2010 року
заробітної плати; зобов'язано ТУ ДСА
України в Донецькій області виділити
Слов'янському міськрайонного суду
Донецької області додаткове
фінансування з бюджетної програми
«Виконання рішень судів на користь
суддів» для здійснення виплати судді
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_4
недоплаченої за період з 19 серпня 2009
року по травень 2010 року заробітної
плати з розрахунку 7,5 мінімальних
заробітних плат, розмір яких був
встановлений законами України про
Державний бюджет України на 2009 та 2010
роки, а також Законом України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати» на
момент виплати у заявленому періоді. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 листопада
2010 року змінено постанову суду першої
інстанції та викладено резолютивну
частину постанови в наступній
редакції: «Визнати незаконною
бездіяльність ДСА України щодо
неприйняття заходів по повному
фінансуванню заробітної плати судді
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_4 з 19 серпня 2009
року по травень 2010 року з розрахунку 7,5
мінімальних заробітних плат, розмір
яких був встановлений законами України
про державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а
також Законом України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати» на
момент виплати у заявленому періоді.
Зобов'язати Міністерство фінансів
України виділити з Державного бюджету
України грошові кошти на додаткове
фінансування Державної судової
адміністрації України на бюджетну
програму «Виконання рішень судів на
користь суддів» для здійснення виплати
судді Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області ОСОБА_4
недоплаченої за період з 19 серпня 2009
року по травень 2010 року заробітної
плати з розрахунку 7,5 мінімальних
заробітних плат з врахуванням
здійснених виплат. Зобов'язати ДСА
України виділити ТУ ДСА України в
Донецькій області додаткове
фінансування з бюджетної програми
«Виконання рішень судів на користь
суддів» для здійснення виплати судді
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_4 недоплаченої
за період з 19 серпня 2009 року по травень
2010 року заробітної плати з розрахунку
7,5 мінімальних заробітних плат з
врахуванням здійснених виплат.
Зобов'язати ТУ ДСА України в Донецькій
області здійснити нарахування та за
рахунок додатково отриманого від ДСА
України фінансування виплат судді
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_4 недоплаченої
за період з 19 серпня 2009 року по травень
2010 року заробітної плати з розрахунку
7,5 мінімальних заробітних плат з
врахуванням здійснених виплат та з
утриманням податків та інших
обов'язкових платежів». В іншій частині
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року залишити без змін.

Ухвалами Донецького окружного суду від
12 жовтня 2010 року та Донецького
апеляційного суду від 21 грудня 2010 року
виправлені описки у вказаних судових
рішеннях у назві суду, в якому працює
позивач, з Слов'янського на
Сніжнінський міський суд.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове - про задоволення позову у повному
обсязі, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

У касаційних скаргах ДСА України та
Міністерство фінансів України
порушують питання про скасування
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і ухвалення нового судового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. Зазначають, що судами
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню, а скарги ДСА
України та Міністерства фінансів
України - задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 06
жовтня 2005 року працює на посаді судді
Сніжняньского міського суду Донецької
області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суди виходили з того, що постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21 травня 2008 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 серпня 2009 року, визнано
незаконними постанови Кабінету
Міністрів України «Про питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21 грудня
2005 року № 1243 в частині встановлення
розміру посадового окладу суддям;
пункт 4 постанови Кабінету Міністрів
України «Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 року № 865» від 31 грудня
2005 року № 1310 та пункт 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» від 03 вересня 2005 року № 865

Проте, з такими висновками погодитись
неможливо з огляду на наступне.

У статті 6 Конституції України
міститься правова норма, згідно з якою
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову.

Статус суддів, відповідно до пункту 14
частини першої статті 92 Конституції
України, визначається виключно
законами України.

Незалежність та недоторканість суддів
на час виникнення спірних
правовідносин гарантувалась нормами
Закону України «Про статус суддів».

Згідно зі статтею 44 вказаного Закону
заробітна плата судді, як складова його
матеріального і соціально-побутового
забезпечення, є елементом статусу
судді. Вона складалась з посадового
окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. У свою чергу посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови
суду, в якому працює суддя.

У такий спосіб законодавець
диференційовано вирішив питання про
оплату праці суддів, які здійснюють
правосуддя, та суддів, які виконують ще
й обов'язки на адміністративних
посадах, з тим, щоб досягти
справедливого співвідношення в оплаті
праці в залежності від обсягу
виконуваної роботи.

Іншого законодавчого акту з питань
оплати праці суддів немає.

Згідно з частиною другою статті 8
Закону України «Про оплату праці»
умови та розміри оплати праці
працівників установ та організацій, що
фінансуються з державного бюджету,
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

На виконання вказаного Закону 30 червня
2005 року та 03 вересня 2005 року Кабінет
Міністрів України прийняв постанови №
514 «Про оплату праці Голови, першого
заступника Голови та заступника Голови
Верховного Суду України», згідно з
абзацом другим пункту 1 якої посадовий
оклад Голови Верховного Суду України з
01 червня 2005 року становив 15 розмірів
мінімальної заробітної плати, та № 865
«Про оплату праці суддів», якою
затверджена Схема посадових окладів
голови та заступника голови судової
палати, голови Військової судової
колегії, секретаря Пленуму та суддів
Верховного Суду України, керівників та
суддів вищих спеціалізованих судів,
апеляційного суду України, апеляційних
та місцевих судів згідно з додатками 1-6,
які розраховано, виходячи з кратності
до мінімальної заробітної плати.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 року № 865 повинна була
набрати чинності з 01 січня 2006 року.
Однак, до набрання чинності вказаною
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання
оплати праці вищих посадових осіб
України, окремих керівних працівників
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування та суддів»
було зафіксовано розрахункову
величину для обчислення посадових
окладів працівників певних установ, що
фінансуються з бюджету, у тому числі й
суддів, у розмірі встановленої
мінімальної заробітної плати - 332 грн.

Іншою постановою від 31 грудня 2005 року №
1310 «Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року № 865» внесені зміни до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2005 року № 865, зокрема,
постанову доповнено пунктом 4-1, згідно
з яким також встановлено, що розміри
посадових окладів, передбачені
постановою від 03 вересня 2005 року № 865,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і у
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати їх перерахунок не
провадиться. Такі зміни були внесені до
постанови від 03 вересня 2005 року № 865 до
набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в
якості сталої (розрахункової) величини
Кабінет Міністрів України використав
встановлений з 01 вересня 2005 року
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» розмір мінімальної
заробітної плати 332 грн, що виключало
можливість її збільшення у випадку
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати.

Враховуючи, що встановлення сталої
(розрахункової) величини для
обчислення розмірів посадових окладів
суддів та внесення відповідних
доповнень до постанови Кабінету
Міністрів України від 03 вересня 2005 року
№ 865 відбулося до моменту набрання нею
чинності, ця постанова у редакції до
внесення доповнень згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 31
грудня 2005 року № 1310 не була введена в
дію, тому суди не мали підстав для
висновку про те, що ці нормативні акти
суперечать Закону України «Про статус
суддів». Отже, висновок судів про
незаконність дій відповідача не
відповідає нормам матеріального права.

Крім того, постановою Вищого
адміністративного суду України від 13
квітня 2011 року постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2008 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 серпня 2009 року скасовано, у
задоволенні позову про визнання
незаконними та скасування зазначених
постанов Кабінету Міністрів України
відмовлено.

При цьому касаційним судом зазначено,
що оскаржувані постанови не звужують
існуючі гарантії незалежності суддів.
Постанови Кабінету Міністрів України,
що є предметом оскарження, не
суперечать Закону України «Про статус
суддів», прийняті в межах його
повноважень Кабінету Міністрів
України.

Отже, судом касаційної інстанції у
справі щодо оскарження
нормативно-правового акту органу
виконавчої влади висловлено правову
позицію щодо законності пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 03 вересня 2005 року
№ 865.

Вирішуючи спір, суди не використали
право зупинити провадження у справі до
розгляду адміністративної справи щодо
оскарження нормативно-правового акту
органу виконавчої влади судом
касаційної інстанції, не дали правової
оцінки нормам матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини.

На підставі статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З огляду на викладене, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню, з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог про
перерахунок заробітної плати.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Касаційні скарги Державної судової
адміністрації України та Міністерства
фінансів України задовольнити

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 листопада 2010 року скасувати,
ухваливши нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4
до Державної судової адміністрації
України, Територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Донецькій області,
Державного казначейства України про
зобов'язання здійснити перерахунок
заробітної плати.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак