Справа № 813/2291/14
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м.
Львів
Справа № 876/5520/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів -
Водолазького І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року по справі № 813/2291/14 за позовом
ОСОБА_3 до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Державної митної служби України про
скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі -
Львівська митниця Міндоходів) та
Державної митної служби України, в
якому, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просив
визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
від 29 серпня 2011 року № 1821-к «По
особовому складу Львівської митниці» в
частині припинення з 29 серпня 2011 року
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3,
головного інспектора відділу дізнання
та провадження в справах про порушення
митних правил служби боротьби з
контрабандою та порушення митних
правил Львівської митниці, поновити
його на посаді аналогічній займаній
ним до звільнення, а саме на посаді
головного державного інспектора
відділу провадження в справах про
порушення митних правил управління
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил Львівської митниці
Міндоходів, стягнути з Львівської
митниці Міндоходів на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Позов обґрунтовував посиланням на те,
що у відповідачів не було підстав для
видання наказу про припинення
перебування його на державній службі,
оскільки Присягу державного службовця
він не порушував та належно виконував
свої посадові обов'язки. Крім того,
позивач посилався на порушення
процедури та порядку звільнення
працівників митних органів при виданні
оскаржуваного наказу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року вказаний позов задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано наказ Державної митної
служби України від 29 серпня 2011 року №
1821-к «По особовому складу Львівської
митниці» в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3,
головного інспектора відділу дізнання
та провадження у справах про порушення
митних правил служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці; поновлено
позивача на посаді головного
державного інспектора відділу
провадження у справах про порушення
митних правил управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Львівської митниці
Міндоходів з 30 серпня 2011 року; стягнуто
з Львівської митниці Міндоходів на
користь позивача 58455.13 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Постанову в частині поновлення
позивача на посаді та стягнення на його
користь середнього заробітку у межах
суми стягнення за один місяць в розмірі
3663.80 грн. звернуто до негайного
виконання.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду, Львівська митниця Міндоходів
подала апеляційну скаргу, у якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову
повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на те, що звільнення
позивача з роботи за порушення Присяги
державного службовця проведено згідно
з нормами чинного законодавства,
оскільки за результатами проведеної
відповідно до наказу Державної митної
служби України від 25 червня 2011 року № 544
«Про проведення службової перевірки»
службової перевірки встановлено, що
позивач не відповідає займаній посаді
за моральними та діловими якостями
державного службовця, як суб'єкта із
спеціальним статусом, що його дії
суперечать покладеним на нього
обов'язкам, підривають довіру до нього
як до носія влади, що призводить до
приниження державного органу, а отже,
унеможливлює подальше виконання
позивачем своїх обов'язків.

Представник відповідачів в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, посилаючись на
викладені в ній доводи, просив її
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечила проти вимог
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржуване рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
20 серпня 1992 року ОСОБА_3 був
прийнятий на роботу інспектором
Львівської митниці відповідно до
наказу Львівської митниці від 19 серпня
1992 року № 143-ос.

Наказом Львівської митниці від 30
квітня 2008 року № 20-к позивач був
призначений на посаду головного
інспектора відділу дізнання та
провадження у справах про порушення
митних правил служби митної варти та
організації боротьби з порушеннями
митного законодавства та наказом
Львівської митниці від 01 червня 2009 року
№ 430-к його переведено на посаду
головного інспектора відділу дізнання
та провадження у справах про порушення
митних правил служби боротьби з
контрабандою та порушення митних
правил.

Наказом Державної митної служби
України від 29 серпня 2011 року № 1821-к «По
особовому складу Львівської митниці»
за порушення Присяги державного
службовця, відповідно до вимог статті
17, пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»,
припинено перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_3,
головного інспектора відділу дізнання
та провадження у справах про порушення
митних правил служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці.

Наказом Львівської митниці від 29
серпня 2011 року № 735-к «Про оголошення
наказу Державної митної служби
України» ОСОБА_3 оголошено зазначений
вище наказ про припинення з 29 серпня 2011
року його перебування на державній
службі в митних органах України за
порушення Присяги державного
службовця.

Підставою припинення перебування
позивача на державній службі в митних
органах послужило те, що працівниками
митного поста «Краківець» Львівської
митниці, зокрема ОСОБА_3, головним
інспектором відділу дізнання та
провадження у справах про порушення
митних правил служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці, внаслідок
невиконання вимог плану-завдань від 12
травня 2011 року № 275, від 20 травня
2011 року № 303 та від 14 червня 2011 року № 373
на проведення оперативних заходів
особовим складом служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці, які
здійснювались з метою виявлення та
припинення контрабанди та порушень
митних правил, не було виявлено та
припинено факти незаконного ввезення
на територію України товарів.

Вказані висновки зроблені за
результатами службової перевірки,
проведеної відповідно до наказу
Державної митної служби України від 25
червня 2011 року № 544 «Про проведення
службової перевірки», якою
встановлено, що 13 та 23 травня 2011 року,
16 червня 2011 року під час
чергування у пункті пропуску
«Краковець-Корчова» оперативної групи,
до складу якої входив позивач, було
ввезено товари на митну територію
України без належного оподаткування
під виглядом транспортних засобів, що
переміщуються через державний кордон
України без вантажу або із вантажем у
кількості, яка згідно з встановленими
нормами не підлягає оподаткуванню, а
саме на автомобілях з державними
реєстраційними номерами НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6,
НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11,
НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15,
НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_3,
НОМЕР_19, НОМЕР_20 та НОМЕР_21, НОМЕР_22,
відомості про які, що були внесені до
ЄАІС Держмитслужби, відрізняються від
відомостей, які надійшли від митних
органів Республіки Польща.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
видаючи оскаржуваний наказ, Державна
митна служба України діяла не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
упереджено та нерозсудливо, що є
підставою для визнання протиправним та
скасування спірного наказу в частині
щодо припинення перебування позивача
на державній службі, та поновлення його
на державній службі в митних органах на
посаді, яка є аналогічною займаній до
реорганізації посаді.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України (чинного на час виникнення
спірних відносин) особи, які вперше
зараховуються на посади державної
служби у митних органах,
спеціалізованих митних установах та
організаціях, приймають Присягу
державного службовця.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої статтею 17 цього
Закону.

У частині 2 статті 17 Закону України «Про
державну службу» наведено текст
Присяги: «Повністю усвідомлюючи свою
високу відповідальність, урочисто
присягаю, що буду вірно служити
народові України, суворо дотримувати
Конституції та законів України,
сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати
їх авторитет, охороняти права, свободи
і законні інтереси громадян, з гідністю
нести високе звання державного
службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки».

Аналіз зазначеного тексту Присяги дає
підстави для висновку, що в основі
поведінки державного службовця
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, недодержання яких утворює
факт порушення Присяги. Тому, складаючи
Присягу, державний службовець покладає
на себе не тільки певні службові
зобов'язання, але й моральну
відповідальність за їх виконання. У
зв'язку з цим як порушення Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як до носія влади, що призводить
до приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Таким чином, порушення Присяги, як і
інше дисциплінарне правопорушення
можуть бути наслідком недотримання,
порушення державним службовцем
правових, етичних (моральних) норм.
Разом з тим, дисциплінарне
правопорушення пов'язується лише з
порушенням правових вимог щодо
проходження публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України «Про державну службу» за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Згідно з частиною 2 статті 14 Закону
України «Про державну службу» до
службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону
України «Про державну службу»
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів митного контролю,
здійснюється згідно з цим Законом, якщо
інше не передбачено законами України.

Згідно з статтею 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом і лише в частині,
що ним не регулюється, - Законом України
«Про державну службу».

Відповідно до частини 2 статті 410
Митного кодексу України у митній
службі України діє Дисциплінарний
статут, який затверджується законом.

Відповідно до преамбули
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 06 вересня 2005 року № 2805-ІV (чинного на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Статут) цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

Також зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до пункту 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно з пунктом 22 Статуту до діянь, які
є порушеннями службової дисципліни,
належать: 1) порушення вимог законів та
інших нормативно-правових актів
України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Пунктом 31 Статуту передбачено, що з
метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Приводи, підстави, мету, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення визначені
Інструкцією про порядок організації та
проведення службового розслідування і
службової перевірки в митній службі
України, затвердженою наказом
Державної митної служби України від 13
серпня 2010 року № 918.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 вказаної
Інструкції службове розслідування - це
комплекс заходів, що здійснюються в
межах компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

З'ясування обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону України «Про державну
службу», Статуту та правил
внутрішнього трудового розпорядку
митного органу (пункт 1.4 Інструкції).

Отже, і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
можуть бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

З огляду на викладене, правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, Митним кодексом
України, а в частині, що ним не
регулюється, - Законом України «Про
державну службу». Тобто дисциплінарна
відповідальність посадових осіб
митної служби врегульована
спеціальним законодавством, у тому
числі й нормами Статуту. Норми Закону
України «Про державну службу» можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту, оскільки припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про державну
службу» є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, тому неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано. Розділом 4
Статуту визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, завдяки чому
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги мають бути
порушення, встановлені внаслідок
ретельного службового розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватись як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічна правова позиція
застосування норм матеріального права
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 21 травня 2013 року по
справі № 21-403а12, від 17 вересня 2013 року по
справах № 21-231а13, 21-261а13), від 24 вересня
2013 року по справі № 21-219а13, від 22 квітня
2014 року по справі № 21-90а14.

Згідно з вимогами частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Державною митною службою України та
Львівською митницею Міндоходів не
доведено правомірність прийняття
наказу Державної митної служби України
від 29 серпня 2011 року № 1821-к «По
особовому складу Львівської митниці»,
яким припинено перебування на
державній службі в митних органах
України ОСОБА_3 за порушення Присяги
державного службовця відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу».

Разом з тим, кваліфікуючи дії позивача
як порушення Присяги, відповідачами не
наведено відповідні мотиви, за яких
проступок позивача можна
кваліфікувати саме як порушення
Присяги, а не як дисциплінарне
правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про
невідповідність вимогам закону
оскаржуваного наказу.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо
необхідності стягнення з відповідача -
Львівської митниці Міндоходів на
користь позивача заробітної плати за
час вимушеного прогулу відповідно до
частин 1, 2 статті 235 Кодексу законів про
працю України, згідно з якими у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір й при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Також правильним є висновок суду
першої інстанції про необхідність
врахування при визначенні розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу заробітку, отриманого
позивачем за місцем нової роботи та
отриманої ним допомоги по безробіттю.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року по справі № 813/2291/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 24
листопада 2014 року.