Справа № К/9991/90529/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/90529/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Олексієнко М.М., Юрченко
В.В.,

секретар судового засідання -
Василенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17.11.2011р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області,
Дніпропетровського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
скасування наказу та поновлення на
роботі, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про скасування пункту 4
наказу начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області від 05.05.2011р. №1015 та наказу від
26.07.2011р. №114 о/с, якими його звільнено з
органів внутрішніх справ з посади
заступника начальника з кадрового
забезпечення Дніпропетровського
районного відділу на підставі
підпункту «є» пункту 64 (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, поновлення
на вказаній посаді та стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011р. у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17.11.2011р. скасовано постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27.09.2011р.,
позовні вимоги задоволено.

З таким рішенням апеляційного суду не
погодився відповідач, подав касаційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить скасувати постановлене
апеляційним судом рішення та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону
України «Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України» службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу, зокрема,
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників.

Згідно з підпунктом «є» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік), зокрема, за
порушення дисципліни.

Так, судами встановлено, що позивач з
21.04.1998р. по 26.07.2011р. проходив службу в
органах внутрішніх справ на посаді
заступника начальника з кадрового
забезпечення Дніпропетровського РВ ГУ
МВС України в Дніпропетровській
області.

Наказом начальника ГУ МВС України в
Дніпропетровській області №114о/с від
26.07.2011р. позивача звільнено з органів
внутрішніх справ з посади заступника
начальника з кадрового забезпечення
Дніпропетровського районного відділу
за підпунктом «є» пункту 64 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни.

Вказаний наказ прийнятий на підставі
висновку службової перевірки від
26.07.2011р., яким встановлено факт
доставлення громадянина ОСОБА_2 23.02.2011р.
каретою швидкої медичної допомоги до
Дніпропетровської центральної
районної лікарні з тілесними
ушкодженнями, нанесеними йому
працівниками міліції, з діагнозом ЗЧМТ,
компресійний перелом хребта, перелом 4
ребра ліворуч, перелом 9, 10 ребра
праворуч. Встановлено також, що
наступного дня 24.02.2011р. без відповідної
вказівки керівництва
Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області позивач
самостійно виїхав до
Дніпропетровської центральної
районної лікарні з приводу перевірки
даної інформації та з метою з'ясування
обставин отримання громадянином
ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивач не доповів начальнику
Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області про вказану
подію та не вжив заходів щодо
призначення згідно Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ, затвердженої наказом МВС
України від 06.12.1991р. №552 службового
розслідування з приводу перевірки
інформації про завдання тілесних
ушкоджень громадянину ОСОБА_2 окремими
працівниками міліції, що призвело до
порушення ним положень Закону України
«Про міліцію» та Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, а тому спірні накази
відповідають вимогам чинного
законодавства. Крім того, на час
звільнення зі служби позивач мав не
зняте дисциплінарне стягнення у
вигляді попередження про неповну
посадову відповідність, а службове
розслідування та атестація позивача
перед звільненням були проведенні
згідно чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги апеляційний суд виходив із того,
що позивач перед звільненням займав
посаду заступника начальника
Дніпропетровського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області з кадрового
забезпечення, яка відноситься до
посади керівництва, а тому він мав
право за своїми функціональними
обов'язками самостійно приймати
рішення по факту побиття громадянина
ОСОБА_2 Крім того, апеляційний суд
прийшов до висновку, що начальнику
Дніпропетровського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області було відомо
про вказану вище подію із рапорту
позивача від 24.02.2011р., постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи по факту отримання громадянином
ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Апеляційним судом також встановлено,
що згідно інформації, зареєстрованої в
журналі реєстрації Дніпропетровського
РВ №745 від 24.02.2011р., яка надійшла з ЦРЛ,
підтверджено, що тілесні ушкодження
громадянин ОСОБА_2 отримав від
невідомих осіб, що в свою чергу
спростовує необхідність проведення
службового розслідування відповідно
до Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ, тому що станом на
24.02.2011р. відомостей про причетність
робітників міліції до вказаної події
не було.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції колегія суддів погоджується
і вважає, що вони відповідають нормам
матеріального і процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки в ході
розгляду справи порушення позивачем
вимог Закону України «Про міліцію»,
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівника органів внутрішніх справ та
інших нормативно-правових актів
України з питань проходження служби в
органах внутрішніх справ свого
підтвердження не знайшло.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове
рішення з мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваного рішення суд
апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224,
230, 231, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17.11.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Олексієнко

В.В. Юрченко