Справа № 425/2044/14-а
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2014

Провадження
№2-а/425/51/14

Справа №425/2044/14-а

21 листопада 2014
року Рубіжанський
міський суд Луганської області у
складі:

головуючого –
судді Нагорної Н.В.,

при секретарі –
Гайворонській І.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Рубіжне адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до Управління освіти
Рубіжанської міської ради про визнання
дій незаконними та зобов’язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з адміністративними
позовами, в обґрунтування яких вказали
наступне. Їх діти навчаються в 5-му
класі ЗОШ №4 м.Рубіжне. З 1-го по 4-й клас
навчання у класі відбувалось на
російській мові, а в 5-му класі навчання
відбувається українською мовою,
оскільки так вирішило управління
освіти. Вони з цим незгодні й бажають,
щоб їх діти навчались на російській
мові. Також вважають, що в ЗОШ №4
неможна було закривати
російськомовний клас, оскільки школа
знаходиться далеко від міста. Вони
звертались до управління освіти з
проханням залишити навчання їх дітей
на російській мові. Згідно ст..10
Конституції України та Закону України
«Колесниченка-Ківалова» вони мають
право обирати мову навчання дітей, у
зв’язку з чим вони просять суд визнати
дії управління освіти Рубіжанської
міської ради по закриттю
російськомовного класу незаконними та
зобов’язати відповідача залишити в
ЗОШ №4 5-Б клас російськомовним.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні свої вимоги, викладені в
позові, підтримала в повному обсязі,
просила їх задовольнити та пояснила, що
її син ОСОБА_4 навчається в 5-му класі
ЗОШ №4. З першого по четвертий клас
навчання відбувалось на російській
мові, а в 5-му класі навчання стало
проводитись українською мовою. 05
вересня 2014 року в класі проводились
батьківські збори, на яких вона не була
присутньою. Але їй подзвонила класний
керівник та спитала, на якій мові вона
бажає, щоб навчався її син ОСОБА_4. Вона
сказала класному керівнику, що не
заперечує, щоб син навчався в
україномовному класі, та дала згоду на
написання класним керівником заяви від
її імені про мову навчання сина ОСОБА_4.
Проте їй важко робити уроки з сином, він
не все розуміє українською, тому вони
вимушені перекладати предмети на
російську мову. Вона вважає, що син має
право навчатись в російськомовному
класі та просить, щоб в ЗОШ №4 відкрили
російськомовний 5-Б клас.

Позивачка ОСОБА_2 свої
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити у повному обсязі, та в
судовому засіданні пояснила наступне.
Її донька ОСОБА_5 з першого по четвертий
клас навчалась у ЗОШ №4 в
російськомовному класі. Навесні 2014
року стали ходити розмови, що у 5-му
класі навчання буде на українській
мові. Наприкінці серпня 2014 року їй
стало відомо, що дійсно з 01 вересня 2014
року навчання в класі доньки буде
проводитись українською мовою. Вона
була не згодна з цим, тому 28.08.2014 року
забрала документи зі школи та перевела
доньку до СШ №7 в 5-А клас з російською
мовою навчання. З 01 вересня 2014 року
ОСОБА_5 навчається в російськомовному
5-му класі в СШ №7. Але сьома школа
знаходиться далеко від місця
проживання й донька вимушена на годину
раніше просинатись, їздити суспільним
транспортом, більше часу витрачати на
поїздки, покинути заняття з плавання. У
зв’язку з чим позивачка бажає, щоб в
ЗОШ №4 відновили 5-Б клас з російською
мовою навчання.

Представник відповідача
ОСОБА_3 з позовними вимогами не згодна,
просила в їх задоволенні відмовити в
повному обсязі. Свої заперечення
обґрунтувала тим, що позивачі не
обґрунтували, в чому саме полягає
порушення їх прав. Відповідно до п.4 ст.20
Закону України «Про засади державної
мовної політики» більшість батьків 5-го
класу ЗОШ №4 у письмовій формі
висловили бажання обрати українську
мову навчання. У відповідності до п.5
ст.6 Закону України «Про загальну
середню освіту» відповідальність за
здобуття повної загальної середньої
освіти дітьми покладається на батьків.
Згідно п.1 ст.29 Закону України «Про
загальну середню освіту» батьки та
особи, які їх замінюють, мають право
вибирати навчальні заклади та форми
навчання для неповнолітніх дітей.
Згідно затвердженої шкільної мережі
управління освіти на 2014-2015 навчальний
рік в навчальних закладах міста
Рубіжне відкрито 9 п’ятих класів з
російською мовою навчання, які
дозволяють за бажанням отримувати
освіту на російській мові. Крім того
управління освіти Рубіжанської
міської ради при прийнятті рішення про
мову навчання у 5-му класі ЗОШ №4
керувалось вимогами Законів України
«Про освіту», «Про загальну середню
освіту», «Про засади державної мовної
політики». Таким чином у відповідності
до ст..2 Закону України «Про загальну
середню освіту» управлінням освіти
забезпечено права громадян на
доступність і безоплатність здобуття
повної загальної середньої освіти.
Управління освіти здійснює державну
політику в галузі освіти в межах
компетенції та виключно відповідно до
законодавства України.

Суд, вислухавши пояснення
позивачів, представника відповідача,
допитавши свідків, вважає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають з наступних
підстав. Судом
встановлені наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 являється
матір’ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджено свідоцтвом про
народження (а.с.29).

ОСОБА_6 навчається у 5-му
класі ЗОШ №4 Рубіжанської міської ради
Луганської області.

Позивач ОСОБА_2 являється
матір’ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджено свідоцтвом про
народження (а.с.28).

ОСОБА_5 з 01.09.2014 року
навчається у 5-А класі Рубіжанської
спеціалізованої школи №7 Рубіжанської
міської ради з російською мовою
навчання, про що свідчить довідка від
13.10.2014р. №93, видана директором ЗОШ №7
(а.с.76).

05 вересня 2014 року у 5-му
класі ЗОШ №4 були проведені
батьківські збори, на яких одним з
питань було визначення мови навчання
для дітей, які навчаються в даному
класі. Присутні батьки написали заяви
на ім’я директора школи про те, в
класах з якою мовою навчання
(українською чи російською) вони
бажають, щоб навчались їх діти. Так,
батьки 6-х дітей (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12) виявили
бажання, щоб їх діти навчались в
російськомовному класі (а.с.31-36). Батьки
20-ти дітей (ОСОБА_13, Чехути Серафіма,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
Висоцької, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_6, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29) написали заяви з
проханням перевести їх дитину до 5-го
класу з українською мовою навчання
(а.с.37-56).

Наказом управління освіти
Рубіжанської міської ради від 05.09.2014
року №209 затверджено шкільну мережу
управління освіти Рубіжанської
міської ради на 2014-2015 навчальний рік у
кількості 178 класів, 3978 учнів;
затверджено шкільну мережу класів з
українською мовою навчання управління
освіти на 2014-2015 навчальний рік у
кількості 68 класів, 1411 учнів;
затверджено шкільну мережу класів з
російською мовою навчання управління
освіти на 2014-2015 навчальний рік у
кількості 110 класів, 2567 учнів (а.с.78, 72-75).

Судом в порядку ст.ст.63, 180
ЦПК України для встановлення фактичних
даних, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
були допитані свідки ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33

Свідок ОСОБА_30 суду
пояснила, що вона займає посаду
начальника управління освіти
Рубіжанської міської ради з 11.06.2013 року.
Зараз дуже складний період, на
фінансування освіти з бюджету
виділяється менше коштів, ніж це
потрібно. У зв’язку з подіями цього
літа з Рубіжного виїхало приблизно 400
учнів, у зв’язку з чим зменшилась
наповнюваність класів. Є класи, в яких
по 12-17 дітей. В 2014-2015 навчальному році
управління освіти вимушено було
закрити 13 класів. В ЗОШ №4 недостатньо
дітей для того, щоб було 2 п’ятих класи:
з російською та українською мовою
навчання. Були проведені батьківські
збори у 5-му класі, на яких батьки
більшістю голосів вирішили, щоб діти
навчались в україномовному класі. З
урахуванням рішень батьків
управлінням освіти 05.09.2014 року була
затверджена шкільна мережа класів з
українською та російською мовами
навчання.

Свідок ОСОБА_31 суду
пояснила, що вона являється директором
ЗОШ №4. З першого по четвертий клас у
школі було два паралельних класи з
різними мовами навчання: українською
та російською. На даний час
наповнюваність цих двох класів складає
25 дітей. У зв’язку з тим, що виникла
проблема з фінансуванням освіти, а
також те, що у 5-Б класі мало дітей,
вирішили об’єднати два класи в один. У
травні місяці 2014 року проводились
батьківські збори, на яких
вирішувалось питання, якою мовою
будуть навчатись діти 5-го класу у 2014-2015
році. До останнього вона подавала до
управління освіти дані про те, щоб у
школі було два 5-х класи з українською
та російською мовами навчання. Але
наприкінці серпня їй стало відомо, що у
школі буде лише один 5-й клас, однак
залишилось невирішеним одне питання, з
якою мовою навчання буде цей клас, у
зв’язку з чим 5 вересня 2014 році були
проведені батьківські збори у 5-му
класі. На батьківських зборах
більшість батьків написали заяви про
те, щоб їх діти навчались в
україномовному класі. Про це вона
повідомила управлінню освіти, у
зв’язку з чим в ЗОШ №4 з 01.09.2014 року один
5-й клас з українською мовою навчання.

Свідок ОСОБА_32 суду
пояснила, що вона являється класним
керівником у 5-му класі ЗОШ №4.
Наприкінці першого навчального тижня 05
вересня 2014 року вона провела у класі
батьківські збори, на яких було
вирышено питання щодо мови навчання у
класі. Батьки написали заяви, на якій
мові щоб навчались їх діти. ОСОБА_6 на
зборах не було, тому вона їй подзвонила
з приводу мови навчання. Зі згоди
ОСОБА_6 та від її імені вона написала
заяву на українську мову навчання.
Відповідачку ОСОБА_2 вона не знає, тому
що її дитина не навчається в класі,
класним керівником якого вона
являється. Учні її класу не скаржились
до неї, що не бажають навчатись на
українській мові.

Свідок ОСОБА_33 суду
пояснила, що її син ОСОБА_34 навчається у
5-му класі ЗОШ №4. До 4-го класу він
навчався в російськомовному класі. Їй
казали, що з 5-го класу навчання буде на
українській мові. На батьківських
зборах вона написала заяву, щоб її син
навчався в україномовному класі. Таку
заяву написати її ніхто не примушував.
У сина труднощів у навчанні немає.

У суду немає підстав ставити
під сумнів достовірність і правдивість
фактів, повідомлених свідками, їх
показання об’єктивно підтверджуються
і не суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Після встановлення
зазначених обставин, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв’язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до наступного висновку.

У статті 10 Конституції
України закріплено, що державною мовою
в Україні є українська мова.

Держава забезпечує
всебічний розвиток і функціонування
української мови в усіх сферах
суспільного життя на всій території
України.

В Україні гарантується
вільний розвиток, використання і
захист російської, інших мов
національних меншин України.

Держава сприяє вивченню мов
міжнародного спілкування.

Застосування мов в Україні
гарантується Конституцією України та
визначається законом.

У статті 8 Європейської
Хартії регіональних мов або мов меншин
від 05.11.1992 року, яка ратифікована
Україною 15.05.2003 року та набула чинності
01.01.2006 року, зазначено наступне:

1. Стосовно освіти Сторони
зобов'язуються, в межах території, на
якій такі мови використовуються,
відповідно до стану кожної з таких мов
і без шкоди для викладання офіційної
мови (мов) держави:

c) i) передбачити можливість
надання середньої освіти відповідними
регіональними мовами або мовами
меншин; або

ii) передбачити можливість
надання суттєвої частини середньої
освіти відповідними регіональними
мовами або мовами меншин; або

iii) передбачити в рамках
системи середньої освіти викладання
відповідних регіональних мов або мов
меншин як складову частину учбової
програми; або

iv) застосовувати один із
заходів, передбачених у підпунктах i - iii
вище, принаймні до тих учнів, які самі,
або у відповідних випадках сім'ї яких,
цього бажають і кількість яких
вважається для цього достатньою;

Відповідно до статті 7
Закону України «Про освіту» від 23.05.1991
року N 1060-XII (надалі - Закону N 1060-XII) та
статті 7 Закону України «Про загальну
середню освіту» від 13.05.1999 року N 651-XIV
(надалі - Закону N 651-XIV) мова освіти та
мова навчання і виховання у
загальноосвітніх навчальних закладах
визначається статтею 20 Закону України
"Про засади державної мовної політики".

Статтею 20 Закону України
«Про засади державної мовної політики»
від 03.07.2012 року № 5029-VI (надалі – Закон №
5029- VI) передбачено наступне.

1. Вільний вибір мови
навчання є невід'ємним правом громадян
України, яке реалізується в рамках
цього Закону, за умови обов'язкового
вивчення державної мови в обсязі,
достатньому для інтеграції в
українське суспільство.

2. Громадянам України
гарантується право отримання освіти
державною мовою і регіональними мовами
або мовами меншин. Це право
забезпечується через мережу
дошкільних дитячих установ, загальних
середніх, позашкільних,
професійно-технічних і вищих державних
і комунальних навчальних закладів з
українською або іншими мовами
навчання, яка створюється відповідно
до потреб громадян згідно із
законодавством України про освіту.

3. Потреба громадян у мові
навчання визначається в обов'язковому
порядку за заявами про мову навчання,
які подаються учнями (для
неповнолітніх - батьками або особами,
які їх замінюють), студентами при
вступі до державних і комунальних
навчальних закладів, а також, у разі
потреби, у будь-який час протягом
навчання.

4. Державні і комунальні
навчальні заклади у встановленому
порядку створюють окремі класи, групи,
в яких навчання ведеться іншою мовою,
ніж у навчальному закладі в цілому, за
наявності достатньої кількості
відповідних заяв про мову навчання від
учнів (для неповнолітніх - від батьків
або осіб, які їх замінюють), студентів
згідно із законодавством України про
освіту.

7. В усіх загальних середніх
навчальних закладах забезпечується
вивчення державної мови і однієї з
регіональних мов або мов меншин. Обсяг
вивчення регіональних мов або мов
меншин визначається місцевими радами
відповідно до законодавства про освіту
з урахуванням поширеності цих мов на
відповідній території.

8. У державних і комунальних
загальноосвітніх навчальних закладах
з навчанням регіональними мовами
вивчення предметів ведеться
регіональними мовами (за винятком
української мови і літератури,
вивчення яких ведеться українською
мовою).

З наведених норм права
вбачається, що громадянам, в тому числі
учням загальної середньої школи,
гарантований вільний вибір мови
навчання, а також гарантоване право на
отримання освіти державною мовою і
регіональними мовами, в тому числі
російською мовою. Потреба
неповнолітніх учнів у мові навчання
визначається в обов'язковому порядку
за заявами їх батьків про мову
навчання, які подаються при вступі до
навчального закладу, а також, у разі
потреби, у будь-який час протягом
навчання.

З матеріалів справи
вбачається, що від імені ОСОБА_1 на ім’я
директора ЗОШ №4 на батьківських
зборах 05 вересня 2014 року була написана
заява про переведення її сина ОСОБА_6 до
п’ятого класу з українською мовою
навчання (а.с.33). Судом встановлено, що
вказана заява написана класним
керівником ОСОБА_32, однак написана вона
за бажанням та зі згоди самої ОСОБА_1, що
не заперечувалось та не оспорювалось
позивачкою в судових засіданнях 18.11.2014
року та 21.11.2014 року.

Відповідно до частин другої
– третьої статті 8 Закону України № 5029-
VI кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої мовні права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Кожному гарантується право
на захист у відповідних державних
органах і суді своїх мовних прав і
законних інтересів, мовних прав і
законних інтересів своїх дітей, на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади
і органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб, юридичних і
фізичних осіб, якими порушуються мовні
права і свободи людини і громадянина.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб’єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За нормами матеріального та
процесуального законодавства кожен
має право звернутися до суду, якщо його
права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші ущемлення прав та свобод.

Отже враховуючи, що ОСОБА_1,
діючи в інтересах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_4, при
виборі мови навчання для сина
самостійно та за власним бажанням
обрала українську мову, тому суд
вважає, що при виборі мови навчання
права, свободи та інтереси
неповнолітньої дитини не порушені,
тому підстав для задоволення вимог
ОСОБА_1 суд не вбачає.

Розглянувши позовні вимоги
ОСОБА_2 суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5
– донька позивачки ОСОБА_2 з першого по
четвертий клас навчалась в ЗОШ №4 з
російською мовою навчання. Після того,
як позивачці стало відомо, що в 5-му
класі навчання буде проводитись на
українській мові, вона з 28.08.2014 року
перевела свою доньку до іншої школи, в
якій навчання у 5-му класі відбувається
на російській мові.

Згідно довідки директора
ЗОШ №7 від 13.10.2014 року №93 ОСОБА_5 з 01.09.2014
року навчається у 5-А класі
Рубіжанської спеціалізованої школи
І-ІІІ ступенів №7 з російською мовою
навчання (а.с.76).

Отже враховуючи, що
неповнолітня ОСОБА_5 з 01 вересня 2014 року
навчається у школі з російською мовою
навчання, тому суд вважає, що
гарантоване Конституцією України
право дитини на отримання освіти
російською мовою не порушено. Крім того
позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом 07.10.2014 року,
тобто вже після того, як вона перевела
свою доньку ОСОБА_5 з ЗОШ №4 до СШ №7, в
якій 5-й клас з російською мовою
навчання.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_2
є безпідставними, у зв'язку з чим в їх
задоволенні слід відмовити з наведених
підстав.

При цьому суд звертає увагу
позивачів на ту обставину, що в місті
Рубіжному Луганської області згідно
затвердженої шкільної мережі на 2014-2015
навчальний рік мається дев’ять п’ятих
класів з російською мовою навчання, а
саме: в СШ №2 – 2 класи, в ЗОШ №6 – 1 клас,
в СШ №7 – 1 клас, в ЗОШ №8 – 2 класи, в ЗОШ
№9 – 1 клас, в СШ №10 – 2 класи.

В силу положень статті 60
Закону України «Про освіту» та статті 29
Закону України «Про загальну середню
освіту» батьки вільні у виборі
навчальних закладів та форми навчання
для своїх неповнолітніх дітей.

Також при розгляді справи
судом було встановлено, що управлінням
освіти Рубіжанської міської ради 05
вересня 2014 року було видано наказ №209
«Про затвердження шкільної мережі
управління освіти Рубіжанської
міської ради на 20147-2015 навчальний рік»,
яким визначено кількість класів у
навчальних закладах міста Рубіжного з
російською на українською мовою
навчання.

Оскільки вказаний наказ є
рішенням суб’єкта владних повноважень
– управління освіти Рубіжанської
міської радим і пов’язаний з предметом
розгляду даної справи, тому для
повного, всебічного та об’єктивного
з’ясування обставин справи суд вважає
за необхідне вийти за межі позовних
вимог згідно ч.2 ст.11 КАС України та дати
належну правову оцінку даному наказу.

Відповідно до статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно; у
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже даючи правову оцінку
наказу управління освіти від 05.09.2014
року №209 в контексті ч.3 ст.2 КАС України,
суд приходить до висновку, що
управління освіти Рубіжанської
міської ради видало вказаний наказ у
межах повноважень, передбачених ст.. 14
Закону України «Про освіту», ст..37
Закону України «Про загальну середню
освіту», обґрунтовано, тобто з
урахуванням заяв батьків про мову
навчання неповнолітніх учнів,
неупереджено, добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, пропорційно та
своєчасно, у зв’язку з чим суд вважає
даний наказ законним та обґрунтованим,
а тому не вбачає підстав для його
скасування.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є безпідставними, у зв'язку з
чим в їх задоволенні слід відмовити з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 6-13, 158-163,
185-186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до Управління освіти
Рубіжанської міської ради про визнання
дій незаконними та зобов’язання
вчинити певні дії – відмовити за
необґрунтованістю.

Постанова суду може бути
оскаржена до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої ст.
160 КАС України апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:

Н.В.Нагорна