Справа № 826/14273/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс Трейд" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов’язання його вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 17 вересня 2014 року надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс Трейд" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій посадових осіб відповідача по формуванню висновків про порушення позивачем податкового законодавства, які містяться в акті від 17 квітня 2014 року № 1155/26-55-22-10/38487923 (далі - акт);

- визнання протиправними дій посадових осіб відповідача, які полягають у встановленні нереальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами за період грудень 2012 року, січень-лютий 2013 року;

- визнання протиправними дій посадових осіб відповідача, які полягають у визнанні завищеною суми податку на додану вартість (далі - ПДВ), яка віднесена до складу податкових зобов’язань позивача;

- визнання протиправними дій посадових осіб відповідача із проведення заходів зустрічної звірки, за результатами яких 01 квітня 2014 року складено акт;

- визнання протиправними дій посадових осіб відповідача щодо коригування податкових зобов’язань та податкового кредиту з ПДВ позивача в електронній автоматизованій системі співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов’язань) у розрізі контрагентів на підставі акту;

- зобов’язання відповідача вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов’язань) у розрізі контрагентів інформацію, внесену на підставі акту.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії та рішення відповідача суперечать нормам податкового законодавства.

Після виявлених усунення недоліків позову, ухвалою суду від 06 жовтня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судові засідання представник позивача не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Поряд з цим, 16 жовтня 2014 року до суду через канцелярію надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування у судовому засіданні 20 жовтня 2014 року та протягом судового розгляду справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті і відсутність заперечень представника відповідача, у судовому засіданні 20 жовтня 2014 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження, про що позивача повідомлено письмово.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем 17 квітня 2014 року складено акт, у якому зазначено, що ним, відповідно до п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України (далі - ПК України), здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки позивача щодо підтвердження господарських відносин із товариством з обмеженою відповідальністю "Донерм" (далі - ТОВ "Донерм") за грудень 2012 року, січень-лютий 2013 року та із платниками податків за грудень 2013 року, січень-лютий 2014 року.

Суд не погоджується з доводами представника позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України, з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2, 3, 7-9 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232, цей Порядок визначає механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб’єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з’ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки проводяться у суб’єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у податкових деклараціях з ПДВ показників податкового кредиту та податкових зобов’язань.

З метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб’єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних.

Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб’єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб’єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб’єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб’єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Довідка про проведення зустрічної звірки підлягає реєстрації в органах державної податкової служби (як ініціатора, так і виконавця).

Матеріали зустрічної звірки надсилаються до органу державної податкової служби (ініціатора).

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, проведення зустрічних звірок направлено на співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб’єкта господарювання з метою документального підтвердження господарських відносин із платником податків, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними, для з’ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2, п. 4.4 розділу 4 наказу Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року № 236 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", необхідність проведення зустрічних звірок суб’єктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби (далі - органи ДПС) за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т.ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т.ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС.

У разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб’єкта господарювання, зокрема у зв’язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб’єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб’єкта господарювання (далі - акт) (додаток 3), реєструє його у журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб’єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

У ході розгляду справи судом з’ясовано, що відповідачем, з метою вручення позивачу письмового запиту про надання інформації та її документального підтвердження, здійснено вихід за податковою адресою позивача, однак, останнього за місцезнаходженням на час здійснення такого виходу не було, тобто, у відповідача відсутня можливість вручення позивачу вказаного запиту.

Зі змісту письмового запиту, копія якого міститься у матеріалах справи, вбачається, що такий запит складено на підставі пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 73.3 ст. 73 ПК України та з метою контролю за дотриманням вимог податкового законодавства. Враховуючи викладене, відповідач просив надати у строки, передбачені ПК України, пояснення та їх документальне підтвердження щодо порядку відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських відносин, формування витрат та податкового кредиту згідно з отриманими від контрагентів-постачальників накладними, актами виконаних робіт (послуг), податковими накладними за період із грудня 2012 року по лютий 2013 року та із грудня 2013 року по лютий 2014 року.

З урахуванням вище викладених норм та обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленої позивачем вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб відповідача із проведення заходів зустрічної звірки, за результатами яких 01 квітня 2014 року складено акт.

До того ж, суд зазначає, що акт відповідачем складено 17 квітня 2014 року, а не 01 квітня 2014 року.

Стосовно зроблених відповідачем висновків, які містяться в акті, суд зазначає наступне.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-237а13, дії, пов’язані із включенням до акту висновків, є обов’язковими, тоді як самі висновки такими не являються.

Висновки, викладені в акті, не породжують обов’язкових юридичних наслідків. Судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акту можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені вказані висновки акту.

Акт є носієм доказової бази про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб’єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, у тому числі й дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Відповідно до позиції Міністерства доходів і зборів України, викладеної у листі від 27 травня 2013 року № 3642/6/99-99-19-04-01-15, контролюючі органи при здійснені контрольно-перевірочної роботи можуть відображати в акті ознаки недійсності (нікчемності) правочинів, при цьому, донарахування податкових зобов’язань повинно здійснюватись виключно за порушення норм податкового законодавства.

Висновки акту та сам акт не є рішенням суб’єкта владних повноважень, а тому не пов’язані для платника із настанням будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права, обов’язки та законні інтереси.

Суд зазначає, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб’єкта господарювання є службовим документом контролюючого органу, який складається не за результатами здійснення контролюючим органом певних дій, зокрема, у зв’язку із проведенням зустрічної звірки, а у зв’язку із встановленням факту, що не дає змогу провести зустрічну звірку суб’єкта господарювання.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2013 року К/800/9399/13 зазначено, що акт звірки не є обов’язковим до виконання, сам по собі не тягне для платника будь-яких правових наслідків.

Тобто, як вбачається з вище викладених обставин, складання контролюючим органом акту та викладення у ньому певних висновків не породжує для платника податків, у даному випадку позивача, будь-яких прав та обов’язків, а тому заявлені позивачем вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача по формуванню висновків про порушення позивачем податкового законодавства, які містяться в акті, нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами за грудень 2012 року, січень-лютий 2013 року та завищення суми ПДВ, яка віднесена до складу податкових зобов’язань позивача, не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, враховуючи, що відсутні підстави для задоволення основних вимог позивача, за переконанням суду, відсутні також підстави для задоволення похідних від них вимог про визнання протиправними дій посадових осіб відповідача щодо коригування податкових зобов’язань та податкового кредиту з ПДВ позивача в електронній автоматизованій системі співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов’язань) у розрізі контрагентів на підставі акту, та зобов’язання відповідача вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов’язань) у розрізі контрагентів інформацію, внесену на підставі акту.

Крім того, як з’ясовано судом у ході розгляду справи та не спростовано представником позивача, коригування податкових зобов’язань та податкового кредиту позивача відповідачем на підставі акту не здійснено.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс Трейд" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов’язання його вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб’єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов’язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв’язку з ухваленням судового рішення на користь суб’єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс Трейд".

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин