Справа № 813/5624/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р.
Справа № 876/8750/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014 р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

11.08.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовною заявою до
відповідача - Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві просить суд : визнати
протиправною бездіяльність
відповідача, яка виразилась у відмові
включити до його вислуги років для
призначення пенсії стажу роботи в
органах Державної податкової служби з
27.09.1995 року по 08.12.1998 року; зобов'язати
відповідача зарахувати до вислуги
років для призначення пенсії стаж
роботи в органах Державної податкової
служби з 27.09.1995 року по 08.12.1998 рік.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він
працює в податкових органах з 27
вересня 1995 року, зокрема у податковій
міліції ДПА у Львівській області з 10
грудня 1998 року. 30.05.2014 року позивач
подав заяву з проханням зарахувати
йому до вислуги років для призначення
пенсії час роботи на посадах
державного службовця в органах
податкової служби, проте 25.06.2014 року
позивачу листом скеровано відповідь, у
якій йому відмовлено через те, що не
затверджений перелік посад в органах
державної податкової служби України,
період роботи на яких може бути
зарахований до календарної вислуги
років.Позивач вважає таку відмову
протиправною.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014 р.
адміністративний позов задоволено
повністю.

Визнано протиправною бездіяльність
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, яка виразилась у
відмові включити ОСОБА_1 до вислуги
років для призначення пенсії стажу
роботи в органах Державної податкової
служби з 27.09.1995 року по 08.12.1998 рік.

Зобов'язано Головне управління
Міндоходів у Львівській області
зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для
призначення пенсії стаж роботи в
органах Державної податкової служби з
27.09.1995 року по 08.12.1998 рік.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з правової
норми п. «и» ст.17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Суд зазначив, що правовідносини, що
виникають в процесі реалізації права
на встановлену державою гарантію для
військовослужбовців як складової
їхнього правового статусу, будуються
на принципі юридичної визначеності.
Зазначений принцип не дозволяє державі
посилатися на відсутність певного
нормативного акта, який визначає
механізм реалізації прав та свобод
громадян, закріплених у конституційних
та інших актах. Вимоги п. «и» ч. 1 ст. 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» щодо затвердження єдиного
переліку посад, при переході на які до
вислуги років для призначення пенсії
зараховується час роботи в державних
органах не виконані.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
позивача є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зокрема зазначає, що
позивачу стаж роботи у державному
органі за наслідком переводу на службу
в податкову міліцію не зарахований,
тому що станом на сьогодні перелік
посад офіцерського та начальницького
складу ДПС України не затверджений.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Колегією суддів встановлено,
підтверджено матеріалами справи
наступні обставини.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Так, ОСОБА_1 27.09.1995 року зарахований на
посаду державного податкового
інспектора відділу по контролю за
впровадженням ЕККА у ДПІ по Галицькому
районі м.Львова, 02.09.1996 року переведений
на посаду старшого державного
податкового ревізора-інспектора цього
ж відділу, 03.01.1997 року переведений на
посаду старшого державного
податкового ревізора-інспектора
відділу реєстрації та контролю
застосування касових апаратів, 26.12.1997
року переведений на посаду старшого
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
оперативного контролю ДПА у
Личаківському районі м.Львова, з 10.12.1998
року прийнятий на службу в органи
податкової міліції. Дані обставини,
підтверджуються записами у трудовій
книжці, що наявна у матеріалах справи
(а.с.7-10).

30.05.2014 року ОСОБА_1 подав заяву до
Головного управління Міндоходів у
Львівській області з проханням
зарахувати йому до вислуги років для
призначення пенсії час роботи на
посадах державного службовця в органах
податкової служби.

25.06.2014 року податковим органом надано
відповідь, у якій відмовлено позивачу
через те, що не затверджений перелік
посад в органах державної податкової
служби України, період роботи на яких
може бути зарахований до календарної
вислуги років (а.с.11).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, за змістом частини 1 статті 37
Закону України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки, та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом 1 частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» визначено, що державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього
Закону вважаються керівники та
заступники керівників державних
органів та їх апарату, інші державні
службовці, на яких законами або іншими
нормативними актами покладено
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій
(частина 2 статті 2 Закону України «Про
державну службу»).

Згідно абзаців 1-3 пункту 2 Порядку
обчислення стажу державної служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 травня 1994 року
№ 283, до стажу державної служби
зараховується робота (служба): на
посадах державних службовців у
державних органах, передбачених у
статті 25 Закону України «Про державну
службу», а також на посадах, віднесених
Кабінетом Міністрів України до
відповідної категорії посад державних
службовців; на посадах керівних
працівників і спеціалістів в апараті
органів прокуратури, судів, нотаріату,
дипломатичної служби, митного
контролю, внутрішніх справ, служби
безпеки, розвідувальних органів, інших
органів управління військових
формувань, Держспецзв'язку,
Адміністрації Держспецтрансслужби,
державної податкової та
контрольно-ревізійної служби,
Держфінінспекції, її територіальних
органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 12 вересня 1997 року № 503-р до
категорії посад державних службовців
були включені посади працівників ДПА,
які не мають спеціальних звань.

Таким чином, посадові особи податкових
органів є державними службовцями і
відповідно до цього мають право на
призначення пенсії на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Зазначеним
законом не встановлено вичерпного
переліку посад, які відносяться до
посад державних службовців та яким
призначається пенсія на умовах цієї
статті.

Вищевикладена правова позиція
узгоджується із судовою практикою
Вищого адміністративного суду України
(ухвала від 18.03.2014 року у справі №
К/9991/78414/12).

Крім того, відповідно до п. «и» ст.17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби і військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону,
які мають право на пенсію за цим
Законом, до вислуги років для
призначення пенсії зараховуються : час
роботи в державних органах у разі
переходу на військову службу в органи і
військові формування Служби безпеки
України, Управління державної охорони
України, органи внутрішніх справ,
державну пожежну охорону, Державну
службу спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органи і
підрозділи цивільного захисту,
податкову міліцію або Державну
кримінально-виконавчу службу України
на посади офіцерського та
начальницького складу згідно з
переліками посад, затверджуваними
відповідно Службою безпеки України,
Управлінням державної охорони України,
Міністерством внутрішніх справ
України, Державною службою
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, центральними
органами виконавчої влади, що
забезпечують формування державної
політики у сферах виконання
кримінальних покарань, цивільного
захисту, пожежної і техногенної
безпеки, державної фінансової
політики.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання апелянта на відсутність
правової підстави для зарахування
позивачу до вислуги років для
призначення пенсії періоду роботи в
Державній податковій службі у зв'язку з
відсутністю затвердженого переліку
посад, оскільки Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» передбачені для
військовослужбовців гарантії щодо
формування вислуги років, необхідної
для призначення та нарахування пенсії.
Реалізація зазначеної гарантії не
повинна залежати від невиконання
державними органами покладених на них
обов'язків, зокрема, щодо створення та
затвердження списку посад.

Як наслідок, колегія суддів поділяє
висновок суду першої інстанції про те,
що позовні вимоги є підставні та
обґрунтовані, відтак підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Львівській
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014 р. по
справі № 813/5624/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 25.11.2014
року.