Справа № 815/1895/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1895/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Білостоцький О. В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого -
Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка
А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 02
червня 2014 року, у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "А-Строй ЛТД" до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року задоволено позов та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 16.01.2014 року, яким збільшено
підприємству розмір ПДВ, на суму 108740
грн., та застосовано штрафні санкції, у
розмірі 27185 грн.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням відповідачем подано
апеляційну скаргу з якої вбачається
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а тому просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
встановленим обставинам у справі, так
як податковим органом, в ході
проведеної перевірки, встановлено, що
позивачем неправомірно сформовано
свій податковий кредит за жовтень 2013
року, на підставі господарських
відносин з ТОВ "Аерок" та ТОВ "Крафт",
оскільки дані реєстру податкових
накладних не співпадають з даними
Єдиного реєстру податкових накладних,
а тому податковим органом правомірно
збільшено позивачу грошове
зобов'язання з ПДВ.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 20.12.2013 року податковим
органом проведено камеральну
перевірку даних позивача по ПДВ за
жовтень 2013 року, про що складено акт
№3438/22-8/35118081, яким встановлено
порушення позивачем п.201.10 ст.201 ПК
України, а саме заниження суми
податкових зобов'язань по ПДВ за
вказаний період, на суму 108740 грн.

Порушення полягає у тому, що
позивачем сформовано свій податковий
кредит за жовтень 2013 року на підставі
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, який не
співпадає з даними Єдиного реєстру
податкових накладних, а тому визначені
у ньому суми не підлягають врахуванню
до складу податкового кредиту
підприємства.

За результатами проведеної
перевірки податковим органом винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 16.01.2014
року, яким збільшено підприємству
розмір ПДВ, на суму 108740 грн., та
застосовано штрафні санкції, у розмірі
27185 грн.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
неправомірності прийнятого рішення, з
чим погоджується судова колегія, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції
України - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України - датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК
України - у податковій накладній
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

У відповідності до приписів
п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України
- податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового
кредиту. У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення покупець таких
товарів/послуг має право додати до
податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту.

Судовою колегією встановлено, що
підставою для збільшення підприємству
податкових зобов'язань з ПДВ за жовтень
2013 року, є формування ним податкового
кредиту за рахунок невірно складених
податкових накладних, а саме: згідно
Реєстру отриманих та виданих
податкових накладних за жовтень 2013
року - у податковій накладній №506 від
06.09.2013 року, на суму ПДВ 87750,73 грн., яку
видано ТОВ «Аерок» (,
і.п.н 45), не вірно вказано
індивідуальний податковий номер
постачальника ТОВ «Аерок», яким є і.п.н
45; по ТОВ «Крафт» (,
і.п.н. 17) позивачем у реєстрі
отриманих податкових накладних
зазначено податкову накладну №476 від
31.07.2013 року, на суму ПДВ 20989,65 грн., у той
час як цим постачальником виписано
податкову накладну №473 (а.с.8-11).

Колегією суддів досліджено
податкові накладні №506 від 06.09.2013 року
та №473 від 31.07.2013 року (а.с.12,13), за
рахунок яких сформовано податковий
кредит позивача та встановлено, що дані
вказаних декларацій повністю
відповідають реєстраційним даним
підприємств-контрагентів, а саме: ТОВ
«Аерок» має і.п.н №45, ТОВ «Крафт» -
№17 (а.с. 47).

Крім того інформація у вказаних
накладних повністю відповідає
податковим накладним, які внесені
підприємствами-постачальниками ТОВ
«Аерок» та ТОВ «Крафт» до Єдиного
реєстру податкових накладних 10.09.2013
року та 06.08.2013 року відповідно, що
підтверджено квитанціями про
прийняття зазначених податкових
накладних у електронному вигляді
Державною податковою службою України
(а.с. 44, 45, 47-49).

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем сформовано свій податковий
кредит у спірному періоді за рахунок
належним чином оформлених податкових
накладних, дані яких відповідають
даним Єдиного реєстру податкових
накладних, а тому податковим органом
безпідставно винесено оскаржуване
рішення.

Колегія суддів вважає, що технічні
помилки, які допущено саме у паперовому
Реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних позивача, не
тягне за собою зменшення податкового
кредиту, оскільки чинними нормами
податкового законодавства прямо
передбачено обов'язок щодо
відповідності даних між паперовою
податковою накладною та електронним
Єдиним реєстром податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, що є підставою для
залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 02 червня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення ї копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло