Справа № 552/6950/14-а
Суддя: Самсонова О. А.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№552/6950/14-а
Провадження № 2-а/552/233/14
ПОСТАНОВА

іменем України

25 листопада 2014 року Київський
районний суду м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Куліш О.Г.,

за участю:

представника позивача - Голуба С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області про визнання дій державного
виконавця протиправними та скасування
постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування постанови
про накладення штрафу.

В поданій до суду адміністративній
позовній заяві позивач посилався на те,
що постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Ткаченка С.В. від 16
жовтня 2014 року у виконавчому
провадженні №43865895 на Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області накладено штраф за
невиконання судового рішення у справі
№2а-6926/2011 за позовом ОСОБА_3 про
зобов'язання здійснити перерахунок
його пенсії з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з 20 січня 2011 року по 19 червня 2011
року з урахуванням проведених виплат.
Оскільки Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Полтавській
області вжиті вичерпні заходи до
виконання вказаного судового рішення,
підстави для накладення на нього
штрафу відсутні. Тому позивач просив
суд визнати дії державного виконавця
протиправними та скасувати вказану
постанову про накладення штрафу.

В судовому засіданні представник
позивача Голуб С.О. позов підтримав в
повному обсязі, пославшись на
викладені в позовній заяві обставини,
просив позов задовольнити.

Відповідач, який належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання свого
представника не направив.

Враховуючи наявність достатніх
доказів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши зібрані по справі
докази, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області перебуває виконавчий лист
№2а-6926/2011, виданий Київським районним
судом м.Полтави 19 червня 2014 року, згідно
якого Головне управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_3 пенсію з підвищенням
її на 30% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» за період з 20
січня 2011 року по 19 червня 2011 року з
урахування проведених виплат.

За вказаним виконавчим документом
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області від 02 липня 2014
року відкрито виконавче провадження
(а.с.12).

Постановою державного виконавця від 06
жовтня 2010 року виправлено описку,
допущену в постанові про відкриття
виконавчого провадження в частині
періоду, за який має бути здійснено
перерахунок пенсії стягувача ОСОБА_3
(а.с.13).

Також судом встановлено, що під час
примусового виконання даного судового
рішення державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Ткаченком С.В. 16
жовтня 2014 року винесено постанову про
накладення на Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області штрафу в розмірі 680 грн. за
невиконання рішення суду (а.с.8).

Копія зазначеної постанови одержана
позивачем 23 жовтня 2014 року (а.с.7),
адміністративна позовна заява на
оскарження постанови здана на поштове
відділення 29 жовтня 2014 року (а.с.15),
тобто протягом десятиденного строку,
встановленого для оскарження даної
постанови.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із частиною 2 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивачем на
виконання постанови Київського
районного суду м. Полтави у справі
№2а-6926/2011 проведено розрахунок доплати
до пенсії ОСОБА_3. Проте зазначені
виплати не були фактично проведені у
зв'язку з відсутністю відповідних
коштів на рахунках позивача, які не
були перераховані Пенсійним фондом
України (а.с.14).

Таким чином позивач судове рішення у
частині, яку він повинен був і міг
виконати, виконав, провівши відповідні
перерахунки доплат до пенсії ОСОБА_3

Крім цього, суд звертає увагу на те, що
накладення штрафу за невиконання та
повторне невиконання судового рішення
можливо лише у випадку, якщо таке
невиконання відповідно до положень
частини 2 статті 75 та частин 1 та 2 статті
89 Закону України «Про виконавче
провадження» мало місце без поважних
причин.

Відсутність відповідного бюджетного
та іншого фінансування та коштів на
виплату грошових сум на виконання
судового рішення для Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області є поважною
причиною, яка унеможливлює проведення
відповідних виплат.

Виплати пенсій та інших виплат
здійснюються відповідним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав фінансової можливості протягом
встановленого державним виконавцем
семиденного строку виконати судове
рішення в цій частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

У зв'язку з фактичною неможливістю
виконання бюджетними державними
органами судових рішень про стягнення,
виплату коштів Верховною Радою України
5 червня 2012 року було прийнято Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень, відповідно
до положень частини 1 статті 3 якого
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

При цьому суд зважає і на практику
Європейського суду з прав людини щодо
неможливості посилання державним
органом при виконанні судових рішень
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань. Але в
даному випадку мова йде не про
звільнення Головного управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області від виконання
рішення суду, а про оцінку причин
такого невиконання та про наявність
підстав для накладення штрафу.

Це ж саме стосується і роз'яснення
Верховного Суду України № 1-5400 від 14
липня 2006 року, наданого на підставі
листа Урядового Уповноваженого у
справах Європейського суду з прав
людини у справі Качко проти України,
відповідно до якого реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Накладення
штрафу на боржника, який з об'єктивних
причин у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування, тобто через
обставини, які не залежать від
діяльності боржника, ніяким чином не
захищає право особи на отримання
бюджетних коштів.

Таким чином, встановивши, що Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
частині виплати донарахованих коштів
судове рішення не виконано з поважних
причин, а саме через відсутність
коштів, підстави для накладення на
нього штрафу відсутні.

Тому в частині скасування постанови
про накладення штрафу позов підлягає
до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання
дій державного виконавця
протиправними, суд виходить з того, що
приймаючи рішення про накладення
штрафу на боржника за невиконання
судового рішення, державний виконавець
діяв в межах своїх повноважень, з метою,
з якою ці повноваження надані, та у
визначений законом спосіб.

Проте державним виконавцем причини, з
яких не виконано судове рішення, були
визнані неповажними, оскільки винесено
постанову про накладення штрафу на
боржника.

Враховуючи, що державний виконавець
помилився в оцінці причин невиконання
рішення, але порушень закону ним
допущено не було, суд вважає за
необхідне в задоволенні позовних вимог
про визнання дій державного виконавця
протиправними відмовити.

Таким чином позов Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області підлягає до задоволення в
частині скасування оскаржуваної
постанови по накладення штрафу.

Судові витрати у справі необхідно
віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області
задовольнити частково.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області Ткаченка С.В. від 16 жовтня 2014
року у виконавчому провадженні №43865895
про накладення штрафу на Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Судові витрати у справі віднести за
рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги на
постанову у 10-денний термін.

Головуючий
О.А.Самсонова

25.11.2014