Справа № 2а-4552/12/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 листопада 2014 року м. Київ
В/800/4837/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Загороднього А.Ф.,

Кобилянського М.Г.,

Кочана В.М.,

Лиски Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_6, представника
позивача ОСОБА_7, у справі за позовом
ОСОБА_7 до Державної митної служби
України, Київської обласної митниці
про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до
відповідачів, в якому просив визнати
протиправними та скасувати накази
Державної митної служби України від 30
грудня 2012 року № 2783-к і Київської
обласної митниці від 3 січня 2013 року №
5-к про звільнення його за порушення
присяги державного службовця згідно
пункту 6 частини першої статті 30 Закону
України «Про державну службу»,
поновити на посаді, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 вересня 2012 року, залишеною без змін
ухвалами Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року і Вищого адміністративного
суду України від 30 вересня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
вересня 2014 року заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень, а
саме: пункту 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»,
статей 21, 22, 31 Дисциплінарного статуту
органів митної служби України,
затвердженого Законом України «Про
Дисциплінарний статут митної служби
України», при вирішенні спорів щодо
оскарження наказів про застосування
дисциплінарного стягнення за
порушення присяги державного
службовця.

Зокрема, заявник посилається: на
постанову Вищого адміністративного
суду України від 13 червня 2012 року у
справі №К/9991/64036/11, в якій суд
касаційної інстанції скасував рішення
судів першої та апеляційної інстанції
про відмову в задоволенні позову та
ухвалив нову постанову про часткове
задоволення позовних вимог; на ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 14 червня 2013 у справі №К/9991/25677/11, від
21 серпня 2012 року у справі №К/9991/28533/11 та
від 02 лютого 2012 року у справі
№К/9991/12884/11, в яких суд касаційної
інстанції залишив без змін рішення
судів попередніх інстанцій, якими
аналогічні позови було задоволено.

Вивчивши заяву ОСОБА_6 і додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що у даному випадку наявні підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для перегляду можуть бути
виключно:

неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;

встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення з боку України
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як вбачається з тексту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
вересня 2014 року, про перегляд якої
просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився із висновками
судів першої та апеляційної інстанцій
про правомірність звільнення позивача
зі служби, оскільки він порушив Присягу
державного службовця, скоїв проступок
проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків, а
відтак був звільнений на підставі
пункту 6 частини першої статті 30 Закону
України «Про державну службу», що є
крайнім заходом відповідальності
державного службовця за порушення
службової дисципліни, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
встановленої спеціальним законом.

Разом з тим, згідно постанови Вищого
адміністративного суду України від 13
червня 2012 року та ухвал Вищого
адміністративного суду України від 14
червня 2013 року, від 21 серпня 2012 року і
від 02 лютого 2012 року, на які посилається
заявник як на підставу перегляду
справи з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, аналогічні
позовні вимоги було задоволено.

При цьому суд касаційної інстанції у
зазначених рішеннях на підставі
застосування одних й тих самих норм
матеріального права, а саме, статті 30
Закону України «Про державну службу» і
Дисциплінарного статуту митної служби
України, дійшов протилежних висновків.

В зв'язку з наведеним, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що справа за позовом ОСОБА_7 до
Державної митної служби України,
Київської обласної митниці про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу має бути допущена
до перегляду Верховним Судом України,
оскільки наявні підстави, передбачені
пунктом 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_7
до Державної митної служби України,
Київської обласної митниці про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

А.Ф. Загородній

М.Г.Кобилянський

В.М. Кочан

Т.О.Лиска