Справа № 598/202/14-а 2-а/598/9/2014
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 7061/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Збаразькому районі
Тернопільської області на постанову
Збаразького районного суду
Тернопільської області від 03 липня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання до
вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Збаразькому
районі Тернопільської області (далі -
УПФ) в якому просив зобов'язати
відповідача призначити йому пенсію за
віком на пільгових умовах згідно п.«в»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) з
06.05.2013.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
починаючи з 1975 року працював на посаді
тракториста, а тому має право на
призначення пенсії на пільгових умовах
відповідно до п.«в» ст.13 Закону №1788-ХІІ.
Зазначає, що відповідачем протиправно
відмовлено йому у підтверджені
пільгового стажу та призначенні
пенсії.

Постановою Збаразького районного суду
Тернопільської області від 03 липня 2014
року в справі №598/202/14-а заявлений позов
задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову. У
поданій апеляційній скарзі вказує на
те, що позивачем не представлено усіх
необхідних документів які б
підтверджували роботу на посаді
тракториста не менше 20 років, а тому
такий немає права на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах у
зв'язку із відсутністю потрібного
стажу роботи.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, подали
клопотання в яких просили розгляд
справи провести за їх відсутності, а
тому апеляційний суд, у відповідності
до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів. Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
доведеним є факт роботи позивача на
посаді тракториста, а тому у нього є
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що у зв'язку з
досягненням 55-ти річного віку позивач
01.08.2013 звернувся до відповідача із
заявою (а.с.146), в якій просив призначити
йому пенсію за віком на пільгових
умовах відповідно до п.«в» ст.13 Закону
№1788-ХІІ, з огляду на наявність
необхідного трудового стажу на посаді
тракториста.

Листом від 10.09.2013 №1776/09 (а.с.9) та
рішенням Комісії з питань відмови у
призначенні пенсії, оформленого
протоколом від 21.08.2013 №5 (а.с.48)
відповідач відмовив у призначенні
пільгової пенсії позивачу з посиланням
на Рішення Комісії з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
від 31.07.2013 №4 та те, що ОСОБА_1 не додано
документи які підтверджують стаж
роботи на посаді тракториста повний
робочий день, а тому робота в цей період
на пільгових умовах не підтверджується
і відсутній достатній трудовий стаж
для призначення пільгової пенсії.

Не погодившись з такою відмовою
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.ст.1,2 Закону №1788-ХІІ (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) громадяни України
мають право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом.

Відповідно до п.«в» ч.1 ст.13 Закону
№1788-ХІІ, на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на
пільгових умовах цій категорії
працівників роз'яснено у листі
Міністерства соціального забезпечення
України від 20.01.1992 №7, згідно якого до
трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільгосппродукції, належать
працівники, які оформлені на роботу
трактористами-машиністами, мають
відповідні посвідчення, постійно
зайняті на тракторах та інших
самохідних сільськогосподарських
машинах протягом повного сезону
сільгоспробіт в рослинництві та
тваринництві. Трактористам-машиністам,
які відпрацювали повний польовий
період на тракторах та інших
самохідних сільськогосподарських
машинах, весь рік роботи зараховується
до стажу, який дає право на пільгове
пенсійне забезпечення, і в тому
випадку, якщо в між польовий або
міжсезонний період вони виконували
інші роботи на стаціонарних і
причіпних установках та агрегатах, з
ремонту сільськогосподарської
техніки, на тваринницьких фермах тощо.
Віднесення господарства до
сільгосппідприємств,
трактористи-машиністи яких мають право
на пільгову пенсію, здійснюється
відповідно до класифікатора галузей
народного господарства. До
сільськогосподарських належать
підприємства, які виробляють продукцію
рослинництва і тваринництва. Єдина
назва професії «тракторист-машиніст»,
запроваджена в 1961 році, охоплює такі
професії: бульдозерист,
бульдозерист-скреперист, грейдерист;
комбайнер; машиніст дощувальної
установки, змонтованої на базі
трактора; машиніст скрепера,
скреперист; машиніст чаєзбиральної
машини; машиніст екскаватора;
машиніст-водій льонозбиральної машини,
самохідної широкозахватної
сінокосарки; механік-комбайнер,
тракторист, тракторист-бульдозерист.
До числа трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільгосппродукції, віднесено
працівників, прийнятих на роботу
трактористами-машиністами, які мають
про це відповідні посвідчення. Для
призначення пенсії на пільгових умовах
марка трактора, на якому працює
тракторист-машиніст, значення не має.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993
№637 (далі - Порядок №637), основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що
Законом №1788-ХІІ та Порядком №637
затверджено, що основним документом, що
підтверджує трудовий стаж для
призначення пенсії - є трудова книжка.
Якщо її немає, або в ній відсутні
свідчення, що визначають право на
пільгову пенсію, можуть бути
витребувані уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

За відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в п.17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника (п.18
наведеного Порядку).

Відповідно до записів в трудовій
книжці, позивач працював з 1975 по 1979 року
на посаді тракториста; з 1980 по 1981 року -
служив в армії; з 1981 по 14.03.2000 на посаді
тракториста; з 01.04.2000 по 08.11.2000 на посаді
механізатора; з 08.11.2000 по 11.11.2002 на
посаді тракториста (а.с.37-39).

Період роботи позивача з 01.01.1989 по 31.12.1998
відповідачем не заперечується та не
оспорюється (а.с.8).

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем по справі, крім трудової
книжки, було надано для підтвердження
спеціального трудового стажу
посвідчення тракториста; книги обліку
трудового стажу; довідки про зарплату;
відомості про кількість вироблених
трудоднів (людиноднів), трудову участь
в колгоспному виробництві; книги
обліку розрахунків по оплаті праці;
копії атестатів; довідку виконкому
Іванчанської сільської ради про
підтвердження роботи трактористом в
період з 1979 по 1984 роки; довідку
виконкому Кобильської сільської ради
про підтвердження роботи трактористом
з 1986 по 2002 роки; довідка про перебування
в колгоспі з 1975 по 1976 та з 1978 по 2000 роки;
довідка про отримання (неотримання)
допомоги; витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.10-33, 36, 60, 83-90, 121-123,
130-131, 143-145).

Крім того, судом першої інстанції під
час розгляду даної справи допитані в
якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили
роботу позивача трактористом зайнятим
у виробництві сільськогосподарської
продукції у спірні періоди.

Слід зазначити, що підставами для не
зарахування позивачу його стажу роботи
в оспорювані періоди УПФ вказує: що в
деяких роках, в грудні в довідках про
зарплату зазначено значно більші суми,
ніж протягом року; відсутні відомості
про надання відпусток без збереження
заробітної плати та про переведення на
іншу роботу чи роботу з неповним
робочим днем; в книгах по оплаті праці
«дописана» посада тракториста;
відсутні інші первинні документи;
наявність невідпрацьованого мінімуму
трудової участі в господарстві.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними покликання відповідача
на відсутність окремих первинних
документів та їх недоліки, як на
підставу для неврахування стажу
позивача на посаді тракториста та
відмови йому у призначенні пільгової
пенсії, оскільки відсутність таких
документів, а так само недоліки у їх
оформленні не можуть бути підставою
для позбавлення особи права на належну
їй пенсію, якщо із інших даних, зокрема
трудової книжки та матеріалів справи,
вбачається наявність усіх обставин для
цього.

Також, апеляційний суд критично оцінює
доводи УПФ про внесення виправлень у
книгу по оплаті праці, а також інші
недоліки поданих позивачем документів,
оскільки органи Пенсійного фонду
вправі здійснювати перевірку
підприємств щодо достовірності
поданих для обчислення пенсії
документів, проте позбавлені права
робити висновки про їх підробку.
Позбавлені такого права і
адміністративні суди. У разі
виникнення певних сумнівів, у органів
Пенсійного фонду є право звернутися до
правоохоронних органів для проведення
компетентної перевірки. В протилежному
випадку усі твердження УПФ щодо
недостовірності певних документів
мають характер припущень, які, за
загальним правилом, не можуть бути
покладені в основу судового рішення.

Що ж до посилання Пенсійного органу про
неможливість зарахування роботи
позивача у спірні періоди до його
пільгового стажу у зв'язку із не
відпрацюванням ним встановленого
мінімуму трудоднів, то суд апеляційної
інстанції вважає такі голослівними з
огляду на наступне.

Так, відповідно до абз.2 ст.56 Закону
№1788-ХІІ та роз'яснень Міністерства
праці та соціальної політики України
від 17.05.1992 № 17 при обчисленні стажу
роботи в колгоспі після 1965 року, якщо
член колгоспу не виконував без
поважних причин встановленого
мінімуму трудової діяльності в
громадському господарстві,
враховується стаж роботи за фактичною
тривалістю, тобто загальна кількість
вихододнів ділиться на 25,4. До
компетенції органів Пенсійного фонду
України не входить визначення причин
невиконання мінімуму вихододнів.

Відтак, невиконання мінімуму
вихододнів позивачем при роботі на
посаді тракториста не позбавляє його
права на зарахування періоду роботи до
його пільгового стажу, оскільки
законодавцем визначено спеціальну
процедуру обчислення стажу у таких
випадках.

Більше того, як вбачається із
розрахунків стажу ОСОБА_1 наданих самим
УПФ (а.с.139), відповідачем було здійснено
розрахунок стажу на посаді тракториста
з врахуванням ділення загальної
кількості вихододнів на 25,4, у зв'язку із
чим встановлено що його пільговий стаж
на вказаній посаді становить більше 20
років.

Тому, на підставі повно та всебічно
встановлених обставин у справі, з
урахуванням вимог вищевказаних
нормативно-правових актів, апеляційний
суд приходить до переконання, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що записи у
трудовій книжці та наявні в матеріалах
справи докази, зокрема показання
свідків, підтверджують стаж роботи
позивача трактористом, безпосередньо
зайнятого у виробництві
сільськогосподарської продукції понад
20 років, що дає останньому право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд,
вважає правомірними висновки суду
першої інстанції щодо наявності у
позивача права на призначення пенсії
на пільгових умовах відповідно до п.«в»
ст.13 Закону №1788-ХІІ, оскільки він досяг
віку і має трудовий стаж, які визначені
у даній нормі Закону, що
підтверджується трудовою книжкою, яка,
відповідно до вимог ст.62 Закону №1788-ХІІ
є основним документом, що підтверджує
стаж роботи, а також матеріалами
справи.

Також, апеляційний суд зазначає, що
оскільки позивач звернувся до
відповідача за призначенням пенсії за
віком на пільгових умовах не пізніше 3
місяців з дня досягнення пенсійного
віку, а саме 01.08.2013, що підтверджується
відповідною заявою (а.с.146), то така
повинна бути йому призначена з 06.05.2013.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Суд першої інстанції правильно по суті
вирішив спір, однак при цьому помилково
вийшов за межі позовних вимог позивача
в частині визначення в резолютивній
частині судового рішення стажу роботи.
Так, ним не враховано, що предметом
розглядуваного позову є лише питання
призначення пільгової пенсії позивачу
у якій йому було відмовлено, а тому
висновки суду щодо наявності чи
відсутності відповідного стужу роботи
повинні міститися у мотивувальній
частині рішення суду. Відтак,
враховуючи наведене та нечіткість
резолютивної частини судового рішення,
апеляційний суд визнає можливим
змінити постанову.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 201, 205, 207, 254
КАС України, суд,

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Збаразькому
районі Тернопільської області
задовольнити частково.

Постанову Збаразького районного суду
Тернопільської області від 03 липня 2014
року змінити, виклавши абзац третій
резолютивної частини постанови в
наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Збаразькому районі
Тернопільської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах відповідно до п.«в» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
06 травня 2013 року».

В решті постанову Збаразького
районного суду Тернопільської області
від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін