Справа № 823/3186/14
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
справа №
823/3186/14

11 год. 05 хв.
м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Демченко Н.Ю.,

представника позивача - Казіміренко
Я.А. (за довіреністю),

представника відповідача - Головні С.Д.
(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агроко»
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2014 Черкаське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі-позивач) звернулось у Черкаський
окружний адміністративний суд з
адміністративним позовом, в якому
просило стягнути з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агроко»
(далі-відповідач)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця інвалідами у
2012 році в сумі 39853,49грн. та пеню в
розмірі 8878,58грн. на користь позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач у 2012 році не виконав вимоги
чинного законодавства щодо виконання
нормативу на працевлаштування
інвалідів, оскільки середньооблікова
кількість працюючих інвалідів у
звітному періоді була меншою, ніж
встановлено нормативом. У зв'язку з цим
відповідач має сплатити
адміністративно - господарські санкції
з урахуванням пені.

Відповідач надав письмове заперечення
проти позову, в якому зазначив, що подав
до статистичного відділу уточнені
звіти з праці, відповідно до яких
середньооблікова кількість
працівників на підприємстві у 2012 році
менша, ніж у поданих звітах позивачу.
Тому, середньооблікова кількість
працюючих інвалідів на підприємстві у
звітному періоді відповідала
встановленому нормативу. У зв'язку з
цим, просив відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, у зв'язку з таким.

Суд встановив, що сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю «Агроко»
зареєстроване як юридична особа ().

З письмових доказів у справі суд
встановив, що 21.02.2013 відповідач подав до
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звіт форми №10-ПІ, в якому зазначив про
виконання встановленого законом
нормативу місць для інвалідів. З нього
також вбачається, що середньооблікова
кількість штатних працівників
відповідача у 2012 році становила 372
особи, з яких середньооблікова
кількість працівників, яким
встановлено інвалідність, - 15 осіб. До
звіту відповідач додавав перелік
працівників відповідача у 2012 році, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність. Із вказаного
переліку вбачається, що загальна
кількість працюючих інвалідів за
звітний період становила 25 осіб, а
загальна кількість відпрацьованого
часу цих осіб у 2012 році відповідно до
наказів відповідача про прийняття та
звільнення з роботи становила 175
місяців. Отже, середньооблікова
кількість працюючих інвалідів у
відповідача за вказаний період
становила 15 осіб.

Однак, позивач виявив у вказаному звіті
арифметичні помилки щодо підрахунку
загальної кількості відпрацьованого
часу інвалідами, який за його
підрахунком становив 170 місяців. Тому,
середньооблікова кількість працюючих
інвалідів у відповідача за 2012 рік
становила 14 осіб, а не 15, як зазначено у
звіті форми №10-ПІ.

У зв'язку з цим, позивач 15.08.2014 направив
відповідачу лист-вимогу №1328/01-12 про
сплату адміністративно-господарських
санкцій за невиконання законодавчо
встановленого нормативу щодо
працевлаштування інвалідів на
підприємстві у 2012 році.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам, суд взяв до уваги таке.

Відповідно до абз.2 ст.19 Конституції
України державні органи, органи
місцевого самоврядування та їх
службові і посадові особи зобов'язані
діяти виключно в межах та спосіб,
визначені законом.

Згідно з підп.1 п.5 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів (далі -
Фонд), затвердженого наказом
Міністерства соціальної політики
України 14.04.2011 №129, Фонд відповідно до
покладених на нього завдань координує
та контролює роботу територіальних
відділень Фонду соціального захисту
інвалідів, у тому числі щодо збору сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю, нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів; обліку
зазначених сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Обов'язок підприємства, установи,
організації, фізичної особи, які
використовують найману працю, виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, встановлений ч.3 ст.18 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від
21.03.1991 №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ).

Ч.1 ст.19 Закону №875-ХІІ встановлений
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі
чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 чоловік - у кількості одного
робочого місця. Відповідно до ч.3
зазначеної статті підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Згідно з ч.11 ст.19 вказаного Закону
норматив робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів,
порядок його встановлення
визначаються виключно цим Законом.
Якщо іншими законами встановлюються
нормативи робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, або
порядок їх встановлення, відмінні від
зазначених у цьому Законі,
застосовуються положення цього Закону.
Отже, на законодавчому рівні
імперативно визначено єдиний норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та порядок його обчислення.

З письмових доказів у справі суд
встановив, що у зв'язку з виявлення
помилок у підрахунку
середньооблікової кількості
працівників відповідач 18.11.2014 подав
відділу статистики у Чорнобаївському
районі Черкаської області уточнений
звіт з праці за січень-грудень 2013 року
(а.с.222), відповідно до якого середня
кількість штатних працівників
відповідача у звітному періоді
становила 360 осіб.

Право підприємства, організації,
установи вносити виправлення у
статистичні звітні дані, в яких
виявлені приписки та інші
перекручення, незалежно від того, хто
встановив наявність приписок та інших
перекручень у звітах передбачено п.1
Інструкції про порядок виправлення
звітних даних у випадках виявлення
приписок та інших перекручень у
державній статистичній звітності,
затвердженої наказом Міністерства
статистики України від 10 травня 1994 року
№94.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що кількість інвалідів
згідно з нормативом, передбаченим ч.1
ст.19 Закону №875-ХІІ, які повинні були
працювати на підприємстві відповідача
становила у 2012 році 14 осіб (360 (кількість
працівників)*0,04 (встановлений норматив)
= 14,4).

Середньооблікова кількість штатних
працівників підприємства
розраховується згідно з нормами
Інструкції зі статистики кількості
працівників, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 28 вересня 2005 року №286 (далі -
Інструкція №286).

Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції
№286 середньооблікова кількість
штатних працівників розраховується на
підставі щоденних даних про облікову
кількість штатних працівників, які
повинні уточнюватись відповідно до
наказів про прийом, переведення
працівника на іншу роботу та
припинення трудового договору.

Облікова кількість штатних
працівників за кожен день має
відповідати даним табельного обліку
використання робочого часу
працівників, на підставі якого
визначається кількість працівників,
які з'явились або не з'явились на
роботу.

Згідно з абз.1 п.3.2.1 розділу 3 цієї
Інструкції середньооблікова кількість
штатних працівників за місяць
обчислюється шляхом підсумовування
кількості штатних працівників
облікового складу за кожний
календарний день звітного місяця,
тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по
28 або 29), включаючи вихідні, святкові та
неробочі дні, і ділення одержаної суми
на число календарних днів звітного
місяця.

З письмових доказів у справі
вбачається, що загальна кількість
працівників відповідача у 2012 році, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, становила 25
осіб. Водночас, з урахуванням норм
вищевказаної інструкції та фактично
відпрацьованого часу кожного інваліда
відповідно до наказів відповідача про
прийняття та звільнення з роботи
середньооблікова кількість працюючих
інвалідів у відповідача за 2012 рік
становила 14 осіб, що не заперечувалось
позивачем.

У зв'язку з викладеним, врахувавши
загальну середньооблікову кількість
штатних працівників відповідача у 2012
році (360 осіб), а також середньооблікову
чисельність працюючих інвалідів за
вказаний період, суд дійшов висновку,
що відповідач виконав, встановлений ч.1
ст.19 Закону №875-ХІІ, норматив щодо
працевлаштування інвалідів на
підприємстві.

Стосовно строків застосування
штрафних санкцій за невиконання
нормативу щодо працевлаштування
інвалідів, суд також взяв до уваги таке.

Відповідно до ч.1 ст.238 Господарського
кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV (далі -
ГК України)
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів
господарювання.

Ч.ч.1-2 ст.218 ГК України передбачають, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Адміністративно-господарські санкції
згідно з ч.3 ст.20 Закону №875-ХІІ
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.

Водночас, ч.1 ст.250 ГК України
встановлено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Суд звернув увагу, що позивач
застосував до відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу
працевлаштування у 2012 році інвалідів
на підприємстві відповідно до звіту
форми №10-ПІ, який поданий позивачу
21.02.2013 згідно з відповідною відміткою
на ньому (а.с.171).

Враховуючи що штрафні санкції,
встановлені ч.1 ст.20 Закону №875-ХІІ, за
своєю природою є
адміністративно-господарськими
санкціями, а лист-вимога щодо сплати
цих санкцій №1328/01-12 направлений
відповідачу лише 15.08.2014, суд дійшов
висновку, що позивач пропустив строк,
передбачений ст.250 ГК України, для
застосування до позивача такого
штрафу.

Взявши до уваги вищевикладені
обставини, а також виконання
відповідачем встановленого
законодавством нормативу щодо
працевлаштування інвалідів на
підприємстві у 2012 році, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-165, 254-256 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів про стягнення на його
користь з сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроко»
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця інвалідами у
2012 році в сумі 39853,49грн. та пені в
розмірі 8878,58грн. - відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, що може бути подана
до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з моменту
отримання повного тексту постанови.

3. Копії постанови направити
сторонам.

Суддя
А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений
28.11.2014