Справа № 826/16629/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
27 листопада 2014 року м.
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Добрівської Н.А., Шейко Т.І.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Правління Пенсійного фонду
України, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії,-
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі -
ОСОБА_1) з позовом до Правління
Пенсійного фонду України та Головного
управління Пенсійного фонду України у
Дніпропетровській області, в якому
просить суд:
- визнати бездіяльність Правління
Пенсійного фонду України у виконанні
обов'язку щодо внесення змін в основний
документ його діяльності «Порядок
подачі та оформлення документів для
призначення пенсії» у відповідності з
Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009, - актом порушення її
матеріальних прав;

- зобов'язати Правління Пенсійного
фонду України негайно внести та
затвердити зміни в «Порядок подачі та
оформлення документів для призначення
пенсії», що буде забезпечувати
документальне виконання та реальну
виплату пенсії всім українським
пенсіонерам, які проживають за межами
України, відповідно до Рішення
Конституційного Суду України № 25-рп/2009
від 07.10.2009;

- зобов'язати Правління Пенсійного
фонду України та Головне управління
Пенсійного фонду України у
Дніпропетровській області визначити
уповноважений територіальний орган
ПФУ (бажано за місцем її проживання до
виїзду з України) та надати останньому
вказівку щодо відновлення виплати
позивачці пенсії за віком з 07.10.2009 за
межі України, у відповідності до
Конституції України та діючого
пенсійного законодавства України.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що з 1940 року по 1998 рік
вона навчалась та працювала в Україні.
До виїзду з України у 1998 році проживала
за адресою: АДРЕСА_1 та отримувала
пенсію за віком у Жовтневому районному
відділі соціального забезпечення
міста Дніпропетровська. У зв'язку з
виїздом їй було виплачено аванс в сумі
пенсії за 6 місяців і в подальшому
виплата пенсії припинена. У зв'язку з
прийняттям Конституційним Судом
України рішення від 07.10.2009 за № 25-рп/2009 у
справі № 1-32/2009 за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивачка вважає
протиправним припинення їй виплати
пенсії за віком. Крім того зазначила, що
нею до Правління Пенсійного фонду
України направлено заяву від 27.01.2014 про
поновлення їй виплати пенсії за віком у
відповідності до рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року за №25-рп/2009. Листом від
10.02.2014 №1420/Д-11 Департамент пенсійного
забезпечення Пенсійного фонду України
повідомив позивачку про те, що її заява
у відповідності до статті 7 Закону
України «Про звернення громадян»
направлена для розгляду за належністю
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Дніпропетровській
області та додатково зазначив, що Угода
між Україною та Державою Ізраїль про
соціальне забезпечення на сьогодні не
ратифікована Верховною Радою України,
а тому виплата пенсій під час
проживання за кордоном буде
здійснюватись у разі прийняття
Верховною Радою України закону про
ратифікацію за встановленим Угодою
порядком. Крім того, у листі зазначено
про порядок подання заяви про
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії та документи, які додаються до
заяви. Листом від 27.02.2014 № Д320-14 Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області було
роз'яснено позивачці порядок подання
заяви про поновлення виплати раніше
призначеної пенсії. 08.04.2014 позивачка
звернулась до Правління Пенсійного
фонду України із заявою, в якій просила
Правління Пенсійного фонду України
негайно внести та затвердити зміни в
«Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії», що
буде забезпечувати документальне
виконання та реальну виплату пенсії
всім українським пенсіонерам, які
проживають за межами України та
визначити уповноважений
територіальний орган ПФУ (бажано за
місцем її проживання до виїзду з
України) та надати останньому вказівку
щодо відновлення виплати позивачці
пенсії за віком з 07.10.2009 за межі України,
у відповідності до Конституції України
та діючого пенсійного законодавства
України. Листом від 16.05.2014 № 5316/Д-11
позивачку повідомлено про направлення
її заяви до Головного управління
Пенсійного фонду України у
Дніпропетровській області у
відповідності до статті 7 Закону
України «Про звернення громадян»
повторно до листа Пенсійного фонду
України від 10.02.2014 №1420/Д-11, а листом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Дніпропетровській області
від 02.06.2014 № Д 925-14 роз'яснено позивачці,
що виплата їй пенсії під час проживання
за кордоном буде здійснюватись у разі
прийняття Верховною Радою України
Закону про ратифікацію Угоди між
Україною та Державою Ізраїль за
встановленим Угодою порядком.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.10.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні.

Позивачка у судове засідання 17.11.2014 не
з'явилась, у позовній заяві просила
розгляд справи проводити без її участі.

Представник Правління Пенсійного
фонду України та представник Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області у судове
засідання 17.11.2014 не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу в
порядку письмового провадження у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 17.11.2014 суд ухвалив про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Під час розгляду справи з'ясовано, що
даний позов підписано позивачкою
20.10.2014, направлений поштовим зв'язком на
адресу суду 21.10.2014, зареєстрований
канцелярією суду 28.10.2014.

У зв'язку з цим розглянуто питання щодо
дотримання позивачкою строків
звернення до суду в частині позовних
вимог № 1 та № 2 до Правління ПФУ .

Так, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є
визнання бездіяльності Правління
Пенсійного фонду України у виконанні
обов'язку щодо внесення змін в основний
документ його діяльності «Порядок
подачі та оформлення документів для
призначення пенсії» у відповідності з
Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009, - актом порушення її
матеріальних прав, зобов'язання
Правління Пенсійного фонду України
негайно внести та затвердити зміни в
«Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії», що
буде забезпечувати документальне
виконання та реальну виплату пенсії
всім українським пенсіонерам, які
проживають за межами України,
відповідно до Рішення Конституційного
Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 та
зобов'язання Правління Пенсійного
фонду України та Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області визначити
уповноважений територіальний орган
ПФУ (бажано за місцем її проживання до
виїзду з України) та надати останньому
вказівку щодо відновлення виплати
позивачці пенсії за віком з 07.10.2009 за
межі України, у відповідності до
Конституції України та діючого
пенсійного законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого законом» означає,
що позов має подаватися лише в тих
межах часу, які встановлені законом.
Крім того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

У частині 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду,
що пов'язане зі специфікою
правовідносин, а також має сприяти
наданню доказів, підвищує їхню
достовірність і тим самим сприяє
встановленню істини у конкретній
адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що строком є
проміжок часу, у який особи, що беруть
участь у справі, та інші учасники
процесу вчиняють певні процесуальні
дії, передбачені Кодексом
адміністративного судочинства
України, в результаті вчинення яких
настають певні правові наслідки.

У даному випадку, Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який затверджений
Постановою Пенсійного фонду України №
22-1 від 25.11.2005 та до якого позивач
просить зобов'язати Правління
Пенсійного фонду України внести зміни,
пов'язані з прийняттям рішення
Конституційним Судом України, був
опублікований у Офіційному віснику
України від 11.01.2006 (2005 р., № 52, стор. 728,
стаття 3383, код акту 34788/2005) та набрав
чинності з дня опублікування, тобто з
11.01.2006.

Крім іншого, вказаний нормативний акт
опублікований у мережі Інтернет,
зокрема, на офіційному сайті Верховної
Ради України, посилання на цей акт
міститься також на офіційному сайті
Пенсійного Фонду України, а відтак цей
акт є доступним для ознайомлення
незалежно від місцезнаходження
зацікавленої особи.

Разом з цим, рішення Конституційного
суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009, на
підставі якого, як вважає позивач,
Правління Пенсійного фонду України
повинно було внести зміни до
вищезгаданого Порядку та прийняття
якого (рішення Конституційного Суду
України) по суті є єдиною підставою в
обґрунтування позивачем позовних
вимог № 1 та № 2 до Правління Пенсійного
фонду України, було опубліковано в
офіційному виданні «Офіційний вісник
України» від 02.11.2009 (2009 р., № 82, стор. 52,
стаття 2792, код акту 48235/2009) та у Віснику
Конституційного суду України (2009 р., № 6,
стор. 47).

Вказане Рішення також розміщено на
офіційному сайті Конституційного Суду
України та Верховної Ради України, а
відтак також є доступним для
ознайомлення незалежно від
місцезнаходження зацікавленої особи.

У той же час, враховуючи те, що позивач
пов'язує виникнення обов'язку
Пенсійного Фонду України із прийняттям
вищевказаного рішення Конституційним
Судом України, а також враховуючи
вищенаведені обставини щодо
обізнаності позивача з прийняттям
рішення Конституційним Судом України,
позивачка лише 21.10.2014 звернулась до
суду із позовними вимогами до
Правління Пенсійного фонду України
(дата поштового відправлення), тобто з
порушенням шестимісячного строку
звернення до суду, встановленого
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому, позивач не зазначає про
наявність поважних причин пропуску
строку звернення до суду та не надає
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження наявності таких
обставин.

Частиною першою статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Відповідно до частини другої статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Частиною третьою статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо в ході судового
розгляду справи суд встановить, що
провадження у справі відкрито за
позовною заявою, поданою з пропущенням
установленого законом строку
звернення до адміністративного суду,
або викладений в ухвалі про відкриття
провадження у справі висновок суду про
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними був передчасним, і суд не
знайде інших підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
позовна заява залишається без
розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Дотримання строків звернення до
адміністративного суду є однією з умов
дисциплінування учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними. У випадку пропуску строку
звернення до суду підставами для
розгляду справи є лише наявність
поважних причин, тобто, обставин, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Враховуючи вищенаведене у сукупності,
суд приходить до висновку про
наявність підстав для залишення
позовної заяви ОСОБА_1 в частині
позовних вимог про визнання
бездіяльності Правління Пенсійного
фонду України у виконанні обов'язку
щодо внесення змін в основний документ
його діяльності «Порядок подачі та
оформлення документів для призначення
пенсії» у відповідності з Рішенням
Конституційного Суду України №
25-р/п/2009, - актом порушення її
матеріальних прав та зобов'язання
Правління Пенсійного фонду України
негайно внести та затвердити зміни у
«Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії», що
буде забезпечувати документальне
оформлення та реальну виплату пенсії
всім українським пенсіонерам, які
проживають за межами України,
відповідно до Рішення Конституційного
Суду України № 25-р/п/2009 без розгляду,
оскільки позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
й судом не встановлено підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Керуючись ст. ст. 99, 100, пунктом 9 частини
1 статті 155, ст. ст. 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Правління
Пенсійного фонду України в частині
позовних вимог про визнання
бездіяльності Правління Пенсійного
фонду України у виконанні обов'язку
щодо внесення змін в основний документ
його діяльності «Порядок подачі та
оформлення документів для призначення
пенсії» у відповідності з Рішенням
Конституційного Суду України №
25-р/п/2009, - актом порушення її
матеріальних прав та зобов'язання
Правління Пенсійного фонду України
негайно внести та затвердити зміни у
«Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії», що
буде забезпечувати документальне
оформлення та реальну виплату пенсії
всім українським пенсіонерам, які
проживають за межами України,
відповідно до Рішення Конституційного
Суду України № 25-р/п/2009 - залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції у порядку та
строки, встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.П. Катющенко

Судді
Н.А. Добрівська

Т.І. Шейко