Справа № 826/16533/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2014 року 12:09 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю., при
секретарі судового засіданні
Непомнящій О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Далгакиран
компресор Україна" до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
27 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Далгакиран
компресор Україна» (далі по тексту -
позивач) звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі по тексту -
відповідач) в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкове
повідомлення - рішення від 11 липня 2014
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 10 листопада 2014 року, яке
відкладалось на 21 листопада 2014 року у
зв'язку з необхідністю отримання
додаткових доказів по справі.
У судовому засіданні 21 листопада
2014 року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що на
підставі наказу № 1160 від 12 червня 2014
року та направлення від 12 червня 2014
року № 1248/22, згідно підпунктом 78.1.1
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Далгакиран
компресор Україна» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «Альянс Інвест
лютого 2014 року по 28 лютого 2014 оку, за
результатом якої складено акт
перевірки від 25 червня 2014 року №
678/26-54-22-01/33399780.
Як висновок проведеної перевірки
встановлено порушення пункту 198.6
статті 198, пунктів 200.1 та 200.2 статті 200
Податкового кодексу України в
результаті чого Товариства з обмеженою
відповідальністю «Далгакиран
компресор Україна» занижено податок на
додану вартість, що підлягає
нарахуванню до сплати в бюджет - на
190198,00 грн. за лютий 2014 року; встановлено
неможливість віднесення Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Далгакиран компресор Україна» до
складу витрат, що враховуються при
визначені об'єкта оподаткування в
податковій декларації з податку на
прибуток суму у розмірі 950992 грн. у 2014
році за рахунок взаємовідносин з ТОВ
«Альянс Інвест 2012» в лютому 2014 року.
Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 11 липня 2014 року №
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Далгакиран
компресор Україна» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 285297,00
грн., в тому числі: за основним платежем
- 190198,00 грн., за штрафними санкціями -
95099,00 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, спірне податкове
повідомлення - рішення від 11 липня 2014
року № залишено без змін, скарги
позивача - без задоволення (копія
рішення Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 17 вересня
2014 року № 9095 та рішення Державної
фіскальної служби України від 13 жовтня
2014 року містяться в матеріалах справи).

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятими на його
підставі податковим повідомленням -
рішенням й мотивує позовні вимоги тим,
що відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ТОВ
«Альянс Інвест 2012».

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 25 червня 2014 року
№ 678/26-54-22-01/33399780.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Альянс Інвест
2012», обставини використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності позивача, встановити
спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

20 лютого 2014 року сторони уклали договір
купівлі-продажу № 51/2014 предметом якого
була купівля-продаж товару, а саме
промислового обладнання, запасних
частин та витратних матеріалів до
нього.

На виконання договору № 1 ТОВ «Альянс
Інвест 2012» продав, а позивач сплатив та
прийняв товар (промислове обладнання,
запасні частини та витратні матеріали
до нього).

Відповідно до п. 2.1 договору №1 загальна
вартість договору складала 28 532,42 грн. в
т.ч. ПДВ - 4 755,40 грн.

З цією метою ТОВ «Альянс Інвест 2012»
виставило рахунки-фактури: № 173 від 21
лютого 2014 року на суму 9 747,30 грн. в т.ч.
ПДВ - 1 624,55 грн.; № 224 від 28 лютого 2014 року
на суму 18 785,12 грн. в т.ч. ПДВ - 3 130,85 грн.

Загальна сума вартості товару за
наведеними рахунками-фактури складає 28
532,42 грн. в т.ч. ПДВ - 4 755,40 грн., що
повністю відповідає умовам договору №
1.

Позивач здійснив на користь
контрагента оплату за Договором № 1 у
розмірі 28 532,42 грн. в т.ч. ПДВ - 4 755,40 грн.
що підтверджується платіжним
дорученням № 711 від 27 березня 2014 року на
загальну суму 661 190,42 грн. в т.ч. ПДВ - 110
198,40 грн. та листом вих. № 137 від 27
березня 2014 року.

Факт поставки товару за Договором №1
підтверджується видатковими
накладними: №173 від 21 лютого 2014 року на
суму 9 747,30 грн. в т.ч. ПДВ - 1 624,55 грн.; № 224
від 28 лютого 2014 року на суму 18 785,12 грн. в
т.ч. ПДВ - 3 130,85 грн.

В свою чергу, ТОВ «Альянс Інвест 2012»
виписано на адресу позивача податкові
накладні №173 від 21 лютого 2014 року на
суму 9 747,30 грн. в т.ч. ПДВ - 1 624,55 грн.; № 224
від 28 лютого 2014 року на суму 18 785,12 грн. в
т.ч. ПДВ - 3 130,85 грн.

Таким чином, загальна вартість
отриманих за договором товарів склала
28 532,42 грн. в т.ч. ПДВ - 4 755,40 грн.

Крім цього, 03 лютого 2014 року сторони
уклали договір надання послуг № 49/2014
предметом якого було виконання ТОВ
«Альянс Інвест 2012» робіт (послуг) та їх
оплата позивачем.

Сторони погодили, що найменування
робіт, які підлягають виконанню за цим
договором визначаються у Акті
виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.1 договору виконання
робіт здійснюється частками. Обсяг
виконання та строки погоджується
сторонами додаткового шляхом
оформлення окремих завдань.

Загальна сума Договору № 2 складала 1112
658,00 грн. в т.ч. ПДВ 20%.

При цьому було погоджено, що ціна, обсяг
та вартість кожної окремої послуги
визначається у рахунку-фактурі.

ТОВ «Альянс Інвест 2012» виставлено на
користь позивача наступні
рахунки-фактури: № 212 від 26 лютого 2014
року на суму 397 636 грн. в т.ч. ПДВ - 66 272,67
грн.; № 221 від 27 лютого 2014 року на суму 412
036 грн. в т.ч. ПДВ - 68 672,67 грн.; № 223 від 28
лютого 2014 року на суму 302 986 грн. в т.ч.
ПДВ - 50 497,67 грн.

Факт виконання робіт підтверджується
актами надання послуг: №212 від 26 лютого
2014 року на суму 397 636 грн. в т.ч. ПДВ - 66 272,67
грн.; № 221 від 27 лютого 2014 року на суму 412
036 грн. в т.ч. ПДВ - 68 672,67 грн.; № 223 від 28
лютого 2014 року на суму 302 986 грн. в т.ч.
ПДВ - 50 497,67 грн.

В свою чергу, ТОВ «Альянс Інвест 2012»
виписано на адресу позивача податкові
накладні № 212 від 26 лютого 2014 року на
суму 397 636 грн. в т.ч. ПДВ - 66 272,67 грн.; № 221
від 27 лютого 2014 року на суму 412 036 грн. в
т.ч. ПДВ - 68 672,67 грн.; № 223 від 28 лютого 2014
року на суму 302 986 грн. в т.ч. ПДВ - 50 497,67
грн.

Загальна вартість робіт відповідно до
умов договору склала 1 112 658 грн. в т.ч.
ПДВ -185 443,01 грн.

Факт оплати за договором №2
підтверджується платіжними
дорученнями позивача: № 556 від 26 лютого
2014 р. на суму 400 000 грн. в т.ч. ПДВ - 66 666,67
грн.; № 700 від 21 березня 2014 року на суму 80
000 грн. в т.ч. ПДВ - 13 333,33 грн.; № 711 від 27
березня 2014 року на суму 661 190,42 грн. в т.ч.
ПДВ - 110 198,40 грн.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Як вбачається з обставин справи,
позивачем задекларовано податок на
додану вартість за перевіряємий період
на підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ «Альянс Інвест 2012» у
зв'язку з придбанням товарів та послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України дою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6
статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент
складання податкових накладних
контрагент позивача - ТОВ «Альянс
Інвест 2012» - був зареєстрований як
платник податку на додану вартість у
встановленому законодавством порядку,
а тому мав право нараховувати податок
на додану вартість та складати
податкові накладні на кожну поставку
послуг; в свою чергу, податкові
накладні, на підставі яких позивач
формував податковий кредит, та копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам, встановленим
пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Вирішуючи питання про реальність
операцій з надання послуг й питання
використання їх у власній
господарській діяльності, суд звертає
увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
господарську діяльність як діяльність
особи, що пов'язану з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямовану на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Матеріали справи свідчать, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Далгакиран
компресор Україна» зареєстроване 31
березня 2005 року. На момент здійснення
спірних операцій, позивач провадив
діяльність в т.ч.: з оптової торгівлі
іншими машинами й устаткуванням,
ремонту і технічного обслуговування
машин устаткування промислового
призначення, про що свідчить довідка з
ЄДРПОУ серії АБ № 588910.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач володіє всім необхідним для
провадження діяльності з оптової
торгівлі машинами й устаткуванням,
зокрема: господарська діяльність
здійснюється з метою отримання
прибутку, а товари не реалізуються за
цінами, нижчими від цін їх закупівлі;
орендується адміністративний офіс;
наявна відповідна оргтехніка; наявний
трудовий колектив; в трудовому
колективі наявні спеціалісти для
сервісного обслуговування товарів,
здійснення відповідних
пуско-налагоджувальних робіт;
орендуються складські приміщення для
отримання, зберігання та відвантаження
товарів; здійснюється комплексний
монтаж та сервісне обслуговування
компресорного та іншого обладнання для
підприємств-партнерів;
Використовується відповідна
спецтехніка та обладнання; функціонує
інформаційний веб-сайт - www.dalgakiran.com.ua.

В свою чергу, згідно витягу з ЄДРЮОФОП
ТОВ «Альянс Інвест 2012», основними
видами діяльності контрагента є:
технічне обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів; надання
інших допоміжних комерційних послуг, н,
в. і. у.; оптова торгівля іншими машинами
й устаткуванням; неспеціалізована
оптова торгівля; ремонт і технічне
обслуговування машин і устаткування
промислового призначення; будівництво
житлових і нежитлових будівель
(основний).

Матеріали справи свідчать, що
придбанні ТОВ «Далгакиран компресор
України» товари та роботи у ТОВ «Альянс
Інвест 2012» були використані у власній
господарській діяльності. Зокрема
придбані товари у ТОВ «Альянс Інвест
2012» були в подальшому перепродані ТОВ
«Глас ЛТД», ПАТ «Луганськ-Нива», ТОВ
«Завод Укрбудмаш», ТОВ «Термо Техно
Україна», ПАТ «Житомирський завод
огороджувальних конструкцій», ПАТ
«Науково-виробниче акціонерне
товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ», ТОВ
«Нью Ейдж Солюшн», ФОП ОСОБА_3, що
підтверджується відповідними
податковими та видатковими накладними,
платіжними дорученнями, актами з
приймання виконаних робіт

В свою чергу деякі з придбаних у ТОВ
«Альянс Інвест 2012» одиниці товару були
використані позивачем підчас надання
послуг з ремонту та технічного
обслуговування промислового
обладнання наступним контрагентам: ПП
«Рось», ПП «Агроспецпроект». Наведене
підтверджується актами надання послуг
№ 730 від 11 березня 2014 року, № 678 від 05
березня 2014 року, № 728 від 11 березня 2014
року.

Також, матеріали справи містять копії
внутрішньогосподарської документації
(службові записки, акти комісії з
приймання робіт) з копіями первинних
документів по відносинах з ТОВ «Альянс
Інвест2012» та контрагентами - покупцями,
надані послуги та рух товару (том 2-4
справи).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що операції позивача з ТОВ «Альянс
Інвест 2012», здійснені в межах
господарської діяльності, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

Суд погоджується із твердженнями
позивача про необґрунтованість
доводів контролюючого органу про
відсутність інформації про складські
приміщення та транспортні засоби,
оскільки мала вага та об'єм придбаного
товару надає можливість перевезення у
власному автомобілі та не потребує
спеціального складського приміщення
для зберігання.

При вирішенні даного спору суд
притримується позиції, що у разі якщо
на час здійснення господарських
операцій, за якими податковий орган не
визнає обґрунтованим віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Судом також враховано вимоги статті 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Так, на момент здійснення спірних
господарських операцій ТОВ «Альянс
Інвест 2012» був зареєстрований як
юридична особа в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що
контрагент позивача не мав
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірним
операціям, та доказів відсутності
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих зобов'язань,
відповідачем до суду не надано.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення понесених витрат до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

Суд не приймає посилання відповідача
на акт перевірки ДПІ в Шевченківському
районі ГУ Міндоходів у місті Києві від
29 травня 2014 року № 1336/26-59-22-03/38826852 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Альянс Інвест 2012» щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами за період з 01 листопада
2013 року по 28 лютого 2014 року, оскільки
юридична відповідальність має
індивідуальний характер, тому позивач
не може нести відповідальність за
можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

Разом з тим, посилання податкового
органу на заяву ОСОБА_4 не є належним
доказом факту відсутності його наміру
створювати підприємство в розумінні
ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альянс Інвест 2012», а
висновки Акта перевірки про порушення
позивачем норм Податкового кодексу
України та заниження податку на додану
вартість є помилковими, відтак
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість з
урахуванням штрафних санкцій є
протиправним.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 11 липня 2014
року № підлягає скасуванню.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Далгакиран
компресор Україна» підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Далгакиран компресор Україна»
задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 11
липня 2014 року № .

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Далгакиран компресор Україна» за
рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник