Справа № 401/7002/12
Суддя: Подорець О. Б.
Дата ухвалення: 2012-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/7002/12
ПОСТАНОВА

іменем України

02.08.2012 Амур-Нижньодніпровський
районний суд міста Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді Подорець О.
Б.

при секретарі Голубніченко В.
О. ,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про визнання
неправомірними дій щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська, в якому просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання позивачу і виплати йому
щомісячного довічного грошового
утримання у передбаченому законом
розмірі, починаючи з 01.01.2012 та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання позивачу та
виплачувати останньому щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі
10815,84 грн. з 01.01.2012, 11 027,52 грн. з 01.04.2012 та 11
108,16 грн. - з 01.07.2012.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав заяву щодо розгляду справи за
його відсутності, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву щодо
розгляду справи за відсутності їх
представника.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши викладені в позові доводи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач працював
на посаді судді, вийшов у відставку та
перебуває на обліку управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська і отримує щомісячне
довічне грошове утримання.

12 липня 2012 року позивачу було
відмовлено у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, оскільки такий перерахунок
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» не передбачено.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів.

Згідно з інформацією управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська №4187/09-32/2 від 26 липня
2012 року розмір довічного грошового
утримання позивача на 01 липня 2012 року
складає 3344,68 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Закону України
„Про статус суддів" (яка діяла на
момент виникнення права позивача на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання) кожен суддя за
умови, що він працював на посаді судді
не менше 20 років, має право на
відставку, тобто на звільнення його від
виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку з закінченням
строку повноважень. Суддя також має
право на відставку за станом здоров'я,
що перешкоджає продовженню виконання
обов'язків.

За змістом ч.4 ст.43 Закону України «Про
статус суддів» судді у відставці
виплачується щомісячне довічне
грошове утримання пропорційно до
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді та кількості
повних років на посаді судді.

В рішенні Конституційного Суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа
про рівень пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання)
зазначено що статтею 126 Конституції
України закріплено основоположні
принципи здійснення правосуддя в
Україні - незалежність і
недоторканність суддів.
Конституційний статус судді
передбачає надання йому в майбутньому
статусу судді у відставці, що також є
гарантією належного здійснення
правосуддя, дає підстави ставити до
суддів високі вимоги і зберігати
довіру до їх компетентності та
неупередженості. Аналіз норм
Конституції України свідчить, що
надання судді за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання тощо), що
відповідає його високому статусу, є
гарантією забезпечення незалежності.
Кожна держава, як зазначається в
Рекомендації Комітету Міністрів Ради
Європи "Незалежність, дієвість та роль
суддів" від 13 жовтня 1994 року N (94)12, має
"забезпечити те, щоб статус і
винагорода суддів відповідали
гідності їхньої професії та
відповідальності, яку вони беруть на
себе". Щомісячне довічне грошове
утримання судді у встановленому
розмірі спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня,
оскільки суддя обмежений у праві
заробляти додаткові матеріальні блага.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та цим
Законом.

З 07 липня 2010 року набрав чинності Закон
України «Про судоустрій та статус
суддів». Як вбачається із змісту цього
Закону, у ньому розрізняється правове
становище судді, який здійснює
правосуддя та судді у відставці. У
статті 138 Закону передбачено підстави
набуття суддею у відставці права на
пенсію або на щомісячне грошове
утримання.

Положення частин першої-четвертої ст.44
Закону України «Про статус суддів» (з
наступними змінами), Постанова
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячного грошового
утримання суддів» від 03 вересня 2005 року
№865 (з наступними змінами) містять
приписи щодо винагороди, матеріального
і соціального забезпечення суддів, в
тому числі щомісячного грошового
утримання.

Особливість щомісячного грошового
утримання судді полягає в тому, що воно
не належить до суддівської винагороди,
а тому не є складовою заробітної плати
судді. Виходячи з системного аналізу
положень Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу.

Відповідно до частини 1 ст.130
Конституції України в Державному
бюджеті України окремо визначаються
видатки на утримання суддів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у рішенні від 11 березня 2010 року №7-рп/2010,
окреме фінансування кожного суду
загальної юрисдикції та
Конституційного Суду України
забезпечує умови для конституційних
гарантій їх самостійності та
незалежності суддів при здійсненні
правосуддя, оскільки унеможливлює
негативний вплив на них через
механізми виділення та розподілення
належних їм відповідно до Закону
коштів Державного бюджету України;
таке фінансування повинне
забезпечуватися державою виключно за
рахунок Державного бюджету України
(абз.3 пп.3.3 п.3 мотивувальної частини,
абз.2 п.1 резолютивної частини).

За змістом частини 5 ст.138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Пенсійний фонд України є уповноваженим
державою органом, зокрема, щодо виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці (абз.8 пп.5
п.4 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України «Про Положення про
Пенсійний фонд України» від 06 квітня 2011
року №384).

Крім того, суд також зважує на рішення
Ради суддів України №18 від 23 березня 2012
року, пунктом 6 якого визнано, що судді у
відставці мають право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

Отже позивач має право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання з 01 січня 2012 року відповідно
до Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Згідно листа Територіального
Управління Державної Судової
Адміністрації України в
Дніпропетровській області на ім'я
позивача вбачається, що згідно ст.129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» суддівська винагорода
судді місцевого суду, що працює на
відповідній посаді, з 01 січня 2012 року
складається з наступних виплат:
посадового окладу, який з 01.01.2012
встановлено у розмірі 8 мінімальних
заробітних плат та доплати за вислугу
років - за наявності стажу роботи
більше 25 років - 50% посадового окладу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України
суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За таких обставин суд вважає за можливе
зобов'язати відповідача здійснювати
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1 з 01 січня, 01
квітня, 01 липня та 01 жовтня кожного року
з урахуванням підвищення у
законодавчому порядку розміру
мінімальної заробітної плати до
внесення змін у законодавстві.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.256 КАС України
звернути постанову в частині
нарахування та виплати підвищення до
пенсії до негайного виконання у межах
суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.6-11, 69-71, 160-163,167 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська, в якому просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання позивачу і виплати йому
щомісячного довічного грошового
утримання у передбаченому законом
розмірі, починаючи з 01.01.2012 та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання позивачу та
виплачувати останньому щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі
10815,84 грн. з 01.01.2012, 11 027,52 грн. з 01.04.2012 та 11
108,16 грн. - з 01.07.2012.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав заяву щодо розгляду справи за
його відсутності, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву щодо
розгляду справи за відсутності їх
представника.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши викладені в позові доводи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач працював
на посаді судді, вийшов у відставку та
перебуває на обліку управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська і отримує щомісячне
довічне грошове утримання.

12 липня 2012 року позивачу було
відмовлено у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, оскільки такий перерахунок
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» не передбачено.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів.

Згідно з інформацією управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська №4187/09-32/2 від 26 липня
2012 року розмір довічного грошового
утримання позивача на 01 липня 2012 року
складає 3344,68 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Закону України
„Про статус суддів" (яка діяла на
момент виникнення права позивача на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання) кожен суддя за
умови, що він працював на посаді судді
не менше 20 років, має право на
відставку, тобто на звільнення його від
виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку з закінченням
строку повноважень. Суддя також має
право на відставку за станом здоров'я,
що перешкоджає продовженню виконання
обов'язків.

За змістом ч.4 ст.43 Закону України «Про
статус суддів» судді у відставці
виплачується щомісячне довічне
грошове утримання пропорційно до
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді та кількості
повних років на посаді судді.

В рішенні Конституційного Суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа
про рівень пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання)
зазначено що статтею 126 Конституції
України закріплено основоположні
принципи здійснення правосуддя в
Україні - незалежність і
недоторканність суддів.
Конституційний статус судді
передбачає надання йому в майбутньому
статусу судді у відставці, що також є
гарантією належного здійснення
правосуддя, дає підстави ставити до
суддів високі вимоги і зберігати
довіру до їх компетентності та
неупередженості. Аналіз норм
Конституції України свідчить, що
надання судді за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання тощо), що
відповідає його високому статусу, є
гарантією забезпечення незалежності.
Кожна держава, як зазначається в
Рекомендації Комітету Міністрів Ради
Європи "Незалежність, дієвість та роль
суддів" від 13 жовтня 1994 року N (94)12, має
"забезпечити те, щоб статус і
винагорода суддів відповідали
гідності їхньої професії та
відповідальності, яку вони беруть на
себе". Щомісячне довічне грошове
утримання судді у встановленому
розмірі спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня,
оскільки суддя обмежений у праві
заробляти додаткові матеріальні блага.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та цим
Законом.

З 07 липня 2010 року набрав чинності Закон
України «Про судоустрій та статус
суддів». Як вбачається із змісту цього
Закону, у ньому розрізняється правове
становище судді, який здійснює
правосуддя та судді у відставці. У
статті 138 Закону передбачено підстави
набуття суддею у відставці права на
пенсію або на щомісячне грошове
утримання.

Положення частин першої-четвертої ст.44
Закону України «Про статус суддів» (з
наступними змінами), Постанова
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячного грошового
утримання суддів» від 03 вересня 2005 року
№865 (з наступними змінами) містять
приписи щодо винагороди, матеріального
і соціального забезпечення суддів, в
тому числі щомісячного грошового
утримання.

Особливість щомісячного грошового
утримання судді полягає в тому, що воно
не належить до суддівської винагороди,
а тому не є складовою заробітної плати
судді. Виходячи з системного аналізу
положень Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу.

Відповідно до частини 1 ст.130
Конституції України в Державному
бюджеті України окремо визначаються
видатки на утримання суддів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у рішенні від 11 березня 2010 року №7-рп/2010,
окреме фінансування кожного суду
загальної юрисдикції та
Конституційного Суду України
забезпечує умови для конституційних
гарантій їх самостійності та
незалежності суддів при здійсненні
правосуддя, оскільки унеможливлює
негативний вплив на них через
механізми виділення та розподілення
належних їм відповідно до Закону
коштів Державного бюджету України;
таке фінансування повинне
забезпечуватися державою виключно за
рахунок Державного бюджету України
(абз.3 пп.3.3 п.3 мотивувальної частини,
абз.2 п.1 резолютивної частини).

За змістом частини 5 ст.138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Пенсійний фонд України є уповноваженим
державою органом, зокрема, щодо виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці (абз.8 пп.5
п.4 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України «Про Положення про
Пенсійний фонд України» від 06 квітня 2011
року №384).

Крім того, суд також зважує на рішення
Ради суддів України №18 від 23 березня 2012
року, пунктом 6 якого визнано, що судді у
відставці мають право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

Отже позивач має право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання з 01 січня 2012 року відповідно
до Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Згідно листа Територіального
Управління Державної Судової
Адміністрації України в
Дніпропетровській області на ім'я
позивача вбачається, що згідно ст.129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» суддівська винагорода
судді місцевого суду, що працює на
відповідній посаді, з 01 січня 2012 року
складається з наступних виплат:
посадового окладу, який з 01.01.2012
встановлено у розмірі 8 мінімальних
заробітних плат та доплати за вислугу
років - за наявності стажу роботи
більше 25 років - 50% посадового окладу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України
суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За таких обставин суд вважає за можливе
зобов'язати відповідача здійснювати
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1 з 01 січня, 01
квітня, 01 липня та 01 жовтня кожного року
з урахуванням підвищення у
законодавчому порядку розміру
мінімальної заробітної плати до
внесення змін у законодавстві.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.256 КАС України
звернути постанову в частині
нарахування та виплати підвищення до
пенсії до негайного виконання у межах
суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.6-11, 69-71, 160-163,167 КАС
України, суд,-

Суддя:
Подорець О. Б.