Справа № 815/308/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м. Київ К/800/50608/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Цуркана М.І., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року

у справі № 815/308/14

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства інфраструктури
України

третя особа Міністерство оборони
України

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Міністерства
інфраструктури України, третя особа:
Міністерство оборони України про:

- визнання протиправною відмови
комісії Міністерства транспорту
України у 2002 році видати ОСОБА_2 довідку
про участь у забезпеченні бойової
діяльності військ (флоту) в Югославії у
1993 році;

- визнання протиправною відмови
комісії Міністерства транспорту
України видати йому довідку у
письмовому вигляді згідно з поданою
заявою, що надійшла до комісії
Міністерства транспорту України у 2002
році, у тримісячний термін;

- визнання протиправним та скасування
рішення комісії Міністерства
інфраструктури України з питань
розгляду матеріалів щодо визначення
відповідного статусу учасника бойових
дій в частині відмови ОСОБА_2 у видачі
довідки про участь у забезпеченні
бойової діяльності військ (флоту)
згідно з протоколом Комісії
Міністерства інфраструктури України
від 22.11.2013 №85.

- зобов'язання Міністерства
інфраструктури України визначити
ОСОБА_2 учасником бойових дій в
Югославії за рішенням Уряду України та
видати довідку про участь у
забезпеченні бойової діяльності
військ (флоту) з підставою для видачі
посвідчення учасника бойових дій.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 15.01.2014, яка
набрала законної сили,
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Міністерства інфраструктури України в
частині позовних вимог про визнання
протиправною відмови комісії
Міністерства транспорту України у 2002
року видати ОСОБА_2 довідку про участь у
забезпеченні бойової діяльності
військ (флоту) в Югославії у 1993 році та
визнання протиправною відмови Комісії
Міністерства транспорту України
видати позивачу довідку у письмовому
вигляді згідно з поданою ним заяви, що
надійшла до комісії Міністерства
транспорту України у 2002 року, у
тримісячний термін залишено без
розгляду, на підставі положень статті
100 КАС України.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16.04.2014,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09.09.2014, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2
оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення - про задоволення
позову.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що суди попередніх
інстанцій, на думку позивача,
безпідставно дійшли висновку про
можливість отримання статусу учасника
бойових дій лише такими категоріями
осіб як військовослужбовці Збройних
Сил України, Служби безпеки України,
Служби зовнішньої розвідки України,
особи рядового, начальницького складу
і військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ України, інших
утворених відповідно до законів
України військових формувань, які за
рішенням відповідних державних
органів були направлені для участі в
міжнародних операціях з підтримання
миру і безпеки або у відрядження в
держави, де в цей період велися бойові
дії.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до записів у
трудовій книжці та особової картки
позивача ОСОБА_2 з 20.03.1993 по 27.10.1993
працював третім помічником капітана на
теплоході «ІНФОРМАЦІЯ_1».

На думку позивача, на виконання
постанови Уряду України екіпаж
українського спеціалізованого Ро-Ро
пароплаву «ІНФОРМАЦІЯ_1» приймав
участь у забезпеченні бойової
діяльності військ (флоту), здійснюючи
перевезення військової техніки з ДП
«Спеціалізований морський порт
«ОКТЯБРЬСК» до порту Копер, Югославія у
серпні 1993 року. Таким чином,
перебуваючи у зазначений час на
території республіки Югославії під час
ведення там бойових дій і здійснюючи
перевезення військової і спеціальної
техніки, як зазначає позивач, він як 3-й
помічник капітана пароплава
«ІНФОРМАЦІЯ_1» брав участь у
забезпеченні бойової діяльності
військ.

На підтвердження зазначених обставин
позивачем надано до суду: копію судової
ролі т/х «ІНФОРМАЦІЯ_1» на дату
відправлення 11.08.1993, копії заяви
начальника відділу Далекосхідних
ліній ДСК ЧМП Замощенко Б.Б. та заяви
капітана т/х «ІНФОРМАЦІЯ_1» Кошивко В.С.;
копії протоколу від 04.12.2002 №63 та
протоколу від 25.12.2007 №120 засідання
робочої групи ДСК ЧМП по розгляду заяв
громадян і присвоєння їм статусу
учасника бойових дій, в яких, зокрема
зазначено, що ОСОБА_2, 3-тій помічник
капітана т/х «ІНФОРМАЦІЯ_1» після
відходу 11.08.1993 перебував у Югославії.

Також, у вищевказаних протоколах,
зокрема, визначено, що відповідні
документи, протоколи засідань
необхідно направити в Укрморрічфлот.

Рішенням робочої групи
Укрморрічінспекції щодо визначення
відповідного статусу учасників
бойових дій (протокол від 05.11.2013 №134) за
результатами розгляду відповідних
матеріалів вирішено порушити
клопотання перед комісією
Міністерства інфраструктури України з
питань розгляду матеріалів щодо
визначення статусу учасників бойових
дій про видачу довідки для одержання
посвідчення учасника бойових дій, в
тому числі, ОСОБА_2, 3-му помічнику
капітана т/х «ІНФОРМАЦІЯ_1», який у
серпні 1993 року (після відходу 11 серпня
1993 року) перебував у Югославії.

Згідно з протоколом від 22.11.2013 №85
засідання комісії Міністерства
інфраструктури України з питань
розгляду матеріалів щодо визначення
статусу учасників бойових дій, комісія
вирішила, зокрема, затвердити рішення
робочої групи Укрморрічінспекції щодо
визначення відповідного статусу
учасників бойових дій (протокол від
05.11.2013 №134) та видати довідки про участь
у забезпеченні бойової діяльності
військ (флоту) 29 особам із 31 поданих,
крім, ОСОБА_2 - колишнього члена екіпажу
т/х «ІНФОРМАЦІЯ_1», який здійснював рейс
до Югославії у серпні 1993 року, до
прийняття Закону України «Про внесення
зміни до статті 6 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а також ОСОБА_5 -
громадянина Російської Федерації.

Крім того, судами попередніх інстанцій
установлено, що також не
спростовується ОСОБА_2 і в касаційній
скарзі, у серпні 1993 року позивач не був
військовослужбовцем Збройних Сил
України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України, особою
рядового, начальницького складу і
військовослужбовцем Міністерства
внутрішніх справ України, інших
утворених відповідно до Законів
України військових формувань, які за
рішенням відповідних державних
органів були направлені для участі в
міжнародних операціях з підтримання
миру і безпеки або у відрядження в
держави, де в цей період велися бойові
дії.

Доводи ОСОБА_2 зводяться до того, що
статтею 2 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
законодавство України про статус
ветеранів війни та їх соціальні
гарантії складається з цього Закону та
інших актів законодавства України. До
інших актів законодавства України
належить постанова Кабінету Міністрів
України від 08.02.1994 №63 «Про
організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», якою був
затверджений Перелік держав і періодів
бойових дій на їх території. До
територій, на яких велись бойові дії,
віднесено й територію Югославії.
Згідно з цим Переліком, період бойових
дій у Югославії вказаний з 15.02.1992 по
16.06.1999.

ОСОБА_2 зазначає, що у цьому Переліку є
примітки, де вказано, на які конкретно
категорії працівників
розповсюджується дія цієї постанови.
Що стосується Югославії, то стосовно
цієї країни ніяких приміток немає, а це,
на думку касатора, означає, що дія
Постанови №63 розповсюджується на усі
категорії працівників, які приймали
участь у бойових діях та забезпечували
бойову діяльність батальйону Збройних
Сил України в Миротворчих Силах
Організації Об'єднаних Націй на
території колишньої Югославії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що постанова Кабінету
Міністрів від 08.02.1994 №63 стосується всіх
категорій військовослужбовців та осіб
рядового, начальницького складу і
військовослужбовців Міністерства
внутрішніх справ, що повністю
відповідає пункту 2 частини першої
статті 6 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», проте не всіх
категорій працівників, як помилково
вважає ОСОБА_2

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованими
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на таке.

Відповідно до абзацу першого пункту 2
частини першої статті 6 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», учасниками
бойових дій визнаються учасники
бойових дій на території інших країн -
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів).

Згідно з абзацом другим пункту 2
частини першої статті 6 цього Закону
України учасниками бойових дій
визнаються військовослужбовці
Збройних Сил України, Служби безпеки
України, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ України, інших
військових формувань, створюваних
Верховною Радою України, які за
рішенням відповідних державних
органів були направлені для виконання
миротворчих місій або у відрядження в
держави, де в цей період велися бойові
дії.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 не належить до жодної
з перерахованих вище категорій осіб,
яких може бути визнано учасниками
бойових дій.

Відповідно до абзацу третього пункту 2
частини першої статті 6 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», перелік
держав, зазначених у цьому пункті,
періоди бойових дій у них та категорії
працівників визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1994 №63 «Про організаційні заходи
щодо застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» затверджено
перелік держав, яким надавалася
допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки та осіб рядового,
начальницького складу і
військовослужбовців Міністерства
внутрішніх справ, військовослужбовців
Збройних Сил, Служби безпеки, Служби
зовнішньої розвідки, інших військових
формувань, осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР,
і періодів бойових дій на їх території.

До цього переліку входить Югославія з
періодом бойових дій: з 15.07.1992 по 16.06.1999.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
перебування ОСОБА_2 у серпні 1993 року на
території республіки Югославії під час
ведення там бойових дій і здійснення
ним перевезення військової і
спеціальної техніки у статусі 3-го
помічника капітана пароплава
«ІНФОРМАЦІЯ_1», у цьому випадку судами
попередніх інстанцій не ставилось під
сумнів.

У той же час, зважаючи на те, що позивач
у серпні 1993 року не належав до жодної з
категорій осіб, передбачених частиною
першою статті 6 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», яких може бути
визнано учасниками бойових дій, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України,
суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

М.І. Цуркан

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді

М.Р. Мергель