Справа № 826/7935/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7935/14
інстанції: Добрівська Н.А.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Заступника прокурора Дніпровського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
у Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нафта Транс Групп»
про стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 серпня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Державна податкова інспекція
у Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві подало
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, підставою для звернення
прокурора до суду слугував факт
несплати відповідачем на день
звернення до суду із даним позовом
заборгованості сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальну суму
356 876,28 грн. визначеної на підставі
звітів за січень - березень 2014 року.
Заходи по погашенню податкового боргу
щодо боржника вичерпано і не призвели
до погашення боргу, що стало підставою
для звернення до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
своє рішення тим, що доводи позивачів є
необґрунтованими, оскільки в
матеріалах справи наявні платіжні
доручення які підтверджують факт
сплати відповідачем єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, відповідно ч.2 ст.6 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

У п. 7 ч.1 ст.13 вказаного Закону
закріплено, що органи доходів і зборів
мають право стягувати з платників
несплачені суми єдиного внеску.

Згідно з ч.6 ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», за рахунок сум,
що надходять від платника єдиного
внеску або від державної виконавчої
служби, погашаються суми недоїмки,
штрафних санкцій та пені в порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі якщо платник має несплачену суму
недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним
суми єдиного внеску зараховуються в
рахунок сплати недоїмки, штрафів та
пені у порядку календарної черговості
їх виникнення.

Отже, законодавством регламентовано
повноваження контролюючих органів
доходів і зборів зараховувати кошти,
сплачені платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, у порядку
календарної черговості погашення сум
їх заборгованості перед бюджетом,
змінюючи при цьому період призначення
платежу.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» днем сплати
єдиного внеску вважається: у разі
перерахування сум єдиного внеску з
рахунку платника на відповідні рахунки
Пенсійного фонду - день списання банком
або Державним казначейством України
суми платежу з рахунку платника
незалежно від часу її зарахування на
рахунок Пенсійного фонду; у разі сплати
єдиного внеску готівкою - день
прийняття до виконання банком або
іншою установою - членом платіжної
системи документа на переказ готівки
разом із сумою коштів у готівковій
формі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідач погасив у повному обсязі
заборгованість по сплаті єдиного
внеску, на підтвердження чого подав
копії платіжних доручень на загальну
суму 576 216,55 грн., з них: №30 від 03.06.2014р. на
суму 72 507,26 грн.; №34 від 03.06.2014р. - 16 302,92
грн.; №37 від 05.06.2014р. - 14 663,11 грн.; №38 від
05.06.2014р. - 20 908,89 грн.; №39 від 13.06.2014р. - 753,05
грн.; №46 від 13.06.2014р. - 30 250,00 грн.; №51 від
19.06.2014р. - 40 923,00 грн.; №53 від 26.06.2014р. - 19
852,00 грн.; №54 від 26.06.2014р. - 108 257,61 грн.; №55
від 26.06.2014р. - 124 020,96 грн.; №56 від 26.06.2014р. -
127 776,85 грн.

При цьому, як вбачається з даних картки
особового рахунку товариства, останнім
здійснювалось перерахування коштів в
рахунок погашення боргу зі сплати
єдиного внеску і в квітні, і в травні, і
в червні 2014 року.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що в порушення норм
законодавства, яким регулюються спірні
правовідносини, під час обрахунку
боргу ТОВ «Нафта Транс Груп» саме за
січень - березень 2014 року контролюючим
органом не було враховано суми єдиного
внеску, перерахованих в подальшому, в
квітні - липні 2014 року, які мають
зараховуватись саме в погашення боргу
в порядку календарної черговості, в
тому числі і за січень - березень 2014
року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог, оскільки доводи
позивачів є необґрунтованими, так як в
матеріалах справи наявні платіжні
доручення які підтверджують факт
сплати відповідачем єдиного внеску в
повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.