Справа № 355/1667/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лисюк О.Д.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Савін І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Баришівського районного суду
Київської області від 13 жовтня 2014 року
в справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київській області про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Баришівської
районної державної адміністрації
Київській області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення з 17.05.2002 року до моменту
розгляду справи.

Відповідно до ухвали Баришівського
районного суду Київської області від 13
жовтня 2014 року позовні вимоги в частині
вимог за період з 17 травня 2002 року по 10
жовтня 2013 року залишено без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить ухвалу суду
першої інстанції в частині залишення
позовних вимог скасувати та направити
справу для продовження розгляду.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду,
суд першої інстанції посилався на ст. 100
КАС України, згідно якої
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Проте, приймаючи оскаржувану ухвалу,
суд першої інстанції припустився
помилки, оскільки не вірно трактував
зміст заявлених позивачем вимог в
частині остаточної дати перерахунку
коштів, що призвело до неправильного
визначення строку, передбаченого ст. 99
КАС України, який може стати підставою
для залишення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
жовтня 2014 року позивачка звернулася до
суду з позовом до Управління
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації, у якому просила:

- визнати незаконними дії щодо
застосування під час
нарахування/перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення, за період з 17
травня 2002 року і до моменту розгляду
даної справи, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для відповідної категорії
громадян;

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати позивачу, як
інваліду III групи неотриманих та
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 17 травня 2002
року по 26 січня 2006 року;

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати позивачу, як
інваліду II групи неотриманих та
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 27 січня 2006 року
і до моменту розгляду даної справи;

- зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу, як інваліду III групи, суми
щорічної допомоги на оздоровлення, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме в
розмірі 4 (чотирьох) мінімальних
заробітних плат, за період з 17 травня 2002
року по 26 січня 2006 року, з урахуванням
виплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення;

- зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу, як інваліду II групи суми
щорічної допомоги на оздоровлення, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме в
розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних
плат, за період 27 січня 2006 року і до
моменту розгляду даної справи, з
урахуванням виплачених сум щорічної
допомоги на оздоровлення.

Постановлюючи ухвалу про залишення
частини позовних вимог без розгляду,
суду першої інстанції вказав кінцеву
дату вчинення відповідних дій 10.10.2013
року.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи.

Позовну заяву позивач подав до суду
10.10.2014 року та просив задовольнити
позовні вимоги за період, починаючи з
17.05.2002 року по січень 2006 року або ж по
день ухвалення судом відповідного
рішення.

Отже, суд першої інстанції з
урахуванням вимог ст. 99 КАС України,
вирішуючи питання залишення позову без
розгляду повинен був виходити із
встановленого даною нормою Закону
шестимісячного строку для звернення до
суду з даним позовом, який аж ніяк не
може закінчитись 10.10.2013 року.

Оскільки суд першої інстанції не вірно
застосував норми процесуального права,
що призвело до прийняття помилкового
рішення, суд апеляційної інстанції
вважає, що ухвала суду першої інстанції
про залишення позовних вимог підлягає
скасуванню в частині визнання
протиправною відмову відповідача щодо
здійснення перерахунку щорічної
допомоги неправомірною у
відповідності до положень ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 17.05.2002 року по 10.10.2013 року з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

При вирішення питання застосування ст.
99,100 КАС України, суд першої інстанції
повинен чітко визначитись, виходячи з
дати подання позову, з кінцевою датою
шестимісячного строку.

Доводи апелянта з приводу того, що до
вказаних правовідносин не
застосовуються строки звернення до
суду, встановлені ст. 99 КАС України, з
посиланням на Віденську конвенцію про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду від 21 травня 1963 року, до якої
Україна приєдналася згідно із Законом
України "Про приєднання України до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду" №
334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями
п. п. іі) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено,
що строк позовної давності для
звернення до суду з метою захисту своїх
прав на відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки Конвенція не
належить до нормативно-правових актів,
які безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами по даній справі.

За таких обставин, згідно зі ст.ст. 199 ч. 1
п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її і направляє
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду, якщо визнає, що
судом порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Керуючись, ст.ст. 2, 9,41, 195, 196, 199, 204, 206 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду
Київської області від 13 жовтня 2014 року
в частині залишення без розгляду
адміністративного позову про визнання
протиправною відмову відповідача щодо
здійснення перерахунку щорічної
допомоги неправомірною у
відповідності до положень ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 17.05.2002 року по 10.10.2013 року
скасувати, а справу за позовом ОСОБА_2
до Управління праці та соціального
захисту населення Баришівської
районної державної адміністрації
Київській області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення направити до суду першої
інстанції для продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і не може бути оскаржена,
оскільки не перешкоджає подальшому
руху справи.

Головуючий-суддя:
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.