Справа № 2а-0370/3062/12
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Справа № 1378/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства «Ліра»
на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2012
року в справі за позовом Луцької
об’єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби до
Приватного підприємства «Ліра» про
припинення юридичної особи,

В С Т А Н О
В И В :

У вересні 2012 року Луцька об’єднана
державна податкова інспекція
Волинської області Державної
податкової служби (далі - ОДПІ)
звернулася до суду з позовом до
Приватного підприємства «Ліра» (далі -
ПП) в якому просила припинити юридичну
особу ПП та зобов’язати державного
реєстратора вчинити відповідні дії по
такому припиненню.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що оскільки в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР)
міститься запис про відсутність
юридичної особи за вказаним її
місцезнаходженням, то у відповідності
до ч.2 ст.38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» (далі – Закон №755-IV)
це є підставою для припинення такої
юридичної особи ПП.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2012
року в справі №2а/0370/3062/12 заявлений
позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило ПП, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції. У поданій апеляційній
скарзі вказує, що про наявність запису
в ЄДР про відсутність юридичної особи
за вказаним її місцезнаходженням їй не
було відомо. Більше того, зазначає, що
жодної заборгованості по сплаті
відповідних податків у неї немає, а
також вона повністю виконувала
протягом усього часу свій обов’язок
щодо подання звітності до податкового
органу.

ОДПІ в письмових запереченнях вважає
постанову суду першої інстанції
обґрунтованою, прийнятою з врахуванням
всіх обставини справи та такою, що
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Просить
апеляційну скаргу ПП залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову -
без змін.

Згідно із ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
в ЄДР міститься запис про відсутність
юридичної особи за вказаною адресою, то
у відповідності ч.2 ст.38 Закону №755-IV
така підлягає припиненню за рішенням
суду на підставі звернення податкового
органу із даним позовом.

Проте, такі висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи та є помилковими з
таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що ПП
зареєстровано як юридична особа
виконавчим комітетом Луцької міської
ради Волинської області 02.08.2000, взято на
облік платника податків в органах
державної податкової служби 10.08.2000
(а.с.9).

Заборгованості по платежах до бюджету
немає, що підтверджується довідкою про
стан розрахунків з бюджетом ОДПІ від
24.09.2012 б/н (а.с.9).

11.07.2011 відносно відповідача державним
реєстратором було внесено запис до ЄДР
про відсутність юридичної особи за
вказаною адресою (а.с.7).

У зв’язку із таким записом, ОДПІ у
вересні 2012 року звернулась до
адміністративного суду із цим позовом.

Відповідно до п.19-1.1 ст.19-1 ПК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин), контролюючі органи
виконують, серед інших, такі функції як
контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом; здійснюють
контроль за своєчасністю подання
передбаченої законом звітності
(податкових декларацій, розрахунків та
інших документів, пов’язаних з
обчисленням податків та зборів), а
також перевіряють достовірність цих
документів щодо правильності
визначення об’єктів оподаткування і
обчислення податків та зборів;
реєструють та ведуть облік платників
податків, облік об’єктів
оподаткування та об’єктів, пов’язаних
з оподаткуванням, проводять
диференціацію платників податків

Положеннями п.п.20.1.12 п.20.1 ст.20 ПК України
передбачено, що контролюючі органи у
випадках встановлених законом, мають
право звертатися до суду щодо
припинення юридичної особи та
припинення фізичною
особою-підприємцем підприємницької
діяльності та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

Вказана норма кореспондується з
приписами п.67.2 ст.67 ПК України, згідно
якої контролюючі органи в
установленому законом порядку мають
право звертатися до суду про винесення
судового рішення, зокрема, щодо
припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб-підприємців.

Статтею 38 Закону №755-IV встановлений
певний порядок щодо внесення запису у
державний реєстр про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням та контролю
органами реєстрації щодо місця
знаходження юридичної особи.

В силу ст.33 Закону №755-IV юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державного органу, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.38 Закону №755-IV, підставами
для постановлення судового рішення
щодо припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є наявність в ЄДР запису
про відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Вказана правова норма не містить
імперативного застереження щодо кола
осіб, які мають право звернутись до
суду з позовом про припинення
юридичної особи з наведеної підстави,
разом з тим, апеляційний суд зазначає,
що подання такого позову податковим
органом повинно бути обумовлено
виконанням покладеного на нього
обов'язку.

Положеннями ст.ст.20, 21, 67 ПК України
передбачено, що органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду з вимогами про
припинення юридичної особи не в усіх
випадках, визначених ст.38 Закону №755-IV,
а лише в тих випадках, коли звернення до
суду із позовом зумовлено необхідністю
виконання покладених на них завдань і
функцій, а використовувати свої
повноваження вони можуть лише з метою,
з якою це повноваження надане.

Таким чином, припинення юридичної
особи є одним із заходів, спрямованих
на запобігання порушення податкового
законодавства або його припинення, а не
засобом забезпечення обліку платника
податків. Органи державної податкової
служби вправі звертатися з вимогою про
припинення юридичної особи у разі, якщо
підставою позову є неподання таким
суб'єктом протягом року до органів
державної податкової служби
податкових декларацій та інших
документів фінансової звітності,
згідно із вимогами законодавства.

Позивачем в даній справі не надано
доказів порушення відповідачем
податкового законодавства, наявності у
нього заборгованості по податкових
зобов'язаннях, а також не надано
доказів щодо неподання звітності
більше року.

Більше того, згідно матеріалів справи
податкова звітність ПП до ОДПІ у 2012
році подавалась, зокрема у серпні та
листопаді (а.с.41-42), а заборгованості по
платежах до бюджету немає (а.с.9).

Апеляційний суд, зокрема приходить до
висновку, що відповідно до ст.184 ПК
України факт відсутності юридичної
особи або фізичної особи платника
податків за адресою місцезнаходження
згідно з відомостями ЄДР є підставою
для прийняття податковим органом
рішення про анулювання реєстрації
такої особи як платника податку.

Таким чином, в разі виявлення факту
відсутності платника податків за
місцезнаходженням згідно з
відомостями ЄДР податковий орган
зобов'язаний забезпечити реалізацію
управлінської функції у спосіб
прийняття рішення про анулювання
реєстрації такої особи платником
податку, а не заявляти до суду вимогу
про припинення юридичної особи.

Також, ч.7 ст.19 Закону №755-IV передбачено,
що не пізніше тринадцяти місяців з дня
подачі (надіслання рекомендованим
листом) останньої реєстраційної
картки, що містить відомості про
юридичну особу, юридична особа
зобов'язана подати (надіслати
рекомендованим листом) державному
реєстратору реєстраційну картку
встановленого зразка про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Матеріалами справи не встановлено, що
відповідач не подавав державному
реєстратору реєстраційну картку про
підтвердження відомостей про юридичну
особу, а позивачем не надано доказів
підтвердження щодо встановлення ним
відсутності відповідача за вказаною
адресою (враховуючи при цьому, що запис
про відсутність ПП за
місцезнаходженням було внесено ще в 2011
році) та про надсилання державним
реєстратором відповідачу повідомлення
щодо необхідності подання йому
реєстраційної картки.

Принагідно суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне вказати, що сама по
собі наявність в ЄДР запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням не є
свідченням провадження платником
податків діяльності, спрямованої на
ухилення від оподаткування, а відтак не
може бути матеріально-правовою
підставою заявленої податковим
органом вимоги щодо припинення
юридичної особи.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з рішенням Верховного
Суду України, зокрема, з постановою від
09 жовтня 2012 року в справі №21-177а12.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання про безпідставність
позовних вимог ОДПІ щодо припинення
юридичної особи ПП та зобов’язання
державного реєстратора вчинити
відповідні дії по такому припиненню.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
прийнята з неповним з’ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, то апеляційну скаргу
належить задовольнити, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Ліра» задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2012
року скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін