Справа № 809/3827/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"28" листопада 2014 р.
Справа № 809/3827/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання
Куриша Р.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду адміністративну
справу за позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу у сумі 1 612,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014 року ДПІ у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, ДПІ у м. Івано-Франківську)
звернулася з адміністративним позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі - відповідач) про стягнення
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 1 612,00 грн. Позовні вимоги
мотивувала тим, що за відповідачем
рахується заборгованість, яка виникла
у зв'язку з несплатою штрафних санкцій,
застосованих згідно податкових
повідомлень-рішень № та №
від 30.01.2014 року, рішення від 30.01.2014 року
за порушення пунктів 1, 2, 13 статті 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", пункту 267.1 статті
267 Податкового кодексу України, статті
18 Закону України Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
у повному обсязі. Просив позов
задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Кореспонденція, направлена
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за
адресою місця проживання, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
повернулася на адресу суду з відміткою
працівника поштового зв'язку "за
закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини 4 статті 33
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за адресою
місця проживання, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

За таких обставин, суд приходить
висновку, що відповідач повідомлений
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4).

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (частина 6).

За таких обставин, оскільки немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, але не прибули всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, то
відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.1998 року ОСОБА_1
зареєстрований виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області як фізична
особа - підприємець (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_3), що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а.с.10), та взятий на
податковий облік як платник податків
ДПІ у м. Івано-Франківську.

З матеріалів справи вбачається, що
25.01.2014 року посадовими особами ДПІ у м.
Івано-Франківську Кравець І.В. та
Гаврилів Р.М. на підставі направлень №
19 та № 20 від 23.01.2014 року проведено
фактичну перевірку магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та належить фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1, за
результатами якої складено акт за №
090008 від 25.01.2014 року.

У даному акті зафіксовано факти
порушення відповідачем пунктів 1, 2, 13
статті 3, Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", статті 221, 267.1 статті 276
Податкового кодексу України, статті 18
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а саме не забезпечено
проведення розрахункової операції
через реєстратор розрахункових
операцій та відповідно не видано
розрахунковий документ встановленого
зразка; не забезпечено відповідність
сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, у
розмірі 93,35 грн.; здійснення
підприємницької діяльності без
отримання відповідного торгового
патенту за період з 01.01.2011 року по 24.01.2014
року; роздрібна торгівля тютюновими
виробами здійснювалася за цінами,
вищими від максимальних роздрібних цін
на тютюнові вироби, що встановлені
виробниками або імпортерами тютюнових
виробів (а.с.14-15,17).

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначаються
Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» із змінами та
доповненнями.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" встановлено, за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: у разі встановлення
протягом календарного року в ході
перевірки факту непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій з
фіскальним режимом роботи;
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеній у денному
звіті; нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання, вчинене
вперше - 1 гривня.

Згідно пункту 125.1 статті 125 Податкового
кодексу України суб'єкти
господарювання, що проводять
торговельну діяльність, здійснюють
торгівлю готівковими валютними
цінностями, діяльність у сфері розваг
та надають платні послуги: за
здійснення діяльності, передбаченої
статтею 267 цього Кодексу, без отримання
відповідних торгових патентів,
сплачують штраф у подвійному розмірі
збору за весь період здійснення такої
діяльності, але не менше подвійного
його розміру за один місяць.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267
даного Кодексу визначено, що
платниками збору є суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять
торговельну діяльність у пунктах
продажу товарів (підпункт «а»).

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" за порушення норм
цього Закону щодо виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством
(частина 1).

До суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі: роздрібної
торгівлі тютюновими виробами за
цінами, вищими від максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби,
встановлених виробниками або
імпортерами таких тютюнових виробів, -
100 відсотків вартості наявних у
суб'єкта господарювання тютюнових
виробів, але не менше 10000 гривень (абзац
14 частини 2).

Рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органами доходів і
зборів та/або органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції визначеної
законами України (частина 4).

Судом встановлено, що ДПІ у м.
Івано-Франківську на підставі акту про
результати фактичної перевірки за №
090008 від 25.01.2014 року винесено податкові
повідомлення-рішення № та №
від 30.01.2014 року, згідно яких
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1
нараховано суму штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 610,00 грн. за
здійснення підприємницької діяльності
без отримання відповідного торгового
патенту за період з 01.01.2011 року по 24.01.2014
року та у розмірі 2,00 грн. за не
забезпечення проведення розрахункової
операції через реєстратор
розрахункових операцій, не видання
розрахункового документу
встановленого зразка та за не
забезпечення відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій (а.с.11, 12).

Крім того, на підставі акту про
результати фактичної перевірки за №
090008 від 25.01.2014 року позивачем винесено
рішення про застосування фінансових
санкцій за № 090004/5/09/15/22/05/НОМЕР_3 від
30.01.2014 року, згідно якого до відповідача
за продаж тютюнових виробів за цінами,
вищими від максимальних роздрібних цін
на тютюнові вироби, встановлених
виробниками або імпортерами таких
тютюнових виробів, застосовано штраф у
розмірі 1 000,00 грн. (а.с.13).

Вказані податкові
повідомлення-рішення, а також рішення
про застосування фінансових санкцій
від 30.01.2014 року відповідачем отримано
особисто 30.01.2014 року (а.с.11, 12, 13).

Згідно статті 25 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суми фінансових санкцій, які
визначені статтями 17-24 цього Закону,
підлягають перерахуванню суб'єктами
господарювання до Державного бюджету
України в десятиденний термін з дня
прийняття органами доходів і зборів
рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" встановлено, що у разі
невиконання суб'єктом господарювання
рішення про стягнення штрафів органів,
зазначених у частині третій цієї
статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду (частина 5).

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

З матеріалів справи вбачається, що
податкові повідомлення-рішення №
та № від 30.01.2014 року та
рішення про застосування фінансових
санкцій за № 090004/5/09/15/22/05/НОМЕР_3 від
30.01.2014 року фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 оскаржені не були, однак
нараховані згідно вказаних рішень
фінансові санкції у загальній сумі 1
612,00 грн. відповідачем не сплачено.

Згідно вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі,
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу
встановлено, що у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом з"ясовано, що позивачем на
виконання вимог пункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України надіслано
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
податкову вимогу форми "Ф" від 10.02.2014
року № 111-25 (а.с.18).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті
14 цього Кодексу грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що грошові зобов'язання зі
сплати штрафних санкцій, застосованих
згідно податкових повідомлень-рішень
№ та № від 30.01.2014 року, а
також рішення № 090004/5/09/15/22/05/НОМЕР_3 від
30.01.2014 року у загальній сумі 1 612,00 грн. є
податковим боргом відповідача, який
ним не сплачено.

Наявність податкового боргу
підтверджується довідкою ДПІ у м.
Івано-Франківську від 20.10.2014 року,
обліковою картками платника податків -
ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи
(а.с.5, 7-9).

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95
даного Кодексу стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
(вручення) такому платнику податкової
вимоги.

Згідно з пункту 95.3. статті 95 цього
Кодексу стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.6 ст.128, ст. ст.
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) в
дохід держави 1 612 (одна тисяча шістсот
дванадцять) грн. податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач І.А.