Справа № 0907/2134/2012
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/52330/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Цуркана М.І., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Органу
самоорганізації населення «Будинковий
комітет по вул. Набережна ім. Стефаника,
32» на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 вересня 2014 року

у справі № 876/263/14

за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_2

до Івано-Франківської міської
ради

за участю

третьої особи Органу самоорганізації
населення «Будинковий комітет по вул.
Набережна ім. Стефаника, 32»

про визнання
протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з
адміністративним позовом до
Івано-Франківської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення Івано-Франківської міської
ради від 20.10.2011 № 460-15 «Про внесення
змін до рішення XLVII сесії
Івано-Франківської міської ради № 29-XLVII
від 23.02.2010 року «Про укладення
договорів на сервітутне користування
реальною (ідеальною) часткою
прибудинкової території».

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 04.12.2013 у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.09.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Івано-Франківської міської
ради від 20.10.2011 № 460-15 «Про внесення
змін до рішення XLVII сесії
Івано-Франківської міської ради № 29-XLVII
від 23.02.2010 року «Про укладення
договорів на сервітутне користування
реальною (ідеальною) часткою
прибудинкової території».

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, Орган
самоорганізації населення «Будинковий
комітет по вул. Набережна ім. Стефаника,
32» оскаржив його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт з
мотивів порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ФОП ОСОБА_2 належать
нежитлові приміщення, загальною площею
255,8 кв.м. у житловому будинку АДРЕСА_1 в
м. Івано-Франківську, на підставі
договору дарування від 28.12.2004.

26.12.2007 ФОП ОСОБА_2 рішенням
Івано-Франківської міської ради № 629
дозволено проведення
проектно-пошукових робіт на власній,
орендованій або наданій у постійне
користування земельній ділянці для
реконструкції з добудовою торгових
приміщень на АДРЕСА_1

23.02.2010 Івано-Франківською міською радою
рішенням № 29-XLVII погодила укладення з
ФОП ОСОБА_2 договору на сервітутне
користування земельною ділянкою.

23.02.2010 між Івано-Франківською міською
радою та позивачем укладено договори
на сервітутне користування земельними
ділянками, площею 0,02614 га та 0,06440 га, які
знаходяться по АДРЕСА_1

Рішенням від 20.10.2011 № 460-15 «Про внесення
змін до рішення XLVII сесії
Івано-Франківської міської ради № 29-XLVII
від 23.02.2010 року «Про укладення
договорів на сервітутне користування
реальною (ідеальною) часткою
прибудинкової території»
Івано-Франківська міська рада
виключила з додатка до рішення, яке
змінювалось, пункту 23, що містив
положення про терміни укладення
договорів сервітутного користування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив з того, що
оспорюване у справі рішення жодним
чином не порушує права та інтереси ФОП
ОСОБА_2

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що оспорюване рішення відповідача є
протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись з викладеними висновками
судів попередніх інстанцій у повній
мірі з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 17
КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

У той же час, згідно з частиною першою
статті 148 Господарського кодексу
України відповідно до Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, що знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституцією
України.

З змісту положень статей 13, 14, 140, 142, 143
Конституції України, статей 11, 16, 167, 169,
374 Цивільного кодексу України, статей 2,
8, 48, 133, 148, 152, 197, 283 Господарського
кодексу України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128
Земельного кодексу України випливає,
що органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у
правовідносинах щодо розпорядження
земельними ділянками державної та
комунальної власності (наданні
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам у власність або в
користування, відчуженні земельних
ділянок державної або комунальної
власності, укладенні, зміні, розірванні
договорів купівлі-продажу, ренти,
оренди земельної ділянки та інших
договорів щодо земельних ділянок,
встановленні сервітуту, суперфіцію,
емфітевзису, в тому числі прийнятті
державними органами та органами
місцевого самоврядування відповідних
рішень) діють як органи, через які
держава або територіальна громада
реалізують повноваження власника
земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження,
державні органи або органи місцевого
самоврядування вступають з юридичними
та фізичними особами у цивільні та
господарські правовідносини. Отже, у
таких відносинах держава або
територіальні громади є рівними
учасниками земельних відносин з іншими
юридичними та фізичними особами, у тому
числі з суб'єктами підприємницької
діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю
державних органів та органів місцевого
самоврядування, що виникають з
правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 Господарського процесуального
кодексу України підвідомчі
господарським судам.

Згідно з частиною першою статті 228 КАС
України суд касаційної інстанції
скасовує судові рішення в касаційному
порядку і залишає позовну заяву без
розгляду або закриває провадження у
справі з підстав, встановлених
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 157 КАС України суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, провадження у справі №
876/263/14 слід закрити, оскільки цей спір
належить розглядати у порядку,
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України,
суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Органу
самоорганізації населення «Будинковий
комітет по вул. Набережна ім. Стефаника,
32» задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 04 грудня 2013 року та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року в цій справі скасувати.

Провадження в адміністративній справі
№ 876/263/14 закрити.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.

Суддя
К.В. Конюшко

Судді М.І. Цуркан С.Я. Чалий