Справа № 817/2051/14
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/53759/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - ДПІ)

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2014

у справі № 817/2051/14

за позовом ДПІ

до громадської організації «Щит Ельфа»
(далі - Організація)

про припинення юридичної особи.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ДПІ звернулася до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просила припинити юридичну особу
відповідача з причин незвітування
останнім до контролюючого органу
більше року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2014, у
позові відмовлено з посиланням на
відсутність у ДПІ права звернення до
суду з позовом про припинення
громадської організації, яка не є
суб'єктом господарювання.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, ДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та задовольнити позов.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

За правилом, встановленим частиною
першою статті 3 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», дія цього
Закону поширюється на державну
реєстрацію всіх юридичних осіб
незалежно від організаційно-правової
форми, форми власності та
підпорядкування, а також фізичних осіб
- підприємців.

Частина друга цієї норми містить
застереження про можливість
встановлення законом особливостей
державної реєстрації об'єднань
громадян (у тому числі професійних
спілок), благодійних організацій,
політичних партій, органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, асоціацій органів
місцевого самоврядування, банків,
торгово-промислових палат, фінансових
установ (у тому числі кредитних спілок),
бірж, а також інших установ та
організацій.

У той же час зазначені вище суб'єкти,
для яких законом встановлено
особливості державної реєстрації,
набувають статусу юридичної особи лише
з моменту їх державної реєстрації у
порядку, встановленому Законом України
від «Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
(частина третя статті 3 цього Закону).

З огляду на викладене норми Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» є загальними відносно
спеціальних норм законів України, що
регулюють окремі аспекти реєстрації та
діяльності зазначених суб'єктів і не
суперечать загальним нормам, у тому
числі й відносно положень Закону
України «Про громадські об'єднання», як
визначають порядок утворення,
реєстрації, діяльності та припинення
громадських об'єднань.

У зв'язку з цим залежно від підстав
припинення об'єднання громадян та
суб'єкта звернення до суду
застосуванню підлягають відповідно
норми Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» чи Закону України
«Про громадські об'єднання».

Згідно з підпунктом 16.1.1 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний стати на
облік у контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України.
Відповідно до абзацу другого пункту 1.3
Порядку обліку платників податків і
зборів, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
09.12.2011 № 1588, взяття на облік в органах
державної податкової служби юридичних
осіб, їх відокремлених підрозділів, а
також самозайнятих осіб здійснюється
незалежно від наявності обов'язку щодо
сплати того або іншого податку та
збору.

Ведення обліку платників податків
підпунктом 62.1.1 пункту 62.1 статті 62
Податкового кодексу України визначено
одним із шляхів здійснення податкового
контролю.

У межах здійснення контрольних функцій
органи державної податкової служби в
установленому законом порядку мають
право звертатися до суду про винесення
судового рішення щодо припинення
юридичних осіб або підприємницької
діяльності фізичних осіб - підприємців
(абзац другий пункту 67.2 статті 67
Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу п'ятого частини
другої статті 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» підставою
для постановлення судового рішення
щодо припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, є неподання протягом року
органам державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону.

Таким чином, органи податкової служби
наділені правом звернення до суду з
позовом про припинення громадської
організації за неподання протягом року
органам державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону.

Враховуючи вищевикладене, при
встановленні факту неподання
податкової (фінансової) звітності
юридичною особою до податкового
органу, позовна вимога про припинення
юридичної особи підлягає задоволенню
незалежно від виду юридичної особи та
її організаційно-правової форми.

Однак суди попередніх інстанції,
розглядаючи справу, не перевірили
доводи податкового органу про те, що
відповідач в порушення пунктів 49.1, 49.2
статті 49, підпункту 78.1.2 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
не подає звітність до податкового
органу більше дванадцяти послідовних
місяців з моменту реєстрації.

Невстановлення та ненадання правової
оцінки обставинам, які входять до
предмета доказування у справі,
виключає можливість перевірки
правильності застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції для
встановлення зазначених обставин і
прийняття за наслідками встановленого
правильного та вмотивованого рішення у
відповідності з вимогами статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області задовольнити
частково.

2. Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2014 у
справі № 817/2051/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
Рівненського окружного
адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько