Справа № 676/7277/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/7277/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк В.В,

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

25 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного Фонду України в
м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець -
Подільському районі на постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 16 жовтня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці -
Подільському та Кам'янець-Подільському
районі про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області з позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Кам'янці - Подільському та
Кам'янець-Подільському районі про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 жовтня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивачу з 13 березня 2012 року було
призначено пенсію державного
службовця.

Однак при призначенні пенсії
відповідачем не було враховано інші
виплати, які їй були виплачені, а саме:
матеріальну допомогу на оздоровлення
до відпусток, матеріальну допомогу
на вирішення соціально-побутових
питань, індексацію заробітної плати.

Позивач звернулася 06 травня 2014 року з
листом до відповідача про проведення
перерахунку пенсії з урахуванням інших
виплат, оскільки розрахунок її пенсії
було проведено з порушенням Закону
України «Про державну службу».

Відповідач листом від 27 червня 2014
року в задоволенні заяви позивача про
проведення перерахунку пенсії
відмовив.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
відмова управління Пенсійного Фонду
України в м. Кам'янці - Подільському та
Кам'янець-Подільському районі не
ґрунтується на вимогах норм чинного
законодавства. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року N 108/95 ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Саме до цього зводиться правова
позиція, висловлена Верховним Судом
України у постанові від 20 лютого 2012
року, яка згідно зі статтею 244 -2 КАС
України є обов'язковою для суддів, які
зобов'язані привести судову практику у
відповідність до його рішень.

Суми індексації заробітної плати, яку
просила включити позивачка при
обрахуванні пенсії, підлягають
включенню, оскільки з них сплачувалися
страхові внески.

Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року N
3723-XII визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у відповідному розмірі
від посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Згідно частини п'ятої цієї статті
надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків. Відповідно до положень
частини 7 зазначеної статті умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Виплата винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання регулюється
Порядком виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року N 1013, на підставі
якої, як встановлено судами, позивачка
отримувала під час її роботи в органах
податкової служби надбавку за вислугу
років у розмірі 30 %.

Такий висновок відповідає положенням
пункту 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року N 865 "Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії", яким встановлено,
що посадовий оклад, надбавка за ранг
або кваліфікаційні класи, класний чин
або спеціальні звання, вислугу років
при призначенні пенсії відповідно до
законів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови (у пункті 1 постанови
зазначений Закон України "Про державну
службу"), враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Сума грошової винагороди включається
до фонду оплати праці та відповідно до
законодавства враховується під час
визначення бази (об'єкта) для
оподаткування, для нарахування
страхових внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та збору до
Пенсійного фонду.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці -
Подільському та Кам'янець -
Подільському районі залишити без
задоволення, а постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 16 жовтня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду буде складена в повному
обсязі протягом п'яти днів з дня
закінчення розгляду справи.

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.