Справа № 826/12401/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 листопада 2014 року №
826/12401/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., суддів Келеберди В.І.,
Данилишина В.М., при секретарі судового
засідання Хрімлі К.О, за участю
представників сторін:

від позивача: Тура В.А (дов. від
09.12.2013р. №1/266)

від відповідача: Шапор Л.П. (дов.
від 26.08.2014р. №99/99-10-17/26)

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Тракт» до Міністерства доходів і
зборів України про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 19.11.2014 року о 10 год. 09
хв. проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено,
про що повідомлено сторін після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому засіданні
з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС
України.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного
суду міста Києва звернулось Публічне
акціонерне товариство «Тракт» далі по
тексту - позивач) із адміністративним
позовом до Міністерства доходів і
зборів України (далі по тексту -
відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії
Міністерства доходів і зборів України
щодо відмови у реєстрації розрахунку
коригування кількісних та вартісних
показників від 01 серпня 2014 року № 4 до
податкової накладної від 31 серпня 2014
року № 179 як електронного документу для
внесення до Єдиного реєстру податкових
накладних;

- визнати розрахунок коригування
кількісних та вартісних показників від
01 серпня 2014 року № 4 до податкової
накладної від 31 серпня 2014 року № 179
зареєстрованим датою (операційним
днем) направлення його для реєстрації у
Єдиному реєстрі податкових накладних-07
серпня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивач покликався на те, що
відповідачем у спірних
правовідносинах допущено порушення
приписів Податкового кодексу України,
чим завдано шкоди охоронюваним законом
правам та інтересам позивача.

В ході судового розгляду справи
протокольною ухвалою в порядку ст. 55
КАС України допущено заміну
відповідача - Міністерства доходів і
зборів України його правонаступником -
Державною фіскальною службою України.

Відповідач проти задоволення
позову заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з
огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, між
Відкритим акціонерним товариством
«Тракт», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Тракт», та Дочірнім підприємством
«Київське обласне дорожнє управління»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» було
укладено договір від 09 серпня 2010 року №
453-02 про виконання дорожніх робіт.

На підставі договору від 09 серпня 2010
року № 453-02 виписана податкова накладна
№ 179/1 від 31.08.2010р.

Як стверджував позивач, з результатами
господарської діяльності, у податкову
накладну від 31 серпня 2010 року № 179
необхідно було внести зміни згідно
розрахунку коригувань кількісних та
вартісних показників від 01 серпня 2014
року № 4.

З огляду про що позивач направив
до Єдиного реєстру податкових
накладних вказаний розрахунок
коригувань, який не був прийнятий
відповідачем через відсутність
основної податкової накладної, що
підтверджується квитанцією
Центрального порталу приймання
звітності «МДЗ України» від 07 серпня 2014
року № 1, в якій зазначено: документ не
прийнято; помилка - відсутня податкова
накладна для покупця.

Позивач категорично не
погоджуючись із правомірністю таких
дій відповідача звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
даною позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, який,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючих органів
зобов'язані, крім іншого: дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з цим Кодексом та
іншими законами України, іншими
нормативними актами; забезпечувати
сумління виконання покладених н
контролюючі органи функцій; не
допускати порушень прав та
охоронюваний законом інтересів
громадян, підприємств, установ,
організацій.

При цьому, як встановлено
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вже було судом встановлено,
податкова накладна № 179/1 виписана
31.08.2010р. на підставі договору № 453/020 від
09.08.2010р.

Суд звертає увагу на те, що у
зазначеному періоді порядок
заповнення податкових накладних
регулювався Наказом Державної
податкової адміністрації України від
ЗО травня 1997 року № 165 «Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення» (у
відповідній редакції), згідно з
положеннями якого податкова накладна
складається у двох примірниках
(оригінал і копія) у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
надається покупцю товарів (послуг) на
його вимогу, а копія залишається у
продавця товарів (послуг) як звітний
розрахунковий податковий документ і
зберігається в порядку та протягом
строку, передбаченого законодавством
для зобов'язань із сплати податку. При
цьому, даний Наказ не містить вимоги
щодо реєстрації податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, 01 січня 2011 року
відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України (далі -
ПКУ), Кабінетом Міністрів України
введено в дію постанову від 29 грудня
2010р. № 1246 «Про затвердження Порядку
ведення Єдиного реєстру податкових
накладних» (далі - Порядок № 1246)
закріплено обов'язок продавця
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну та зареєструвати її в Єдиному
реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Водночас, відповідно до
Інструкції з підготовки та подання
податкових документів в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, затвердженої наказом ДПС
України від 10.04.2008 р. № 233, перша
квитанція, яку отримує платник, є
офіційним підтвердженням передачі
його податкової звітності в
електронній формі до
контролюючого органу Міндоходів. Ця
квитанція надсилається контролюючим
органом на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність. Другий примірник
першої квитанції в електронному
вигляді зберігається в органі
Міндоходів. Якщо на електронну адресу
платника податків не надійшла перша
квитанція, то податковий документ
вважається неодержаним.

Наступним підтвердженням
внесення податкових документів до
податкової бази даних є друга
квитанція, яка надається в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в ній вказуються реквізити
прийнятого документа.

Отже, до платників податку, для
яких на дату виписки накладної не
запроваджено обов'язковість
реєстрації податкової накладної в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
не застосовуються приписи п. 201.10 ст. 201
ПКУ.

Згідно із п. 3 Порядку № 1246, якщо
продавець складає розрахунок
коригування до податкової накладної,
що підлягає реєстрації, до Єдиного
реєстру податкових накладних (далі -
Реєстр) в обов'язковому порядку
вносяться також відомості, що
містяться у такому розрахунку.

У разі коли продавець складає
розрахунок коригування до податкової
накладної, що не підлягає реєстрації, у
зв'язку з чим загальна сума податку за
операцією з постачання товарів (послуг)
досягає обсягу, визначеного п. 11 підр. 2
р. XX «Перехідні положення» ПКУ, до
Реєстру в обов'язковому порядку
вносяться відомості, що містяться у
такому розрахунку.

Розрахунок коригування
податкової накладної, відомості якої
не внесено до Реєстру, реєструється
після реєстрації такої накладної
незалежно від дати її складення.

Враховуючи вищезазначене,
розрахунок коригування, складений
01.08.2014р. до податкової накладної,
виписаної 31.08.2010р. № 179/1 на суму 1127 790,04
грн., в обов'язковому порядку підлягає
реєстрації в Реєстрі.

При цьому, якщо відомості
податкової накладної, до якої
складається розрахунок коригування, не
внесені до Реєстру, то розрахунок
коригування підлягає реєстрації в
Реєстрі лише після реєстрації в ньому
накладної, незалежно від дати її
складення. Однак, матеріали справи не
містять посилань та документів на
підтвердження реєстрації зазначеної
податкової накладної.

Так, згідно квитанції № 1 від
07.08.2014р. підтверджено, що причиною
неприйняття розрахунку коригувань
кількісних та вартісних показників від
01.08.2014р. № 4 є відсутність податкової
накладної від 31.08.2010р. № 179 в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

При цьому, суд звертає увагу на те,
що позивачем ні до позовної заяви, ні на
протязі судового розгляду справи не
надано доказів які б підтверджували
факт реєстрації податкової накладної
від 31.08.2010р. № 179 в Єдиному реєстрі
податкових накладних, що свідчить про
необґрунтованість позовних вимог.

Аналіз викладених законодавчих
норм та обставин справи, свідчить про
те, що відповідач у спірних
правовідносинах діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначені Конституцією України та
Законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, доведена
правомірність оспорюваних дій з
урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин