Справа № 2а-2427/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2013-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"26" березня 2013 р.
Справа № 2а-2427/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Євпак В.В.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "22" березня 2011
р. у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 22 березня 2011
року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне щодо невиплати на користь
ОСОБА_4 підвищення до пенсії у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за
період з 09 вересня 2010 року по 09 березня
2011 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_4 підвищення до пенсії у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за
період з 09 вересня 2010 року по 09 березня
2011 року включно, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
виплачених сум.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області просить постанову
суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши справу та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах, передбачених статті 195 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є
дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" і відповідно до ст. 6 цього ж
Закону має право на державну соціальну
підтримку у вигляді підвищення до
пенсії в розмірі 30 % від мінімальної
пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.03р. - мінімальний розмір пенсії за
віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається, що
нарахування коштів проводилось у
розмірах, встановлених пунктом 8
постанови КМ України від 28.05.2008р. № 530
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян".

Державні соціальні гарантії дітям
війни встановлені Законом України "Про
соціальний захист дітей війни" та не
можуть бути обмежені іншими
нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до статті 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що права позивача
порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що
Пенсійний фонд не може проводити
виплату спірних сум, оскільки такі
кошти є бюджетними, та їх не вистачає на
фінансування видатків, передбачених
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", а кошти
Пенсійного фонду України не
включаються до складу Державного
бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення "Про Пенсійний
фонд України", затвердженого Указом
Президента України № 121/2001 від 01.03.2001
року, саме на територіальні управління
Пенсійного фонду України покладені
такі функції і питання фінансування
цих видатків не є предметом цього
спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати
до пенсії дітям війни виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір
якої, згідно зі статтею 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Будь-яких інших
нормативно-правових актів, які б
визначали механізм обрахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає. А
відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування мінімального розміру
пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не є
перешкодою для застосування даної
величини для обрахування доплат,
передбачених ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", а тому,
доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування вище
вказаних норм, є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, яка прийнята з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"22" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
В.В. Євпак Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області вул.Відінська,41, м.Рівне, 33018