Справа № 802/3423/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 листопада 2014 р.
Справа № 802/3423/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
не з`явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до: Могилів-Подільської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

про: скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, позивач) з
адміністративним позовом до
Могилів-Подільської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі -
Могилів-Подільська ОДПІ, відповідач)
про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами перевірки господарської
одиниці - відділу магазину, де здійснює
свої господарську діяльність позивач,
посадовими особами відповідача
складено акт № 39/21/НОМЕР_1 від 17.07.2014
року, висновки якого стали підставою
для прийняття відповідачем 20.08.2014 року
податкових повідомлень-рішень №№
, . Вказані податкові
повідомлення-рішення позивач вважає
протиправним та просить їх скасувати.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала повністю та просила
суд позов задовольнити, посилаючись на
викладені у позовній заяві обставини.
Окремо зазначила, що всі тютюнові
вироби та алкогольні напої, в тому
числі реалізовані під час фактичної
перевірки, які зберігалися в магазині
на момент проведення перевірки були
придбані та отримані від
постачальників за відповідними
документами та з обов'язковою
наявністю марок акцизного збору.

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час,
дату та місце його проведення, як
свідчать матеріали справи,
повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні 22.10.2014 р.
представник відповідача позовні
вимоги не визнала, зазначивши при
цьому, що Могилів-Подільська ОДПІ,
приймаючи оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, діяла згідно із
нормами чинного законодавства на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
дійшов до висновку про задоволення
позову, в зв'язку з наступним.

Судом з'ясовано, що посадовими особами
ГУ Міндоходів у Вінницькій області
16.07.2014 року проведено фактичну
перевірку щодо дотримання вимог Закону
України "Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" відділу
магазину, розташованого за адресою:
Вінницька область, Могилів-Подільський
район, с. Бронниця, вул. Леніна, 71, де
здійснює господарську діяльність
фізична особа - підприємець ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено акт
№ 39/21/НОМЕР_1 від 17.07.2014 року, яким
встановлено факт зберігання у магазині
тютюнових виробів та алкогольних
напоїв, які марковані марками
акцизного податку з візуальними
ознаками підробки.

На підставі висновків акту перевірки,
керуючись абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", відповідачем 20.08.2014
року прийняті податкові
повідомлення-рішення №№ ,
про застосування до позивача
фінансових санкцій на суму 8500 грн. за
зберігання тютюнових виробів з
підробленими марками акцизного
податку та, відповідно, про
застосування до позивача фінансових
санкцій на суму 8500 грн. за зберігання
алкогольних напоїв з підробленими
марками акцизного податку.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив з наступного.

Основні засади державної політики
щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначаються
Законом України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" (далі - Закон).

Статтею 11 даного Закону встановлено
порядок маркування алкогольних напоїв
та тютюнових виробів.

Згідно із абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону,
алкогольні напої та тютюнові вироби,
які виробляються в Україні, а також
такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством.

Відповідно до абзацу 15 ч. 2 ст. 17 Закону
(в редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) до суб'єктів
господарювання у разі виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів; алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку застосовуються фінансові
санкції у вигляді штрафів у розмірі 200
відсотків вартості товару, але не менше
8500 гривень.

В свою чергу п. 226.1 ст. 226 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
виробництва на митній території
України алкогольних напоїв і тютюнових
виробів чи ввезення таких товарів на
митну територію України платники
податку зобов'язані забезпечити їх
маркування марками встановленого
зразка у такий спосіб, щоб марка
акцизного податку розривалася під час
відкупорювання (розкривання) товару.

З аналізу вказаної норми Податкового
кодексу України слідує, що обов`язок
щодо маркування тютюнових виробів та
алкогольних напоїв лежить на суб`єктах
господарювання які здійснюють
виробництво чи ввезення таких виробів
на митну територію України.

Як слідує з пояснень позивача, наданих
під час судового розгляду справи, та не
заперечується представником
відповідача, в перевіряємий період
позивачем придбавались алкогольні
напої і тютюнові вироби у свого
контрагента ТОВ "Петрус-Алко", в
підтвердження чого надано податкові та
видаткові накладні на вищевказаний
товар.

Таким чином, судом встановлено, що, в
даному випадку, позивач реалізовував
тютюнові вироби та алкогольні напої,
попередньо придбані у ТОВ "Петрус-Алко".
Дана обставина не спростована
представником відповідача ні наданими
доказами , ні наданими поясненнями.

З огляду на вище викладене, до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій без
вчинення останньою порушення, без
наявності винної поведінки з її боку,
оскільки в даному випадку обов`язок
щодо маркування тютюнових виробів та
алкогольних напоїв лежить на суб`єктах
господарювання, які здійснюють
виробництво чи ввезення таких виробів
на митну територію України.

Водночас, слід зауважити, що твердження
про факт підроблення марок акцизного
збору, є припущенням, оскільки, жодної
експертизи щодо встановлення даного
факту на момент винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень не
проводилось.

Крім того, позивач вказує на те, що
протокол вилучення сигарет та
алкогольних виробів не складався,
відсутні відмітки про пакування
сигарет та алкогольних виробів,
відсутні відповідні бірки скріплені
печаткою та підписами свідків.

Також, судом взято до уваги те, що 28.10.2014
року Могилів-Подільським
міськрайонним судом Вінницької
області винесено постанову, згідно
якої адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 за ст. 164-5 ч. 1 КУпАП закрито в
зв'язку з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.
Основною підставою для винесення
такого рішення стали саме пояснення
ОСОБА_1, аналогічні тим, що надані під
час розгляду даної справи.

Отже, аналіз викладених норм
законодавства та встановлених у справі
фактичних обставин, свідчить про те, що
податкові повідомлення-рішення
податкового органу від 20.08.2014 року №№
, , прийняті на підставі
висновків акту перевірки № 39/21/НОМЕР_1
від 17.07.2014 року є безпідставними та
такими, що не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи, а тому вимоги позивача стосовно
їх скасування підлягають задоволенню.

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов`язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачем не доведено
правомірність прийняття оскаржуваних
рішень, відтак позовні вимоги знайшли
своє підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Оскільки, квитанціями № 12537467 від
18.09.2014р. та № 12604564 від 08.10.2014р.
підтверджено сплату позивачем
судового збору в загальному розмірі
182,70 грн., то дана сума підлягає
стягненню з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати податкові-повідомлення
рішення Могилів-Подільської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області форми "С від 20
серпня 2014 року № та від 20 серпня
2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 182 грн. 70 коп. (сто
вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович