Справа № 806/4574/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м.
Житомир справа №
806/4574/14

категорія 12.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Галайба
І.Б.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача у судове
засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Національного центру
управління та випробувань космічних
засобів про визнання неправомірними
бездіяльності та рішення, зобов'язання
нарахувати та виплатити одноразову
грошову винагороду

в с т а
н о в и в:

13 жовтня 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернувся ОСОБА_1 із позовом до
Національного центру управління та
випробувань космічних засобів (далі -
НЦУВКЗ) про визнання неправомірними
бездіяльності та рішення про відмову
виплатити одноразову грошову
винагороду за 25 років безперервної
військової служби, зобов'язання
нарахувати та виплатити одноразову
грошову винагороду за 25 років
безперервної військової служби.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що він
проходить військову службу за
контрактом та перебуває на грошовому
забезпеченні у Головному центрі
спеціального контролю Національного
центру управління та випробувань
космічних засобів Державного
космічного агентства України (далі -
Головний центр спеціального контролю),
на посаді начальника групи
обслуговування PS-45 відділу збору
інформації центру збору і обробки
інформації. Зазначив, що має 25 років
безперервної військової служби, тому
має право на отримання одноразової
грошової винагороди відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1294 від 07 листопада 2007 року "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу". Позивач,
вказав, що подав рапорт з проханням на
отримання одноразової грошової
допомоги, але йому було відмовлено у
здійсненні виплати. Проте, ОСОБА_1
вважає неправомірною відмову у виплаті
одноразової грошової допомоги за 25
років безперервної військової служби
та просить визнати неправомірними
бездіяльність та рішення НЦУВКЗ про
відмову у виплаті одноразової грошової
винагороди та зобов'язати відповідача
виплатити одноразову грошову допомогу.

Ухвалами судді Житомирського
окружного адміністративного суду 16
жовтня 2014 року відкрито провадження у
даній справі та призначено справу до
судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив
адміністративний позов задовольнити.
Пояснив, що за відрядженими
військовослужбовцями зберігаються всі
права і свободи, визначені
законодавством України, у тому числі
щодо отримання грошової винагороди за
безперервність військової служби, а
тому вважає відмову відповідача
протиправною.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с.31, 33). Відповідач на
адресу суду надіслав заперечення №330
від 12 листопада 2014 року з додатками для
приєднання до матеріалів справи, а
саме: копія листа № 732/13/84-12 від 24 липня
2012 року Міністерства соціальної
політики України про надання
роз'яснення (а.с.36) та копія листа №
4467/10-Д2.2 від 31 липня 2012 року Державного
космічного агентства України про
одноразову винагороду за тривалість
безперервної військової служби. У
запереченнях зазначено, що порядок
виплати грошового забезпечення
військовослужбовцями відрядженими до
державних органів, установ та
організацій визначений постановою
Кабінету Міністрів України №104 від 7
лютого 2001 року "Про порядок і норми
грошового та матеріального
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових
формувань, осіб начальницького складу
органів внутрішніх справ, Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до державних органів,
установ та організацій". Виплата
винагороди за тривалістю безперервної
служби визначена постановою Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007
року №1294 "Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу", зокрема
відповідно до додатку №25 до постанови
Кабінету Міністрів України від 7
листопада 2007 року №1294, на відряджених
військовослужбовців до державних
органів не розповсюджується.

Справа розглядається судом за наявними
у ній доказами на підставі положень
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку про задоволення
адміністративного позову з наступних
підстав.

ОСОБА_1 проходить військову службу у
Головному центрі спеціального
контролю (вулиця Космічна, 1,
смт.Городок, Житомирська область, 12265),
яке є філією НЦУВКЗ (а.с.7).

Станом на 1 серпня 2014 року строк
безперервної військової служби
позивача складав 25 років, що
підтверджується послужною карткою
(а.с.6 - зворотній бік а.с.6). З довідки №126
від 6 жовтня 2014 року НЦУВКЗ, вбачається,
що посадовий оклад позивача станом на 1
серпня 2014 року складає 2198 грн 00 коп. та
оклад за військовим званням - 130 грн 00
коп. (а.с.8).

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007
року №1294 "Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб", військовослужбовцям
виплачується, як один з додаткових
видів грошового забезпечення,
одноразова винагорода за тривалість
військової служби залежно від
тривалості безперервної календарної
військової служби (додаток 25 до
постанови). Зокрема, за 25 років служби
виплачується 2 посадових оклади та 2
оклади за військовим званням.

22 вересня 2014 року ОСОБА_1 подав рапорт
начальнику відділу збору інформації
Головного центру спеціального
контролю з проханням виплатити
одноразову грошову винагороду за 25
років безперервної військової служби,
згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України №1294 від 07 листопада 2007 року
"Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу". Проте, у
здійсненні виплати винагороди,
позивачу було відмовлено та зазначено,
що на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 7 лютого 2001 року
№104 "Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил,
інших формувань, осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до державних органів,
установ та організацій" та на підставі
наказу Національного космічного
агентства України № 228 від 20 вересня 2005
року "Про умови оплати праці
працівників Національного центру
управління та випробування космічних
засобів, представництв генерального
замовника Національного космічного
агентства України" така виплата не
передбачена. Також, відповідач,
зазначив, що на підставі додатку 25 до
постанови Кабінету Міністрів України
від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу" на відряджених
військовослужбовців до державних
органів ця додаткова виплата не
розповсюджується.

Суд вважає таку відмову протиправною з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону
України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" до складу грошового
забезпечення входять:посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Частиною 7 статті 9 Закону України від 20
грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" передбачено, що за
військовослужбовцями, відрядженими до
державних органів, підприємств,
установ, організацій, зберігаються всі
види забезпечення, передбачені
статтями 9 і 9-1 цього Закону, гарантії та
пільги, що надаються за рахунок коштів,
призначених у Державному бюджеті
України на утримання Збройних Сил
України, інших утворених відповідно до
законів України військових формувань
та правоохоронних органів, Державної
спеціальної служби транспорту. Перелік
посад, які можуть бути заміщені
військовослужбовцями у цих державних
органах, підприємствах, установах,
організаціях, затверджується
Президентом України.

Абзацами першим та другим пункту 1
постанови Кабінету Міністрів України
№104 від 7 лютого 2001 року "Про порядок і
норми грошового та матеріального
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових
формувань, осіб начальницького складу
органів внутрішніх справ, Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до державних органів,
установ та організацій" встановлено, що
військовослужбовцям, особам
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації та Державної
кримінально-виконавчої служби,
відрядженим до державних органів,
установ та організацій, виплачується
грошове та здійснюється матеріальне
забезпечення, передбачене
законодавством для
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, особового
складу органів внутрішніх справ,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації та Державної
кримінально-виконавчої служби. При
цьому грошове забезпечення
виплачується виходячи з окладів за
посадами, займаними зазначеними
особами в державних органах, установах
та організаціях, до яких вони
відряджені, інших виплат, установлених
для відповідних працівників цих
органів, установ та організацій, а
також окладів за військовими
(спеціальними) званнями і надбавки за
вислугу років у розмірах і порядку,
визначених законодавством для
військовослужбовців, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби.

Абзацом третім пункту 1 наведеної
постанови визначені винятки з правил
встановлених абзацами першим та другим
пункту 1, а саме: Виплата одноразової
грошової винагороди за підтримання
високої бойової готовності військ,
зразкове виконання службових
обов'язків і бездоганну дисципліну
відрядженим військовослужбовцям не
провадиться.

Крім того, відповідно до пункту 78
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України, затвердженого Указом
Президента України №1053 від 7 листопада
2001 року, за відрядженими
військовослужбовцями та членами їх
сімей зберігаються всі гарантії та
пільги, передбачені законодавством.
Виплата посадових окладів, окладів за
військовим званням, надбавки за
вислугу років, матеріальної допомоги, а
також преміювання відряджених
військовослужбовців здійснюється за
рахунок органів виконавчої влади,
інших цивільних установ, до яких вони
відряджені, за розмірами,
встановленими законодавством. Виплата
одноразової грошової винагороди
відрядженим військовослужбовцям за
підтримання високої бойової
готовності військ, зразкове виконання
службових обов'язків і бездоганну
дисципліну не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що
позивач має право на отримання
грошової винагороди за 25 років
безперервної військової служби у
розмірі 2 посадових окладів та 2 окладів
за військовим званням, виплата якої
військовослужбовцям передбачена
додатком №25 до постанови Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007
року №1294 "Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб".

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірності
відмови позивачу у виплаті грошової
винагороди за тривалість безперервної
військової служби, а тому суд
задовольняє адміністративний позов.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Національного центру управління та
випробувань космічних засобів у
виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової
винагороди за тривалість безперервної
військової служби.

Зобов'язати Національний центр
управління та випробувань космічних
засобів нарахувати та виплатити ОСОБА_1
одноразову грошову винагороду за 25
років безперервної військової служби у
Збройних Силах України.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М.
Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 24
листопада 2014 р.