Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/9465/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Загороднього А.Ф.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційними скаргами Міністерства
внутрішніх справ України та ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 грудня 2010 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства внутрішніх справ України
про нарахування та виплату премії та
набавки,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з вказаним адміністративним
позовом, в якому зазначав, що під час
проходження служби до грудня 2009 року
йому призначалися премії та надбавки
до посадового окладу в розмірі 20% за
роботу в умовах режимних обмежень,
проте з грудня 2009 року накази про
призначення премії та надбавки не
видавалися та кошти не виплачувалися.
Крім того, наказом від 26 листопада 2009
року №2939 о/с дск йому незаконно
скасовано раніше наданий допуск до
державної таємниці.

Вважаючи такі дії та бездіяльність
відповідача неправомірними просив суд
зобов'язати нарахувати премію з грудня
2009 року по липень 2010 року в розмірі
премії за останній повний місяць
знаходження на роботі (червень 2009 року);
виплатити з грудня 2009 року по травень
2010 року різницю між нарахованою та
фактично виплаченою премією, а з червня
по липень 2010 року - нараховану премію в
повному обсязі; скасувати наказ від 26
листопада 2009 року №2939 о/с дск в частині,
що стосується скасування допуску до
державної таємниці і надбавки за
роботу в умовах режимних обмежень у
розмірі 20% до посадового окладу;
зобов'язати нарахувати та виплатити
надбавку за роботу в умовах режимних
обмежень з грудня 2009 року по 10 серпня 2010
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 грудня 2010 року позов задоволено
частково: зобов'язано здійснити
перерахунок премії за період з грудня
2009 року по липень 2010 року та виплатити
різницю між фактично виплаченою
премією та премією в розмірі 1 853,06 грн.,
виплаченою за червень 2009 року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року рішення суду першої інстанції
змінено, виключивши з її резолютивної
частини слова «в розмірі 1 853,06 грн.».

У касаційній скарзі позивач просив суд
скасувати судові рішення в частині
відмови у задоволенні позову та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення позовної вимоги щодо
скасування наказу від 26 листопада 2009
року №2939 о/с дск в частині, що
стосується скасування допуску до
державної таємниці і надбавки за
роботу в умовах режимних обмежень у
розмірі 20% до посадового окладу та
зобов'язання нарахувати та виплатити
надбавку за роботу в умовах режимних
обмежень.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанції та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. У обґрунтування касаційної
скарги зазначав, що накази про
встановлення премії співробітникам
управління не скасовані, позовні
вимоги про нарахування та виплату
премії не підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, а адміністративний позов
підлягає залишенню без розгляду,
оскільки поданий з пропуском місячного
строку звернення до суду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
публічну службу на посаді заступника
начальника Департаменту
документального забезпечення та
режиму - начальника режимно-секретного
управління Міністерства внутрішніх
справ України.

Наказом Міністра внутрішніх справ
України від 30 червня 2009 року №290 «Про
організаційно-штатні зміни в органах і
підрозділах Міністерства внутрішніх
справ України» посаду заступника
начальника Департаменту
документального забезпечення та
режиму - начальника режимно-секретного
управління Міністерства внутрішніх
справ України скорочено.

Наказом Міністра внутрішніх справ
України від 26 листопада 2009 року №2939 о/с
дск позивачу скасовано раніше наданий
допуск до державної таємниці у зв'язку
з відсутністю обґрунтованої
необхідності в подальшій роботі з
державною таємницею.

Наказом т.в.о. Міністра внутрішніх
справ України від 22 липня 2010 року №1310
о/с ОСОБА_4 звільнено з органів
внутрішніх справ у відставку на
підставі підпункту «б» пункту 65
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (через
хворобу). Також його визнано таким, що
знаходився на лікуванні з 12 серпня по 03
вересня 2009 року, з 16 вересня по 08 жовтня
2009 року, з 20 жовтня по 03 листопада 2009
року, з 12 листопада по 21 листопада 2009
року, з 03 грудня по 25 грудня 2009 року, з 28
грудня 2009 року по 08 січня 2010 року, з 11
січня до 29 січня 2010 року, з 01 лютого по 19
лютого 2010 року, з 22 лютого по 05 березня
2010 року, з 09 березня по 18 березня 2010
року, з 14 квітня по 23 квітня 2010 року, з 14
травня по 28 травня 2010 року, з 31 травня по
25 червня 2010 року.

Наказом Міністра внутрішніх справ
України від 12 серпня 2010 року №1439 о/с
наказ від 22 липня 2010 року №1310 о/с
доповнено у частині перебування
позивача на лікуванні: визнано таким,
що знаходився на лікуванні з 05 липня до
27 липня 2010 року. У зв'язку з цим внесено
зміни до наказу в частині дати
звільнення з органів внутрішніх справ
та визнано звільненим з 10 серпня 2010
року.

Вирішуючи спір окружний суд виходив з
того, що список для зменшення розміру
премії щодо позивача було внесено у
квітні 2010 року, відповідачем не надано
наказів про зменшення розміру премії з
грудня 2009 року по травень 2010 року та
наказів про позбавлення премії за
червень, липень 2010 року, а також
рапортів та списків на зменшення
розміру і позбавлення премії, тому дані
кошти підлягають стягненню з
відповідача. Позовну заяву подано в
межах встановленого законом строку
звернення до суду з огляду на те, що про
порушення своїх прав позивач дізнався
у вересні 2010 року після отримання
грошового забезпечення відповідно до
касового ордеру, і в цьому ж місяці
звернувся до суду з позовом.

Змінюючи рішення окружного суду в
частині виключення з резолютивної
частини рішення вказівки на розмір
премії в сумі 1 853,06 грн. апеляційний суд
виходив з того, що дана сума містить у
своїй складовій надбавку за службу в
умовах режимних обмежень, яка була
скасована у листопаді 2009 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України «Про міліцію» форми і розміри
грошового забезпечення працівників
міліції встановлюються Кабінетом
Міністрів України і повинні
забезпечувати достатні матеріальні
умови для комплектування якісного
особового складу міліції,
диференційовано враховувати характер
і умови роботи, стимулювати досягнення
високих результатів у службовій
діяльності і компенсувати їх фізичні
та інтелектуальні затрати.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 07 листопада 2007 року №1294
«Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» установлено, що грошове
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
складається з посадового окладу,
окладу за військовим (спеціальним)
званням, щомісячних (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премії) та одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

У пункті 2 цієї постанови визначено, що
виплата грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується зокрема
Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 31 грудня 2007 року №499
затверджено Інструкцію про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, яка визначає порядок
та умови виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Підпунктом 2.15.1 пункту 2.15 Інструкції
встановлено що преміювання осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ здійснюється
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби у межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів, та економії фонду
грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 2.15.2 пункту 2.15
Інструкції преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до положення про
преміювання, розробленого з метою
визначення порядку матеріального
заохочення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, з урахуванням
специфіки та особливостей виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасності і точності виконання
рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів.

Підпунктами 2.15.3 та 2.15.5 пункту 2.15 цієї
Інструкції визначено, що зменшення
розміру премії, позбавлення її
проводяться відповідно до положення
про преміювання. Виплата премій особам
рядового і начальницького складу,
зменшення її розміру або по-збавлення в
повному розмірі здійснюються за
наказами керівників органів і
підрозділів, закладів та установ
Міністерства внутрішніх справ України.
Накази про преміювання осіб рядового і
начальницького складу видаються до
10-го числа кожного місяця на під-ставі
мотивованих рапортів начальників
структурних підрозділів, погоджених з
фінансовим підрозділом у частині
розміру фонду преміювання. У рапортах з
клопотанням про позбавлення премії чи
зменшення її розмірів зазначаються
конкретні причини, які стали підставою
для цього.

Відповідно до досліджених у суді
першої інстанції списків осіб рядового
і начальницького складу Департаменту
документального забезпечення та
режиму управління Міністерства
внутрішніх справ України, що подаються
для преміювання за результатами роботи
у червні 2009 року - травні 2010 року,
позивачу щомісячно встановлювалась
премія у різних розмірах.

Відповідно до пункту 4 Положення про
преміювання в структурних підрозділах
центрального апарату Міністерства
внутрішніх справ України осіб рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженого
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 18 липня 2008 року №343, наказ
про встановлення розміру премії особам
рядового і начальницького складу
структурних підрозділів центрального
апарату Міністерства готує
Департамент фінансового забезпечення
та бухгалтерського обліку на підставі
поданих списків осіб рядового і
начальницького складу підрозділів
центрального апарату на преміювання,
списків осіб рядового і начальницького
складу підрозділів цен-трального
апарату на зменшення чи позбавлення
преміювання, підписаних керівниками
підрозділів.

Судами попередніх інстанцій вірно
встановлено, що в період знаходження
позивача на лікарняному та у відпустці
відповідачем не видавались накази про
зменшення йому розміру премії або
позбавлення її в повному розмірі, також
відсутні мотивовані рапорти
начальника структурного підрозділу, де
працював позивач, з клопотанням про
позбавлення його премії чи зменшення
її розмірів, з огляду на що він має
право на встановлення та виплату
премії.

Відповідно до частини першої статті 21
Закону України «Про державну таємницю»
в органах державної влади, органах
місцевого самоврядування, на
підприємствах, в установах і
організаціях, що провадять діяльність,
пов'язану з державною таємницею, з
метою розроблення та здійснення
заходів щодо забезпечення режиму
секретності, постійного контролю за їх
додержанням створюються на правах
окремих структурних підрозділів
режимно-секретні органи.

Частиною 2 статті 26 цього Закону
визначено, що скасування раніше
наданого допуску до державної таємниці
можливе у разі виникнення або
виявлення обставин, передбачених
статтею 23 цього Закону, а також після
припинення громадянином діяльності, у
зв'язку з якою йому було надано допуск,
втрати громадянства України чи
визнання його недієздатним.

Допуск до державної таємниці позивачу
було надано для виконання службових
обов'язків на посаді заступника
начальника Департаменту
документального забезпечення та
режиму - начальника режимно-секретного
управління Міністерства внутрішніх
справ України.

Оскільки посада, яку займав позивач,
була скорочена наказом Міністра
внутрішніх справ України від 30 червня
2009 року №290, тому відповідно до
наведених вимог законодавства
Міністром внутрішніх справ України
правомірно видано наказ від 26
листопада 2009 року №2939 о/с дск, яким
позивачу скасовано раніше наданий
допуск до державної таємниці, у зв'язку
з чим припинено виплату надбавки за
роботу в умовах режимних обмежень.

Змінюючи рішення окружного суду в
частині виключення з резолютивної
частини постанови вказівки на розмір
премії, який підлягає виплаті позивачу
щомісячно, апеляційний суд дійшов
вірного висновку, що дана сума повинна
встановлюватись без врахування
надбавки за роботу в умовах режимних
обмежень.

Вирішуючи питання дотримання
позивачем процесуального строку
окружний суд виходив з того, що про
порушення права на належне матеріальне
забезпечення позивач дізнався у
вересні 2010 року після отримання
грошового утримання, а також
відповідачем не надано доказів
ознайомлення позивача з наказами про
зменшення чи позбавлення премії.

Відповідно до частини другої статі 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Посилання відповідача на пропуск
позивачем строку звернення до суду
досліджувалися судами попередніх
інстанцій, їх висновок про його
дотримання позивачем не суперечить
обставинам справи та вимогам закону.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для їх скасування та ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Міністерства
внутрішніх справ України та ОСОБА_4
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23 грудня 2010 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ А.Ф.
Загородній /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/