Справа № 809/3601/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р.
Справа № 809/3601/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

прокурора - Янцюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Прокурора Богородчанського
району в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Богородчанському районі ГУ Міндоходів
в Івано-Франківській області

до відповідача: Виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Богородчанської селищної
ради,

про стягнення податкового боргу в сумі
23524,84 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Богородчанського району
(надалі також - прокурор) в інтересах
держави в особі Державної податкової
інспекції у Богородчанському районі ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській
області (надалі також - позивач)
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Богородчанської селищної
ради (надалі також - відповідач) про
стягнення податкового боргу в сумі
23524,84 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем, в порушення частини 1
статті 67 Конституції України, статті 36,
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України (надалі також - ПК України), не
погашено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість в загальній
сумі 23524,84 грн, в тому числі пеня в сумі
23,84 грн, самостійно задекларовані за
липень, серпень та вересень 2014 року,
згідно з податковими деклараціями з
податку на додану вартість від 19.08.2014
року, 18.09.2014 року та 20.10.2014 року. Просить
суд стягнути заборгованість за
узгодженими зобов'язаннями в судовому
порядку.

Прокурор, вимоги викладені в позовній
заяві підтримала в повному обсязі,
просила позов задовольнити повністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання про розгляд справи без
участі уповноваженого представника.
Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце судового розгляду справи
повідомлявся завчасно та належним
чином (а.с.25), причини неявки суду
невідомі, заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи або про
розгляд справи за відсутності
представника відповідача до суду не
надходило. Своїм правом подати
заперечення проти заявленого позову
відповідач не скористався.

Відтак, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з огляду на наявні у
матеріалах справи докази, які повно та
всебічно висвітлюють обставини в
спірних правовідносинах.

Розглянувши адміністративний позов,
заслухавши пояснення прокурора,
дослідивши та оцінивши надані суду
письмові докази та інші матеріали
справи, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги є обґрунтованими, а
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що
розміщені на офіційному сайті
Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр»,
юридична особа - Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
Богородчанської селищної ради
зареєстроване 17.08.2003 року. Згідно із ст.
15 Податкового кодексу України
відповідач є платником податків та
зборів.

Частиною 1 статті 67 Конституції України
визначений конституційний обов'язок
кожного сплачувати податки і збори в
порядку і розмірах, встановлених
законом.

У відповідності до вимог пункту 36.1.
статті 36 ПК України, податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом або законами з
питань митної справи.

Згідно із пунктом 38.1. статті 38
Податкового кодексу України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Відповідач, згідно з пунктом 180.1 статті
180 Податкового кодексу України,
являється платником податку на додану
вартість.

Щодо зобов'язань відповідача із
податку на додану вартість судом
встановлено наступне.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 202.1 статті 202 ПК України
визначено, що для податку на додану
вартість, звітним (податковим) періодом
є один календарний місяць.

Відповідно до положень статті 203 ПК
України, а саме пунктом 203.1 цієї статті
встановлено, що податкова декларація з
податку на додану вартість подається
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю,
протягом 20 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.
Аналогічне положення закріплене
підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК
України.

Пунктом 203.2 статті 203 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачем подано до Державної
податкової інспекції у
Богородчанському районі ГУ Міндоходів
в Івано-Франківській області податкові
декларації з податку на додану
вартість за липень, серпень та вересень
2014 року (а.с.10,11,12,13,14,15). Однак,
задекларовані зобов'язання
відповідачем самостійно, у
встановлений строк не сплачені і на
момент розгляду справи податковий борг
з податку на додану вартість становить
23524,84 грн, в тому числі пеня в розмірі 23,84
грн.

Відповідно до загальних приписів
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Не підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків (пункт 56.11 статті 56
Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Положеннями пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України визначено,
що у разі якщо у платника податків,
якому надіслано (вручено) податкову
вимогу, сума податкового боргу
збільшується (зменшується), погашенню
підлягає вся сума податкового боргу
такого платника податку, що існує на
день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що позивачем
винесено податкову вимогу форми "Ю" від
02.09.2014 року за №495-25 на суму 12057,00 грн та
вручено відповідачу 02.09.2014 року у
відповідності до відмітки на корінці
податкової вимоги (а.с.16). Відповідно до
довідки позивача №1618/10/25 від 14.11.2014
року, податковий борг згідно
вищевказаної вимоги не погашений, сама
вимога не відкликалася та платником на
оскаржувалася. За наведених підстав,
повторно податкова вимога на всю суму
заборгованості не надсилалася.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що самостійно задекларовані
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за липень, серпень та
вересень 2014 року в сумі 23525,84 грн., є
податковим боргом відповідача, який не
сплачений. Наявність податкового боргу
додатково підтверджується розрахунком
суми позовних вимог (а.с.7) та випискою з
облікової картки платника податку щодо
відповідача (а.с.8-9).

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
передбачено право органів державної
податкової служби на звернення до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Згідно із пунктом 87.1. статтею 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Згідно з п.95.3. ст.95 Податкового кодексу
України стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Пунктом 95.4 ст.95 Податкового кодексу
України встановлено, що орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.
Стягнення готівкових коштів
здійснюється в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
позивача про стягнення із Виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного
підприємства Богородчанської селищної
ради податкового боргу в сумі 23524,84 грн,
є обґрунтованими, а позовна заява
такою, що підлягає до задоволення в
повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167, 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків у
банках, що обслуговують Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство Богородчанської селищної
ради (ідентифікаційний код 05393234) та за
рахунок готівки, що належить
Виробничому житловому
ремонтно-експлуатаційному
підприємству Богородчанської селищної
ради (ідентифікаційний код 05393234) в
дохід Державного бюджету України
податковий борг з податку на додану
вартість в сумі 23524 (двадцять три тисячі
п'ятсот двадцять чотири) гривні 84 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі
25.11.2014 року.