Справа № 813/6031/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2014 року
Справа № 813/6031/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Миколаївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про стягнення
коштів з рахунків Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Монтажбудзв'язок»,
обслуговуючих такого платника.
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулася
Миколаївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - позивач, Миколаївська
ОДПІ) з адміністративним позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія
«Монтажбудзв'язок» (далі - відповідач,
АК «Монтажбудзв'язок»), в якому, з
врахуванням заяви про зміну позовних
вимог від 29.09.2014 року /а.с.37/, просить
стягнути кошти з рахунків відповідача
на користь бюджету з метою погашення
податкового боргу в сумі 780770,44 грн.
Ухвалами від 04.09.2014 року відкрито
провадження у справі та призначено
таку до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
відповідача наявна заборгованість в
сумі 780770,44 грн. з податку на додану
вартість, податку на прибуток та
земельного податку. Оскільки позивачем
добровільно у встановлені строки така
заборгованість не погашена, а вжиті
контролюючим органом заходи не привели
до погашення податкового боргу,
позивач звернувся із позовом до суду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, заяві про зміну
позовних вимог, поясненнях від 05.11.2014
року /а.с.72-73/ просив позов задовольнити.

Відповідач явки уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, про дату час і місце
судового засідання вважається
належним чином повідомленим /а.с.91/,
клопотань про відкладення розгляду
справи чи іншого змісту не подавав.

В судовому засіданні 21.10.2014 року
представником відповідача до
матеріалів справи долучено письмові
проти позову /а.с.68/. Проти
адміністративного позову заперечив у
повному обсязі.

Тому, з'ясувавши думку представника
позивача щодо можливості продовжити
розгляд справи за даною явкою, з
врахуванням строків розгляду справи
визначених ст. 122 КАС України, суд,
відповідно до ч. 4 ст. 128 та ч. 6 ст. 71 КАС
України, розглядає справу за
відсутності відповідача на основі
наявних доказів.

Суд заслухав пояснення представника
позивача, з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги, а
також ті, які мають інше значення для
вирішення справи, повно, всебічно та
об'єктивно дослідив докази у справі, та
-

в с т а н о в и в :

АК «Монтажбудзв'язок» зареєстроване як
юридична особа 22.03.2002 року з
присвоєнням ідентифікаційного коду
юридичної особи 22361371 /а.с.4-8/ та взяте на
податковий облік 10.02.1995 року за № 02100569
/а.с.11/

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України
суб'єкти владних повноважень мають
право звернутися до адміністративного
суду у випадках передбачених
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку та розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно зі ст. 16 ПК України платники
податків зобов'язані сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Судом встановлено, що заборгованість
відповідача згідно з довідкою №
6216/10/250-017 від 27.08.2014 року становить 780770,44
грн. /а.с.10/.

Судом встановлено, що така
заборгованість виникла з податку на
додану вартість, податку на прибуток
приватних підприємств, плати за землю
юридичних осіб.

Зокрема, представником позивача на
підтвердження наявності
заборгованості з податку на додану
вартість в сумі 369581,31 грн. до матеріалів
справи долучено:

- копію податкового
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 19.04.2013 року на суму 363543,00 грн. (в т.ч.
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 363543,00 грн.) /а.с.19/;

- копію податкового
повідомлення-рішення форми «Ш» №
від 07.02.2014 року на суму 593,80 грн. /а.с.21/;

- копія податкового
повідомлення-рішення форми «Ш» №
від 07.02.2014 року на суму 5444,51 грн. /а.с.22/.

Щодо заборгованості в розмірі 405676,00
грн. з податку на прибуток, то на
підтвердження такої представником
позивача до матеріалів справи долучено
копію податкового
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 19.04.2013 року на суму 405656,00 грн. (в т.ч.
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
81135,00 грн.) /а.с.18/.

Крім того, представником позивача до
матеріалів справи долучено копію
постанови Львівського окружного
адміністративного суду у справі №
813/3554/14 від 18.07.2013 року за позовом АК
«Монтажбудзв'язок» до Миколаївської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 19.04.2013 року, № від 19.04.2013 року
/а.с.41-48/. Як пояснив представник
позивача, у задоволенні вказаного
позову відмовлено, та відповідно до
ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду у справі №
876/11113/13 від 27.05.2014 року постанову
Львівського окружного
адміністративного суду у справі №
813/813/3354/13-а залишено без змін /а.с.49-54/.

Щодо заборгованості з земельного
податку в сумі 5513,13 грн. судом
встановлено, що відповідачем
самостійно задекларовано грошових
зобов'язань з земельного податку на
загальну суму 5477,85 грн. згідно
податкових декларацій з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2013 рік та 2014
рік /а.с.12-14, 15-17/. Крім того, позивачем
проведено перевірку дотримання вимог
ст. 126 п. 126.1 Податкового кодексу
України, про що складено відповідний
акт № 83/1500/22361371 від 28.01.2014 року /а.с.23/.
Вказаним актом зафіксовано
несвоєчасну сплату узгодженої суми
податкового зобов'язання. Таким чином,
Миколаївською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Ш» №
від 07.02.2014 року на суму 35,28 грн. /а.с.20/

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Строки сплати податкового зобов'язання
визначені ст. 57 ПК України.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Відповідно п. 14.1.175. ст. 14 ПК України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

На виконання вимог ст. 59 ПК України
відповідачу виставлено податкову
вимогу № 15 від 24.01.2013 року /а.с.24/, що
одержана представником відповідача
нарочно (підтверджується відповідним
корінцем).

Представник відповідача згідно
заперечень, долучених у судовому
засіданні 21.10.2014 року /а.с.68-69/, зазначив,
що позивачем при складенні податкової
вимоги допущено порушення ст.ст. 59, 60 ПК
України. Пояснив, що оскільки
податковий борг з вказаних платежів
виник після січня 2013 року, податкова
вимога, долучена позивачем до позовної
заяви, вручена відповідачу 24.01.2013 року,
не може містити суму податкового боргу,
зазначену у позовній заяві, оскільки
станом на цей час у позивача відсутня
заборгованість. Крім того, позивачем не
зазначено в позовній заяві правову
природу суми податкового зобов'язання,
визначену у податковій вимозі, не
вказано чи переривався податковий
борг.

Однак, суд до уваги вказані твердження
представника відповідача не бере з
огляду на наступне.

Як пояснив представник позивача
податковий борг відповідача не
погашався, таким чином винесення нової
податкової вимоги відповідачу було б
порушенням ст. 59 ПК України. На
підтвердження факту наявності
заборгованості у відповідача,
починаючи з січня 2013 року, до
матеріалів справи долучено копію
облікової картки платника з податку на
додану вартість /а.с.93-97/.

Крім того, щодо заперечень
представника відповідача до
податкової вимоги долученої до
матеріалів справи, представник
відповідача зазначив, що до матеріалів
справи долучено лише корінець такої
податкової вимоги, а вимога, одержана
уповноваженою особою відповідача
відповідає усім вимогам щодо форми та
змісту відповідно до вимог як ст. 59 ПК
України, так і наказу Міністерства
доходів і зборів України № 576 від 10.10.2013
року «Про затвердження Порядку
направлення органам доходів і зборів
податкових вимог платникам податків»
та, зрештою зазначив, що у випадку
наявності застережень до податкової
вимоги позивач мав право її оскаржити.
Доказів такого оскарження до
матеріалів справи не долучено.

Таким чином, вищевказані суми грошових
зобов'язань відповідача слід вважати
податковим боргом.

Згідно з пп. 95.1-95.3 ст. 95 ПК України, орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги. Стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Згідно з підп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України
контролюючі органи мають право,
зокрема, застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Отже, вжиті органом державної
податкової служби заходи не призвели
до погашення податкового боргу
відповідача, згідно з долученими до
справи документами його
заборгованість становить 780770,44 грн. та
залишається непогашеною.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК
України контролюючі органи мають
право, зокрема, звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, позовні
вимоги є обґрунтованими, документально
підтвердженими та такими, що належить
задовольнити.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України,
передбачено, що у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-71, 86, 94, 128,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з рахунків Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Монтажбудзвязок» (Львівська
область, Миколаївський район, смт
Розділ, вул. Миру, 20; )
відкритих у банківських установах,
обслуговуючих такого платника, на
користь бюджету податковий борг у сумі
780770 (сімсот вісімдесят тисяч сімсот
сімдесят) грн. 44 коп.

3. Судові витрати з відповідача не
стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 16.50 год. 26.11.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.