Справа № 2а-613/10
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/76529/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач) СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у письмовому порядку
касаційний розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до
Підгороднянської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області про скасування рішення за
касаційною скаргою Підгороднянської
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області (далі -
Підгороднянська сільська рада) на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2012
року

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року позивачі в
Тернопільському міськрайонному суді
пред'явили позов до Підгороднянської
сільської ради про скасування рішення.

Просили скасувати рішення
Підгороднянської сільської ради від 16
грудня 2008 року № 452 щодо скасування
своїх рішень від 10 лютого 2006 року № 235,
№ 236 та від 24 березня 2006 року № 241.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 21 червня 2010 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2012
року апеляційну скаргу позивачів
задоволено.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 21 червня 2010 року скасовано
та прийнято нову постанову, якою позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Підгороднянської сільської
ради від 16 грудня 2008 року № 452 "Про
відміну рішень сесії сільської ради".

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду, Підгороднянська
сільська рада подала касаційну скаргу,
в якій вказала на те, що оскаржуване
рішення у справі прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Просить його скасувати та
залишити в силі постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 21 червня 2010
року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Підгороднянської сільської
ради від 10 лютого 2006 року № 235
затверджений акт вибору земельної
ділянки під розміщення кварталу
індивідуальної житлової забудови в
північно-східній частині с. Підгороднє
Тернопільського району Тернопільської
області, затверджено генплан кварталу
індивідуальної житлової забудови в
північно-східній частині села за
рахунок земель резервного фонду площею
7,7 га.

Рішенням Підгороднянської сільської
ради від 10 лютого 2006 року № 236 вирішено
питання про передачу позивачам у
власність земельних ділянок для
будівництва житлових та господарських
будинків за рахунок земель загального
користування (пасовища), зобов'язано
останніх виготовити технічну
документацію та оформити державні акти
про право власності на земельні
ділянки.

Іншим рішенням Підгороднянської
сільської ради від 24 березня 2006 року №
241 затверджено акт вибору земельної
ділянки під розміщення кварталу
індивідуальної житлової забудови в
північно-східній частині с. Підгороднє
Тернопільського району Тернопільської
області, яким передбачено виділити
земельну ділянку площею 7,7 га під
розміщення індивідуальної житлової
забудови, затверджено проект
відведення земельної ділянки під
розміщення кварталу індивідуальної
житлової забудови за рахунок земель
запасу сільської ради, внесені зміни до
рішення від 10 лютого 2006 року № 236.

Після прийняття Підгороднянською
сільською радою зазначених рішень у
позивачів виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією їхніх прав та
обов'язків, які були визначені
вказаними рішеннями органу місцевого
самоврядування.

В матеріалах справи наявні копії
державних актів на право власності на
земельні ділянки, видані ОСОБА_8 та
ОСОБА_4, а також копія постанови
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 28 липня 2008
року у справі № 2а-560/2008, якою
зобов'язано Управління земельних
ресурсів у Тернопільському районі
провести погодження та затвердити
ОСОБА_7 та ОСОБА_16 технічну
документацію щодо наданим їм у
власність земельних ділянок та після
погодження із Управлінням земельних
ресурсів у Тернопільському районі та
іншими органами проектів відведення
земельної ділянки видати вказаним
особам державні акти на право
власності на земельні ділянки.

Проте, рішенням Підгороднянської
сільської ради від 16 грудня 2008 року № 452
скасовані рішення від 10 лютого 2006 року
№ 235, № 236 та від 24 березня 2006 року № 241
через відсутність оригіналів
документів актів вибору земельної
ділянки та генерального плану забудови
кварталу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
скасовані рішення сільської ради від 10
лютого 2006 року № 235, № 236 та від 24
березня 2006 року № 241 прийняті з
порушенням вимог закону, без розробки
проектів відведення земельних ділянок
і без погодження з відповідними
службами.

Також вказані рішення приймалися з
порушенням регламенту сільської ради.

Крім того, позивачі не набули права
власності на земельні ділянки та не
зареєстрували своїх прав, земельні
ділянки не відведені в установленому
порядку на місцевості, через що
скасовані рішення є фактично
невиконаними.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
постанову суду першої інстанції та
задовольняючи позовні вимоги
позивачів, своє рішення обґрунтовував
тим, що судом першої інстанції
безпідставно не враховані положення
рішення Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування), відповідно
до якого рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду (частина
друга статті 144).

Колегія суддів вважає, що такий
висновок апеляційного суду є
правильним з огляду на наступне.

У статті 3 Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Приписами частини десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

За змістом частини другої статті 144
Конституції України та частини десятої
статті 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" рішення
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.
Однак, це не позбавляє орган місцевого
самоврядування права за власною
ініціативою або ініціативою інших
заінтересованих осіб змінити чи
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
Конституції чи законам України).

Відповідно до статті 74 Закону України
'Про місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні 16 квітня 2009 року

№ 7-рп/2009 (справа про скасування актів
органів місцевого самоврядування)
зазначив, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Згідно із частиною третьою статті 150
Конституції України рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на всій
території України.

Виходячи із змісту оскаржуваного
рішення Підгороднянської сільської
ради воно є ненормативним правовим
актом органу місцевого самоврядування
та актом одноразового застосування,
яке вичерпало свою дію фактом його
виконання, а тому, не може бути
скасованим чи зміненим радою після
його виконання.

Тому, є обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції про те, що
Підгороднянська сільська рада не мала
законних підстав для скасування своїх
рішень від 10 лютого 2006 року № 235, № 236 та
від 24 березня 2006 року № 241, оскільки у
даному випадку органу місцевому
самоврядування. У цьому випадку вона
могла лише звернутися до суду із
позовом про визнання актів
незаконними.

Також, судом вірно зазначено, що
рішення Підгороднянської сільської
ради від 16 грудня 2008 року № 452 є
невмотивованим, оскільки не містить у
собі будь-якого правового
обґрунтування.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстав для його
скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновки апеляційного
суду та встановлених обставин справи.

Відповідно частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Підгороднянської
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до
Підгороднянської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області про скасування рішення - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.