Справа № 872/13795/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2014 року

справа № 804/5221/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі № 804/5221/13-а за адміністративним позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі – відповідач) про стягнення 176340,61 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Придніпровська залізниця" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов повністю.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення і підстави для його скасування відсутні.

У судове засідання представник відповідача не з’явився, про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.01.2012 року між позивачем та Управлінням праці та соціального захисту населення Апостолівської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області, як розпорядником бюджетних коштів, укладено договір про надання пільгового проїзду окремим категоріям громадян та здійснення компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд.

Як зазначено позивачем, на виконання цього договору, ним було надано послуги з перевезення пільгових категорій громадян за січень – грудень 2012 року на загальну суму 1068613,27 грн., з яких відповідачем було компенсовано лише 892272,66 грн., залишок складає 176340,61 грн..

Згідно з п.п. б) п.4 ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в т.ч. компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Статтею 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у п.п. б) п.4 ст.89 Бюджетного кодексу України, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Додатком №3 до Закону України “Про Державний бюджет України на 2012 рік” передбачена субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян перевізникам здійснюється тільки в межах бюджетних асигнувань.

Такі ж обмеження передбачені і умовами, укладеного сторонами договору. Так, відповідно до п.2.3.2 – 2.3.3 договору, на відповідача покладався обов’язок здійснювати перерахування компенсаційних виплат за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, згідно кошторису доходів та видатків в межах кошторисних призначень на підставі рахунку на суму, яка підлягає компенсації, та облікової форми у п’ятиденний термін (операційні дні) з дня надходження коштів на власний рахунок.

Тобто, компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян перевізникам здійснюється в межах бюджетних асигнувань, і з такими умовами погодився позивач при укладанні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Паспорту бюджетної програми Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА на 2012 рік, звіту про надходження та використання коштів загального фонду за 2012 рік, обсяг бюджетного призначення витрат на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничному транспорті склав 892 272,66 грн..

Проведення відшкодування збитків перевізнику здійснюється за фактично надані послуги, але в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, розмір яких зазначений у додаткових угодах, тому сума виплат по договору у 2012р. склала 892 272,66 грн.. Така ж сума зазначена і в акті-звірки, здійсненої за період з 01.01.2012р по 01.01.2013р..

Кошти у сумі 892272,66 грн. були перераховані відповідачем на рахунок позивача відповідно до умов договору, що позивачем не заперечувалось.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача недоотриманих коштів у сумі 176340,61грн. на підставі укладеного між сторонами договору.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі позивача, не дають колегії суддів підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі № 804/5221/13-а – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2014р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак