Справа № 815/4724/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4724/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: Головуючого - судді
Єфіменка К.С., при секретарі
Бобровської О.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління МВС
України в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
наказу від 09.07.2014 року №2062 щодо
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування наказу від
09.07.2014 року №2062 щодо притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності.

В судовому засіданні 01.12.2014 року
позивач та представник позивача
підтримали позовні вимоги в повному
обсязі, обґрунтувавши їх тим, що у
відповідачів не було правових підстав
для притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
оскільки він особисто не припускався
порушень службової дисципліни та
етичних норм поведінки працівника ОВС,
оскільки на час зазначених подій
перебував у відпустці та не він був
особою, яка спровокувала вказаний
конфлікт. Представники відповідача - ГУ
МВС України в Одеській області
заперечив проти задоволення позовних
вимог пославшись на прийняття наказу у
відповідності до існуючого порядку
прийняття такого роду рішень на
законних підставах та у відведені для
цього законом терміни.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача та дослідивши наявні в
справі письмові докази суд встановлює
наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу в органах
Міністерства внутрішніх справ України,
що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС
України відноситься до поняття
публічної служби, спори щодо
проходження якої, у тому числі й спори
щодо прийняття, звільнення з неї,
отримання відповідних компенсацій,
пов`язаних з її проходженням згідно п.2
ч.2 ст.17 КАС України віднесені до
компетенції адміністративних судів та
повинні розглядатись за правилами
адміністративного судочинства.

Позивач з 02.07.2013 року проходив
публічну службу в органах МВС України
та з 02.07.2013 року на посаді
оперуповноваженого сектора карного
розшуку Болградського РВ ГУ МВС
України в Одеській області (а.с.32).

07.03.2014 року на виконання вимог наказу
ГУМВС України в Одеській області від
03.03.2014 року №543, заступником начальника
ОЮ штабу ГУМВС в області
підполковником міліції ОСОБА_2 спільно
з інспектором ВІОС УКЗ ГУМВС в області
капітаном міліції ОСОБА_3 проведено
службове розслідування за фактом
отримання тілесних ушкоджень
оперуповноваженим СКР Болградського
РВ лейтенантом міліції ОСОБА_1,
висновок якого затверджений
начальником ГУМВС України в Одеській
області полковником міліції ОСОБА_4

За порушення вимог ст.7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
від 22.02.2006 № 3460-ІУ, вимог п. 3.2. розділу
ІІІ, п.1.2. та п.2.3. розділу IV Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України
затверджених наказом МВС від 02.02.2012
року №155, вимог п.3.2.9. Інструкції з
організації реагування органів
внутрішніх справ на повідомлення про
кримінальні правопорушення, інші
правопорушення, надзвичайні ситуації
та інші події затвердженої наказом МВС
України від 22.10.2012 року №940, вимог п.3.1
Порядку розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
України затвердженого наказом МВС
України від 27.12.2002 № 1346, що виразилось у
нетактовній поведінці у позаслужбовий
час, створені конфліктної ситуації з
громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
за заявами яких Болградським PB ГУМВС
розпочато кримінальне провадження №
0000160 за ч. 2 ст. 296 КК України, не
доповіді керівництву про вказану
подію, оперуповноваженого СКР
Болградського PB ГУМВС України в
Одеській області лейтенанта міліції
ОСОБА_1 у висновку службового
розслідування запропоновано
попередити про неповну посадову
відповідність.

Встановлено, що лейтенант міліції
ОСОБА_1 за результатами службового
розслідування до дисциплінарної
відповідальності не притягнутий, у
зв'язку з тим, що з 03.03.2014 року до 24.05.2014
року знаходився на лікарняному, а з
25.05.2014 року по 26.06.2014 року знаходився у
черговій відпустці.

На виконання п.2 наказу ГУМВС України в
Одеській області № 683 від 14.03.2014 року
був виданий наказ Головного управління
від 09.07.2014 року №2062 (а.с.34), яким за
порушення вимог ст.7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
від 22.02.2006 року № 3460-ІУ, вимог п. 3.2.
розділу ІІІ, п.1.2. та п.2.3. розділу IV
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України
затверджених наказом МВС від 02.02.2012
року № 155-12, що виразилось у нетактовній
поведінці у позаслужбовий час,
створені конфліктної ситуації з
громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
лейтенанта міліції ОСОБА_1 попереджено
про неповну посадову відповідність.

Позивач вважає своє притягнення
до дисциплінарної відповідальності
незаконним, оскільки особисто він
ніяких порушень службової дисципліни
чи етичних правил поведінки працівника
ОВС, що могли стати підставами для його
притягнення до дисциплінарної
відповідальності він не скоював. При
цьому, представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що позивач не
порушував етичні норми поведінки
працівників міліції під час конфлікту
с громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
оскільки на час цього інциденту він
перебував у відпустці, а тому положення
ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС та
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України на
нього не розповсюджуються.

Представник відповідача ГУ МВС
України в Одеській області у власних
запереченнях проти позову зазначив, що
позивач мав попередньо не зняте
дисциплінарне стягнення, вчинив
поведінку, яка стала причиною
конфлікту з громадянами, наслідками
якого стало порушення громадського
порядку, чим вчинив порушення вимог ст.7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року № 3460-ІУ, вимог п. 3.2. розділу
ІІІ, п.1.2. та п.2.3. розділу IV Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України
затверджених наказом МВС від 02.02.2012
року № 155-12, а тому застосування до
нього дисциплінарного стягнення
керівником ГУ МВС України відповідало
скоєному ним проступку та попередній
поведінці на службі позивача.

Суд погоджується з підставами дій
відповідачів щодо притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності виходячи з
наступного:

Згідно положень ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади,
місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи повинні
діяти у спосіб та у порядку
передбаченому Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст.7
Дисциплінарного статуту ОВС працівник
міліції зобов'язаний поважати людську
гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу, дотримуватися норм
професійної та службової етики,
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету, з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до п.3.2. розділу ІІІ Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України
затверджених наказом МВС від 02.02.2012 №
155-12 передбачено, що службова
діяльність працівника органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до таких моральних
принципів: гуманізму, який проголошує
людину, її життя і здоров'я вищими
цінностями, захист яких становить сенс
і моральний зміст правоохоронної
діяльності; законності, визнання
працівником верховенства права, а
також його обов'язкового виконання у
службовій діяльності; об'єктивності, що
виражається в неупередженості при
прийнятті службових рішень;
справедливості, що означає
відповідність міри покарання
характеру і тяжкості проступку чи
правопорушення; колективізму і
товариства, що виявляються у
відносинах, заснованих на дружніх
стосунках, взаємній допомозі та
підтримці; лояльності, що передбачає
вірність державі, МВС, повазі і
коректному ставленні до державних та
громадських інститутів, державних
службовців; нейтральності, що означає
рівне, неупереджене ставлення до всіх
політичних партій і рухів, що
передбачає відмову працівника від
участі в їх діяльності в будь-яких
формах; толерантності, що полягає в
поважному, неконфліктному ставленні до
людей з урахуванням
соціально-історичних, релігійних,
етнічних традицій і звичаїв.

Відповідно до п.1.2. та п.2.3 розділу IV
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України
затверджених наказом МВС від 02.02.2012 №
155-12 передбачено, що норми професійної
етики вимагають від працівника:
поводитися з почуттям власної
гідності, доброзичливо і відкрито,
уважно і ввічливо, викликаючи у
громадян повагу до органів внутрішніх
справ і готовність співпрацювати з
ними; постійно контролювати свою
поведінку, почуття і емоції, не
дозволяючи особистим симпатіям або
антипатіям, неприязні, недоброму
настрою або дружнім почуттям впливати
на службові рішення, уміти передбачати
наслідки своїх вчинків і дій;
поводитись з усіма категоріями
громадян однаково коректно незалежно
від їх службового чи соціального
становища; виявляти повагу та увагу до
старших за званням чи віком, завжди
першим вітати: молодшому - старшого,
підлеглому - начальника, чоловікові -
жінку; у спілкуванні з колегами
виявляти простоту і скромність, уміння
щиро радіти успіхам товаришів по
службі, сприяти успішному виконанню
ними службових доручень. Для
працівника міліції неприпустимі:
поспішність у прийнятті рішень,
нехтування процесуальними і
моральними нормами; провокаційні дії,
пов'язані з підбурюванням, спонуканням
у прямій чи непрямій формі до вчинення
правопорушень; розголошення фактів та
обставин приватного життя громадян,
які стали відомими в ході службової
діяльності; вибірковий підхід при
вжитті заходів до порушників закону,
правил дорожнього руху; байдужість,
бездіяльність і пасивність у
попередженні і припиненні
правопорушень.

Приймаючи оскаржуваний наказ від 09.07.2014
року №2062 відповідач виходив з того, що
позивач не дотримувався цих обов'язків
працівників ОВС, що є підставою для
його притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Під час офіційного з'ясування обставин
справи судом встановлена ґрунтовність
висновків службового розслідування, що
містяться у його висновку від 07.03.2014
року (а.с.114-117).

Так, 03.03.2014 року оперуповноважений СКР
Болградського РВ лейтенант міліції
ОСОБА_1, перебуваючи у черговій
відпустці (наказ Белградського РВ від
27.02.2014 року №117), приблизно о 02:00 год., на
автомобілі «Шкода-Октавія» державний
номер НОМЕР_1, під'їхав до АДРЕСА_2 де на
протязі біля 15 хвилин, в автомобілі,
спілкувався з громадянином ОСОБА_8

Через деякий час з вказаного будинку
вийшли громадянин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешкає АДРЕСА_1, зі своєю співмешканкою
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які підійшли до
автомобілю лейтенанта міліції ОСОБА_1
та попросили його від'їхати, так як він
заблокував виїзд з двору. У відповідь
лейтенант міліції ОСОБА_1 безпідставно
створив конфліктну ситуацію з
зазначеними громадянами, що виразилось
в штовханні один одного, у цей саме час
у двір вийшов мешканець вказаного
будинку громадянин ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який також зробив
зауваження лейтенанту міліції ОСОБА_1,
на що останній повівся агресивно та
повторно створив нову конфліктну
ситуацію зі вказаним громадянином, чим
порушив вимоги ст.7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
від 22.02.2006 року № 3460-IV, п.3.2. розділу III,
п.1.2. та п.2.3. розділу IV Правил поведінки
та професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України затверджених
наказом МВС від 02.02.2012 року № 155.

Вказані обставини підтверджуються
протоколом додаткового допиту ОСОБА_5
від 03.03.2014 року (а.с.105-106), протоколом
приймання заяви про злочин від 03.03.2014
року (а.с.103), протоколом допиту свідка
ОСОБА_6 від 03.03.2014 року (а.с.101-102),
протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від
03.03.2014 року (а.с.99), протоколом допиту
свідка ОСОБА_10 від 03.03.2014 року (а.с.75-76),
поясненнями ОСОБА_8 від 03.03.2014 року
(а.с.63).

Відповідно ч.10 ст.14 Дисциплінарного
статуту ОВС при обранні виду
дисциплінарного стягнення керівником
повинно враховуватись тяжкість
проступку, обставини за якими воно
скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею вини,
її ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Позивач по цій справі за нетривалий час
менше року перебування на посаді та в
ОВС мав не зняте дисциплінарне -
зауваження, оголошене наказом
Болградського РВ ГУМВС України в
Одеській області від 21.01.2014 року № 57.

Таким чином, суд вважає, що при обранні
позивачу міру дисциплінарного
стягнення відповідачем було врахована
його поведінка, тяжкість скоєного
проступку та наявність у нього не
знятого дисциплінарного стягнення.

Судом не приймається до уваги
посилання представника позивача на те,
що до позивача повинні були
застосовуватись лише положення щодо
обов'язкового дотримання ним п.11 ст.7
Дисциплінарного статуту ОВС, оскільки
він на час вчинення проступку
перебував у відпустці, оскільки на час
перебування у відпустці працівників
ОВС на них продовжує розповсюджуватись
дія положень Закону України «Про
міліцію», Положення про проходження
служби та Дисциплінарного статуту ОВС
у повному обсязі, в тому числі положень
п.п.1-4 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС.

Оскільки судом під час офіційного
з`ясування обставин справи
встановлено, що оскаржений наказ ГУ
МВС України в Одеській області в
частині, що стосується позивача щодо
притягнення до дисциплінарної
відповідальності був прийнятий у
відповідності до вимог чинного
законодавства, в зв'язку з чим, в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання протиправними його
протиправним та скасування слід
відмовити на підставі положень ч.1 ст.162
КАС України.

Судові витрати розподілити за
правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування наказу від
09.07.2014 року №2062 щодо притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної в 10-денний строк з дня її
проголошення.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 03 грудня 2014 року.

Суддя
Єфіменко
К.С.