Справа № 2а-11020/12/2670
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лєба Консалт» про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року позивач - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 04
липня 2012 року №, яким визначено
грошове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 1 624 446,57
грн.; визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 04 липня 2012
року №, яким визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 746 374,75 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.02.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2014 року,
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 04.07.2012 року
№ в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 296417 грн. (основного платежу
- 255432 грн., штрафних санкцій - 40985 грн.) та
№ в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на 564587 грн. (основного
платежу - 501316 грн., штрафних санкцій -
63271,35 грн.). В іншій частині в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2014 року касаційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 задоволено частково, постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11.02.2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2014 року
в частині відмови у задоволенні позову
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 -
скасовано. В цій частині справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції. В іншій частині
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.02.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2014 року -
залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
серпня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 серпня 2014 року та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права та невірно надано оцінку
обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11 серпня 2014 року - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що наявність
у позивача податкових накладних,
виданих контрагентом, за умови
встановлення судом факту нездійснення
самої господарської операції, не є
підставою для віднесення зазначених у
цих накладних сум до податкового
кредиту. При цьому копії податкових
накладних та видаткових накладних,
наданих позивачем тільки фіксують
господарську операцію. В свою чергу,
позивачем не надано до суду документів,
що підтверджують наявність товару,
який в подальшому був реалізований.
Відтак, суд дійшов висновку, що
позивачем не доведено факт реального
виконання умов договорів, що надало б
йому право на формування податкового
кредиту та валових витрат.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних матеріалів справи, податковим
органом було проведено планову виїзну
перевірку своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів) фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
за період з 01.04.2009 р. по 31.12.2011 р.

За результатами перевірки складено Акт
від 18.06.2011 р. №19/17-205/НОМЕР_2 (надалі - Акт
перевірки).

Податковим органом на підставі Акту
перевірки прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
04.07.2012 р. №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку з доходів фізичних осіб - 1 624
446,57 грн. з них за основним платежем 1 395
448,23 грн. та штрафні (фінансові) санкції
(штраф) - 223352,35 грн.; податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
04.07.2012 р. №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, що становить - 746 704,75
грн. з них за основним платежем 615 290 грн.
та штрафні (фінансові) санкції (штраф) -
121084,75 грн.

Вважаючи вказані податкові
повідомлення рішення протиправними,
позивач звернувся до
адміністративного суду з даним
позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з п. 198. 1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг;придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу

Відповідно до п. 198. 2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.6. ст. 198 Кодексу, не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з п. 201.11
ст. 201 ПК України).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 199.1 ст. 199 Податкового
кодексу України у разі якщо придбані
та/або виготовлені товари/послуги
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, до сум податку, які платник має
право віднести до податкового кредиту,
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку під час їх
придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг в оподатковуваних
операціях.

У відповідності до п 185.1ст. 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-V1 - датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в рай експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України: «платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
г) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору».

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 та п. 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видасться покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг,
послуг не містить відокремленої
вартості, перелік (номенклатура)
частково поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби, та враховується при
визначенні загальних податкових
зобов'язань».

Згідно п.19 ст. 2 та ст.9 Бюджетного
кодексу України доходи бюджету - усі
податкові, неподаткові та інші
надходження на безповоротній основі,
справляння яких передбачено
законодавством України (включаючи
трансферти, дарунки, гранти); доходи
бюджету класифікуються за такими
розділами: податкові надходження,
неподаткові надходження, доходи від
операцій з капіталом, трансферти;
податковими надходженнями визнаються
передбачені податковими законами
України загальнодержавні і місцеві
податки, збори та інші обов'язкові
платежі.

Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1. Встановлення факту
здійснення господарської операції. 2.
Встановлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. 3. Встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг) спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку 4. Встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Законом України "Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Відповідно абз. 11 ст.1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, документами, що є
підставою для внесення записів до
бухгалтерського обліку є накладні,
витратні накладні, товарно-транспортні
накладні. Відсутність відповідних
первинних документів, які
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей є
порушенням встановленого порядку
ведення бухгалтерського обліку.

Для надання юридичної сили і
доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні".

При цьому, при направлені справи до
суду першої інстанції Вищий
адміністративний суд України в своїй
ухвалі від 20.05.2014 року вказує на те, що
для правильного вирішення даного
спору, дослідженню підлягає перш за все
реальність господарської операції,
добросовісність дій платника податків,
яка полягала у відповідності вчинених
ним дій господарській меті та
досягненню економічних цілей з ТОВ "ВП
"Скіф", ТОВ "Укрхозімпекс", ТОВ "Край
Керама", ТОВ "Сінсіті СП", ТОВ "Астра
ЕК-Сім", ПП "Інферно", ТОВ "Спартак ЛТД",
ТОВ "АТП "Вєлєс" та ТОВ "Граніус-С"

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 червня 2014 року
про прийняття справи до провадження
було витребувано від позивача всю
первинну документацію по спірним
правочинам з вищезазначеними
контрагентами.

На виконання вказаної ухвали позивачем
було надано ряд документів, в тому
числі копії податкових накладних,
видаткових накладних, касових ордерів,
інше.

Так, з матеріалів справи убачається, що
між позивачем (Покупець), з однієї
сторони, та ТОВ "ВП "Скіф" (Постачальник),
з іншого боку, було укладено Договір
поставки №ВП - 0000022 від 01.02.2011 р. (надалі
по тексту Договір № ВП - 0000022).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.3 Договору
№ВП - 0000022, за даним Договором
Постачальник зобов'язується передати у
встановлений строк меблеву продукцію,
фурнітуру та комплектуючі (Товар) у
власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти Товар,
відповідно до рахунку-фактури і
сплатити за нього певну грошову суму.
Всі ризики, пов'язані з набуттям права
власності на Товар Покупцем при
передачі Товару, переходять до нього з
моменту здачі Товару Постачальником
перевізнику на території складу
Постачальника за адресою: АДРЕСА_1 для
доставки його Покупцеві. Поставка
Товару за цим Договором здійснюється
за попередньою домовленістю між
Сторонами у такі строки, що
визначаються в рахунках-фактурах на
поставку коленої партії Товару.
Замовлення на поставку Товару
виконується протягом місяця.

Згідно, п. 2.2, п. 2.4 Договору №ВП - 0000022,
при відвантаженні Товару Постачальник
надає Покупцеві наступні документи:
рахунок-фактура, видаткова накладна,
податкова накладна. Зобов'язання
Постачальника по поставці й передачі
Товару вважається виконаним після
того, як він надав (відвантажив)
Покупцеві Товар на своєму підприємстві
(складі) за адресою: АДРЕСА_1 та
одночасно передав документи зазначені
В п.2.2 цього Договору.

Позивачем надано суду податкові
накладні та видаткові накладні (стор.
95-145, том 2 Додатку до справи №2а-11020/12/2670).

На вимогу суду не надано
рахунки-фактури, заявки, довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні,
оскільки було здійснено поставки меблі
(кухні), які є габаритними та потребують
транспортного перевезення, що
передбачено умовами п. 2.2 , п. 2.3 Договору
№ВП-0000022.

Між Позивачем (Покупець), з однієї
сторони, та СП у формі ТОВ
"Укрхозімпекс", з іншого боку, було
укладено Договір поставки (дилеру)
№161210 від 16.12.2010 р. (надалі по тексту
Договір №161210).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.2 Договору
№161210, Продавець зобов'язується
поставляти товари, а Покупець
зобов'язується приймати товари та
оплачувати їх на умовах Даного
Договору. Найменування товарів:
драбини та підмостки алюмінієві (в т.ч.
стрем'янки, розсувні, приставні та
інші), драбини на горище; підмостки та
риштування клиново-хомутового типу;
риштування рамного типу та рамного
типу - легкі; підмостки типу «Атлант» та
міні-підмостки; лебідки електричні,
підіймачі щоглові, гідравлічні,
контейнери; секції для скидання
будівельного сміття; елементи стінової
опалубки та опалубки перекриття.

Згідно, п. 2.1 Договору №161210, кількість
товару: згідно заявок Покупця,
виставлених рахунків та накладних.
Якщо в рахунках-фактурах, накладних
тощо не вказано іншого, то вважається,
що поставка по ним здійснюється на
умовах даного договору.
Рахунки-фактури, накладні та заявки є
невід'ємними частинами даного
Договору.

Позивачем надано суду податкові
накладні, видаткові накладні,
повернення постачальнику, розрахунок
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної,
квитанція, акт звіряння взаємних
розрахунків за період з 01.01.2011 по 01.07.2011
між СП ТОВ «Укрхозімпекс» і фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 за договором
№ 161210 від 16.12.2010 (стор. 1-94 том 2 Додатку
до справи №2а-11020/12/2670).

На вимогу суду не надано
рахунки-фактури, заявки, довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні,
оскільки було здійснено поставки
товару (драбини та підмостки
алюмінієві (в т.ч. стрем'янки, розсувні,
приставні та інші), драбини на горище;
підмостки та риштування
клиново-хомутового типу; риштування
рамного типу та рамного типу - легкі;
підмостки типу «Атлант» та
міні-підмостки; лебідки електричні,
підіймачі щоглові, гідравлічні,
контейнери; секції для скидання
будівельного сміття; елементи стінової
опалубки та опалубки перекриття), який
є габаритними та потребують
транспортного перевезення, що
передбачено умовами п. 1.3 , п. 2.1 Договору
№161210.

Крім того, від ПрАТ "Край Керама"
(Постачальник) Позивачем (Одержувач)
було отримано керамічний граніт д/п
Дайсен, на підтвердження чого надано
видаткові накладні та податкові
накладні (стор. 123-135, том 3 Додатку до
справи №2а-11020/12/2670).

В матеріалах справи відсутні
рахунки-фактури (№11671 від 20.09.2011р., №7624
від 06.07.2011 р., №4736 від 04.05.2011 р.), згідно
яких було видано видаткові накладні,
довіреності на отримання товару,
докази поставлення товару на склад,
докази відвантаження товару,
товарно-транспортні накладні, оскільки
було здійснено поставки товару
(керамічний граніт), який є габаритним
та потребує транспортного перевезення.

Крім того, в податкових накладних
зазначено, що поставлення керамічного
граніту здійснено згідно Договорів
поставки: від 03.10.2011 р. №б/н; від 18.10.2011 р.
№б/н; від 20.09.2011 р. №11671; від 17.08.2011 р.
№б/н; від 15.08.2011 р. №б/н; від 05.05.2011 р.
№б/н., проте до матеріалів справи не
надано дані договори.

Між позивачем (Покупець), з однієї
сторони, та ТОВ "Сінсіті СП"
(Постачальник), з іншого боку, було
укладено Договір поставки №050102 від
05.01.2011 р. (надалі по тексту Договір
№050102).

У відповідності до п. 1.1 - п. 2.3 Договору
№050102, згідно з умовами цього Договору
Постачальник зобов'язується передати,
а Покупець зобов'язується прийняти у
власність продукцію партіями за
найменуванням у кількості,
комплектності, асортименті і сплатити
за неї визначену грошову суму. Покупець
робить Постачальнику Замовлення на
необхідний Товар із вказівкою його
кількості, особливостей комплектації,
терміну поставки та адреси складу
Покупця на яку треба доставити Товар.
Замовлення розміщується по телефону,
факсу, e-mail; при безпосередньому
спілкуванні з фахівцем відділу
замовлень і обслуговування клієнтів
Постачальника. Постачальник після
отримання згоди Покупця отримати Товар
та оплатити його, надає Товар по
накладній уповноваженій особі Покупця.

Згідно, п. 3.1 - п. 4.1 Договору №050102,
Постачальник зобов'язується: якісно і в
строк передавати Товар Покупцю з
урахуванням умов цього Договору;
Надавати інформацію про сервісні
центри гарантійного обслуговування на
строк вказаний в паспорті Товару;
Забезпечити сприяння у
післягарантійному обслуговування
Товару у офіційних сервісних центрах;
Обміняти неякісний Товар, якщо такий
виявлений в процесі продажу,
встановлення або експлуатації, на
аналогічний якісний Товар в строк не
пізніше 5 (п'яти) робочих днів з моменту
подання Покупцем відповідної вимоги;
Забезпечувати Товар необхідними
сертифікатами; Гарантувати якість
поставленого згідно з даним Договором
Товару впродовж терміну дії гарантії.
Продавець гарантує, що Товар, який
поставляється за цим Договором є
вільним від будь-яких прав та вимог на
нього третіх осіб. Покупець
зобов'язується: Сплатити Постачальнику
вартість Товару згідно накладної;
Прийняти переданий Постачальником
Товар у повному обсязі; Забезпечити
зберігання Товару, наданого
Постачальником. Товар (при наявності на
складі Постачальника), зазначений у
Замовленні, передається Покупцю
протягом доби з моменту одержання
Постачальником від Покупця згоди
отримати товар.

Позивачем надано суду податкові
накладні, видаткові накладні, акти
надання послуг, квитанції до
прибуткового касового ордеру (стор. 1-252
том 1 Додатку до справи №2а-11020/12/2670).

На вимогу суду не надано
рахунки-фактури, заявки, довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні,
оскільки було здійснено поставки
товару (для автомобілів (бампер,
підшипники, сальники, ричаги), шафи для
одягу, шини, ремні плити дорожні та
інший різноманітний товар), який є
габаритними та потребує транспортного
перевезення.

Також, між позивачем (Покупець), з
однієї сторони, та ТОВ "Астра Ексім"
(Продавець), з іншого боку, було
укладено Договір поставки №011210 від
01.12.2010 р. (надалі по тексту Договір
№011210).

У відповідності до п. 1.1 - п. 2.3 Договору
№011210, згідно з умовами цього Договору
Постачальник зобов'язується передати,
а Покупець зобов'язується прийняти у
власність продукцію партіями за
найменуванням у кількості,
комплектності, асортименті і сплатити
за неї визначену грошову суму. Покупець
робить Постачальнику Замовлення на
необхідний Товар із вказівкою його
кількості, особливостей комплектації,
терміну поставки та адреси складу
Покупця на яку треба доставити Товар.
Замовлення розміщується по телефону,
факсу, e-mail; при безпосередньому
спілкуванні з фахівцем відділу
замовлень і обслуговування клієнтів
Постачальника. Постачальник після
отримання згоди Покупця отримати Товар
та оплатити його, надає Товар по
накладній уповноваженій особі Покупця.

Згідно, п. 3.1 - п. 4.1 Договору №011210,
Постачальник зобов'язується: якісно і в
строк передавати Товар Покупцю з
урахуванням умов цього Договору;
Надавати інформацію про сервісні
центри гарантійного обслуговування на
строк вказаний в паспорті Товару;
Забезпечити сприяння у
післягарантійному обслуговування
Товару у офіційних сервісних центрах;
Обміняти неякісний Товар, якщо такий
виявлений в процесі продажу,
встановлення або експлуатації, на
аналогічний якісний Товар в строк не
пізніше 5 (п'яти) робочих днів з моменту
подання Покупцем відповідної вимоги;
Забезпечувати Товар необхідними
сертифікатами; Гарантувати якість
поставленого згідно з даним Договором
Товару впродовж терміну дії гарантії.
Продавець гарантує, що Товар, який
поставляється за цим Договором є
вільним від будь-яких прав та вимог на
нього третіх осіб. Покупець
зобов'язується: Сплатити Постачальнику
вартість Товару згідно накладної;
Прийняти переданий Постачальником
Товар у повному обсязі; Забезпечити
зберігання Товару, наданого
Постачальником. Товар (при наявності на
складі Постачальника), зазначений у
Замовленні, передається Покупцю
протягом доби з моменту одержання
Постачальником від Покупця згоди
отримати товар.

Позивачем надано суду податкові
накладні, видаткові накладні,
квитанції до прибуткового касового
ордеру.

На вимогу суду не надано
рахунки-фактури, заявки, довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні.

Між позивачем (Покупець), з однієї
сторони, та ПП "Інферно" (Продавець), з
іншого боку, було укладено Договір
поставки №310503 від 31.03.2011 р., який за
змістом є ідентичний договорам
поставки №050102 та №011210.

Позивачем надано суду податкові
накладні, видаткові накладні,
квитанції до прибуткового касового
ордеру за червень 2011 року. (стор. 146-249
том 2 та стор. 1-15 том 3 Додатки до справи
№2а-11020/12/2670).

На вимогу суду не надано
рахунки-фактури, заявки, довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні,
оскільки було здійснено поставки
товару (для автомобілів (підшипники,
форсунки), драбина, труби,
електродвигуни, канцелярські
приналежності та інший різноманітний
товар), який є габаритними та потребує
транспортного перевезення.

Між Позивачем (Покупець), з однієї
сторони, та ТОВ "Спарк ЛТД" (Продавець), з
іншого боку, було укладено Договір
поставки №010708 від 01.07.2011 р., який за
змістом є ідентичний договорам
поставки: №050102, №011210, №310503.

Позивачем надано суду податкові
накладні, видаткові накладні,
прибуткові накладні, квитанції до
прибуткового ордеру (стор. 16-122 том 3
Додатку до справи №2а-11020/12/2670).

На вимогу суду не надано
рахунки-фактури, заявки, довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні,
оскільки було здійснено поставки
товару.

Між ТОВ «Автотранспортне підприємство
«Велес» (Постачальник), з одного боку,
та Позивачем (Покупець), з іншого боку,
існували договірні взаємовідносини на
поставлення товару, згідно прибуткових
накладних, податкових накладних, акту
про надання послуг, квитанцій на
прибутковий касовий ордер (стор. 41-131,
том 3 справи №2а-11020/12/2670).

На вимогу суду не надано довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні,
оскільки було здійснено поставки
товару.

Крім того, в податкових накладних
зазначено, що поставлення товару
здійснено згідно Договору поставки від
31.10.2011 р., проте, в матеріалах справи
відсутній даний договір.

Між ТОВ «Граниус-С» (Постачальник), з
одного боку, та позивачем (Покупець), з
іншого боку, існували договірні
взаємовідносини на поставлення товару,
на підтвердження чого надано видаткові
накладні, податкові накладні акт
надання послуг, квитанції на
прибутковий касовий ордер (стор. 132-197,
том 3 справи №2а-11020/12/2670).

На вимогу суду не надано довіреності на
отримання товару, докази поставлення
товару на склад, докази відвантаження
товару, товарно-транспортні накладні,
оскільки було здійснено поставки
товару.

В податкових накладних зазначено, що
поставлення товару здійснено згідно
Договору поставки від 01.12.2011 р. та
договору про надання послуг від 15.12.2011
р. №151205, однак, вказані договори на
вимогу суду не надані.

Крім того, в вищезазначених документах
містяться підписи, проте, відсутні
ініціали осіб (П.І.Б.), які підписували
прибуткові накладні, видаткові
накладні, акти приймання передачі,
квитанції на прибутковий касовий
ордер.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із судом першої
інстанції, що позивачем не доведено
факт реального виконання умов
договорів, що надало б йому право на
формування податкового кредиту та
валових витрат.

Згідно з ст. 207 Господарського кодексу
України, господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Як зазначено у постанові Верховного
Суду України від 07.02.2012 № 21-425во10,
наявність у позивача податкових
накладних, виданих контрагентом, за
умови встановлення судом факту
нездійснення самої господарської
операції, не є підставою для віднесення
зазначених у цих накладних сум до
податкового кредиту

Судом першої інстанції вірно
зауважено, що копії наданих податкових
накладних та видаткових накладних лише
фіксують господарську операцію. В свою
чергу, позивачем не надано до суду
документів, що підтверджують наявність
товару, який в подальшому був
реалізований. Не надано таких
документів в якості доказів і під час
розгляду справи в апеляційному
провадженні.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02.06.2011 судам необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Згідно постанови Верховного суду
України від 08.09.2009 у справі № 21-737во09 про
необґрунтованість податкової вигоди
може свідчити відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів, а
також письмові заперечення посадових
осіб контрагентів, що будь-яких
документів, угод, платіжних доручень,
банківських та господарських
документів вони не підписували.

Також, у відповідності до п. 44.6 ст. 44
Податкового кодексу України, якщо
платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником у податковій
звітності, не надані під час перевірки,
такі документи повинні бути враховані
контролюючим органом під час розгляду
питання про прийняття рішення. Разом з
тим, у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому п. 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Відповідно до вимог, встановлених абз. 2
п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України,
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

Згідно з пунктом 86.7 вказаної статті
Кодексу у разі незгоди платника
податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до органу
державної податкової служби за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються органом
державної податкової служби протягом
п'яти робочих днів, що настають за днем
їх отримання (днем завершення
перевірки, проведеної у зв'язку з
необхідністю з'ясування обставин, що не
були досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

Системний аналіз вищезазначених
правових норм дозволяє стверджувати
про те, що законодавцем наділено
платника податків необхідним
механізмом захисту своїх прав від
можливих незаконних дій
співробітників контролюючого органу.
Разом з тим, на платника податків також
покладено обов'язок надання
документів, необхідних для здійснення
перевірки та чітко встановлено
наслідки невиконання цього обов'язку,
зокрема, застосування фінансової
відповідальності.

Вищезазначеною нормою визначено право
платника податку після отримання акту
перевірки надати документи, визначені
в акті перевірки, як відсутні. Акт
містить визначення про те, що позивачем
первинних бухгалтерських документів
до перевірки не надано в повному
обсязі, натомість, позивачем Акт
перевірки було отримано, що ним не
заперечується та заперечень з
первісною документацією позивачем
Податковому органу не надано.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із судом першої інстанції
про те, що оскільки відповідачу не було
надано в повному обсязі первинних
бухгалтерських документів під час
перевірки, то вбачається правомірним
висновок відповідача про порушення
позивачем вищезазначених норм
Податкового кодексу України щодо
обов'язкового підтвердження витрат та
податкового кредиту первинними
бухгалтерськими документами.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
серпня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 серпня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 25.11.2014 року.

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.