Справа № 522/13507/14-а
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/870/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської
міської ради, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до
суду з позовом до ОМР, за участю третьої
особи Департаменту комунальної
власності ОМР, та просять визнати
незаконною бездіяльність Одеської
міської ради щодо невнесення на
розгляд пленарного засідання Одеської
міської ради клопотання від 16 червня 2014
року про надання їм безоплатно у
власність змеленої ділянки площею 0, 10
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку АДРЕСА_1, та надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок; зобов'язати Одеську міську
раду внести на розгляд найближчого
пленарного засідання вищевказаного
клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
16 червня 2014 року позивачі звернулися до
ОМР із письмовим клопотанням про
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки площею по 0, 10 га та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок. До клопотання були додані
графічні матеріали, де позначено
бажане місце розташування земельної
ділянки на двох аркушах. Однак, листом
Департаменту комунальної власності
ОМР №01-26/КО-32-938 від 10 липня 2014 року
позивачів було повідомлено про
необхідність надання для розгляду
клопотання копій ідентифікаційних
номерів, копії паспортних документів
та графічних матеріалів (геопідоснова
М 1:500, викопіювання з чергового плану м.
Одеси М 1:2000), на яких зазначено місце
розташування земельної ділянки.
Позивачі вважають, що такі вимоги
Департаменту комунальної власності
ОМР є безпідставними та порушують
норми ст. 118 ЗК України.

ОСОБА_1, який діє в свої інтересах та в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОМР в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та вказала, що
вищевказане клопотання позивачів було
розглянуто ОМР та надані детальні
рекомендації виконавчим органом ОМР -
департаментом комунальної власності
ОМР, про що надано відповідь в листі від
10 липня 2014 р. № 01-26/КО-32-938. Зазначеним
листом Департамент повідомив, що по
наданим графічним матеріалам
неможливо визначити місце
розташування земельної ділянки, тому
заява не відповідає положенням ст. 118 ЗК
України.

Представник Департаменту комунальної
власності ОМР вважала позовні вимоги
безпідставними, та у судовому
засіданні зазначила, що ОМР в межах
наявної компетенції не здійснює
внесення на розгляд пленарного
засідання сесії відповідних клопотань
осіб, а керуючись нормами діючого
законодавства затверджує повістку дня
сесії з подальшим розглядом
відповідних клопотань та прийняттям
рішення по суті порушеного питання,
зокрема, щодо надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думки сторін, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом встановлено, що 16 червня 2014 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до
Одеської міської ради з клопотанням у
порядку ч. 6 ст. 118 ЗК України про
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки площею по 0, 10 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку АДРЕСА_1, та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, та
просили розглянути дане питання на
сесії міської ради. У додатку до
клопотання значаться: графічні
матеріали, на яких позначено бажане
місце розташування земельної ділянки з
метою отримання її безоплатно у
власність.

В якості графічних матеріалів до
поданого клопотання було додано копію
карти міста Одеси.

Листом Департаменту комунальної
власності ОМР №01-26/КО-32-938 від 10 липня 2014
року позивачів було повідомлено про
необхідність надання для розгляду
клопотання копій ідентифікаційних
номерів, копії паспортних документів
та графічних матеріалів (геопідоснова
М 1:500, викопіювання з чергового плану м.
Одеси М 1:2000), на яких зазначено місце
розташування земельної ділянки.

За наявності графічних матеріалів, які
відповідають вимогам чинного
законодавства, клопотання позивачів
може бути подано на розгляд чергової
сесії Одеської міської ради, оскільки
при розгляді клопотання міська рада
зобов'язана перевірити об'єкт на
відповідність до генеральних планів
населених пунктів, містобудівної
документації та інших вимог,
визначених у ч. 7 ст. 118 ЗК України.
Відповідно, відсутність графічних
матеріалів позбавляє можливості
міську раду ідентифікувати об'єкт на
відповідність вимогам ЗК України і тим
самим прийняти обґрунтоване рішення
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, так і про відмову у
його наданні.

Доводи позивачів про безпідставність
вищевказаних вимог Департаменту
комунальної власності ОМР через
невідповідність їх вимогам ч. 6 ст. 118 ЗК
України спростовуються наступним.

Одеська міська рада при здійсненні
повноважень у галузі земельних
відносин відповідно до положень ст. 12
ЗК України, зокрема, щодо розпорядження
землями територіальної громади шляхом
передачі відповідних земельних
ділянок комунальної власності у
власність/користування фізичним та
юридичним особам, керується нормами
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Земельним кодексом України,
іншими прийнятими відповідно до цих
законів нормативно-правовим актами.

За змістом ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб).

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України міська
рада розглядає клопотання у місячний
строк і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

У п. 7 Положення «Про порядок ведення
державного земельного кадастру»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 січня 1993 року №
15, чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів, у
тому числі орендарів, правовий режим
земель, що перебувають у державній,
колективній і приватній власності, їх
кількість, якість, народногосподарську
цінність та продуктивність по
власниках землі і землекористувачах,
населених пунктах, територіях
сільських, селищних, міських, районних
Рад народних депутатів, областях,
Республіці Крим та Україні в цілому.

Земельно-кадастрова документація
ведеться згідно з інструкцією ведення
державного земельного кадастру,
затверджуваною Держкомземом.

До графічних матеріалів, які мають бути
погоджені керівником територіального
органу земельних ресурсів, відносяться
викопіювання з чергового
земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації, що розробляється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
надана позивачами копія карти міста
Одеси не належить до графічних
матеріалів та не може вважатися
належним чином оформленими графічними
матеріалами.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідачем обґрунтовано не
винесено на розгляд чергової сесії ОМР
клопотання позивачів про надання
безкоштовно у власність земельної
ділянки, оскільки надані ними графічні
матеріали (карта міста Одеси) не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи повинні діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і Законами
України.

Тому, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необґрунтованими та
такими, що не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 14, 19 Конституції
України, ст. ст. 40, 78, 81, 116, 118, 121 ЗК
України, ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування», п. 7 Положення
«Про порядок ведення державного
земельного кадастру», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№15 від 12 січня 1993 року, ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11,
71, 86, 94, 128, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської
ради, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради про
визнання незаконною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя
Свячена Ю.Б.