Справа № 825/3549/14
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м.
Чернігів Справа
№ 825/3549/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Лобана Д.В.,

при секретарі
Новик Н.С.,

за участю представників сторін

від позивача
Нікішина Д.В.,

Сальви В.О.,

від відповідача
Бобруйко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чернігівські інсталяційні системи»
до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання протиправними та скасування
рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігівські
інсталяційні системи» звернулось до
суду з адміністративним позовом, в
якому, з урахуванням збільшення
позовних вимог, просить про визнання
протиправним та скасування наказу
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
03.11.2014 № 3140 про проведення
документальної позапланової перевірки
ТОВ «Чернігівські інсталяційні
системи» (далі - ТОВ «ЧІС»), визнання
протиправним та скасування рішення
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
05.11.2014 про застосування умовного
адміністративного арешту майна ТОВ
«ЧІС».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем, на думку позивача, були
порушені вимоги Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим податковим
органом було прийнято протиправний
наказ та рішення.

Запит податкового органу від 19.09.2014 не
відповідає вимогами п. 73.3, п. 73.5 ст. 73, пп.
78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Крім того, позивач зазначає, що в
порушення строку для надання відповіді
на запит податкового органу, 04.11.2014
прибув податковий інспектор з метою
проведення виїзної позапланової
перевірки на підставі наказу № 3140 від
03.11.2014.

В проведенні даної перевірки
відповідачу було відмовлено, на
підставі цього відповідачем було
прийнято рішення від 05.11.2014 про
застосування адміністративного арешту
майна ТОВ «ЧІС».

Отже, на думку ТОВ «ЧІС», з урахуванням
не відповідності запиту вимогам ПК
України, у відповідача були відсутні
підстави для проведення перевірки та
прийняття рішення про накладення
умовного адміністративного арешту
майна.

У судовому засіданні представники
позивача позов підтримали, просили
його задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та у заяві про
збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала, просила
відмовити в його задоволенні,
посилаючись на письмові заперечення (а.
с. 34-36), в яких зазначено, що в порушення
п. 78.4 ст. 78 ПК України позивачем не було
надано письмових пояснень на запит, в
зв'язку з чим керівником податкового
органу було прийнято наказ № 3140 від
03.11.2014 щодо проведення позапланової
виїзної документальної перевірки ТОВ
«ЧІС».

Також, зазначає, що дефектність
оформлення наказу не є підставою для
визнання спірного наказу протиправним.

Щодо проведення перевірки, то
відповідач вважає свої дії та рішення
такими, що прийняті на підставі та у
відповідності до п. 81.2 ст. 81, п.п. 92.4.3 п.
94.2 ст. 94 ПК України.

З урахуванням вищевикладеного, ДПІ у м.
Чернігові просить відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви та заперечень на неї,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Чернігові
було надіслано запит № 11348/10/25-26-20-01-23
від 19.09.2014 (а. с. 11) про надання
інформації та її документального
підтвердження.

Відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України
контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав:

1) за результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу
про ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим
Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 42 ПК України
податкові повідомлення - рішення,
податкові вимоги або інші документи,
адресовані контролюючим органом
платнику податків, повинні бути
складені у письмовій формі,
відповідним чином підписані та у
випадках, передбачених законодавством,
завірені печаткою такого
контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином
врученими, якщо вони надіслані за
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) платника податків
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або особисто вручені
платнику податків або його законному
чи уповноваженому представникові.

Судом встановлено, що в порушення
вищезазначених норм відповідачем було
направлено вищезазначений запит
простим листом без повідомленням про
вручення (а. с. 27), тобто вважається
таким, що вручений не належним чином.

Крім того, податковим органом у
судовому засіданні не було надано
належних та допустимих доказів щодо
наявності підстав проведення
документальної позапланової
перевірки, визначених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
ПК України, в якому зазначено, що за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Суд звертає увагу на те, що у
вищезазначеному запиті податкової
взагалі відсутні строки для надання
відповіді на даний запит.

При цьому, вищезазначений запит було
отримано підприємством 24.10.2014, що
підтверджується копією конверта зі
штампом поштового відправлення (а. с. 27)
та довідкою з Чернігівської дирекції
«Укрпошта» від 12.11.2014 (а. с. 26), обов'язок
надати пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий запит
(лист) Державної податкової інспекції у
м. Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
виник у позивача з наступного дня після
отримання цього запиту, а саме з 27.10.2014
та протягом 10 робочих днів з дня
отримання запиту - до 07.11.2014.

Початок перебігу строку визначено ч. 1
ст. 253 Цивільного кодексу України,
згідно з якою перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно ст. 255 Цивільного кодексу
України визначає порядок вчинення дій
в останній день строку - якщо строк
встановлено для вчинення дії, вона може
бути вчинена до закінчення останнього
дня строку. У разі, якщо ця дія має бути
вчинена в установі, то строк спливає
тоді, коли у цій установі за
встановленими правилами припиняються
відповідні операції. Письмові заяви та
повідомлення, здані до установи зв'язку
до закінчення останнього дня строку,
вважаються такими, що здані своєчасно.

Ігноруючи вищезазначені норми та з
порушенням строку 10 робочих днів з дня
отримання запиту, законодавством
наданих позивачу для надання пояснень
та їх документального підтвердження,
податковим органом вже на сьомий день
було прийнято наказ № 3140 від 03.11.2014 про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки (а. с. 13),
підставою для прийняття якого є
неналежним чином вручений запит.

Крім того, 29.10.2014 за № 49/14 підприємством
було надіслано лист щодо надання
уточнень по даному запиту, в якому
позивач просить надати відповідь на
нього протягом п'яти робочих днів з
метою своєчасності прийняття
товариством рішення про надання
пояснень та копій документів, однак
таких уточнень відповіді позивачу не
надходило. З цього листа вбачається, що
позивач намагався виконати вимоги
запиту податкової у передбаченим
податковим законодавством порядку.

Враховуючи наведені норми, та з
урахуванням численних порушень з боку
податкового органу при прийнятті
оскаржуваного наказу, наказ є таким що
не відповідає нормам чинного
законодавства, прийнятий не на
підставі та не у межах повноважень з
якими їх було надано, та підлягає
скасуванню.

Також, судом встановлено, що 04.11.2014 до
позивача прибув податковий інспектор з
метою проведення виїзної позапланової
перевірки на підставі наказу № 3140 від
03.11.2014, що не заперечувалось сторонами у
судовому засіданні.

У проведенні даної перевірки
відповідачу правомірно, враховуючи
вищезазначене, було відмовлено, на
підставі чого відповідачем
протиправно було прийнято рішення від
05.11.2014 про застосування
адміністративного арешту майна ТОВ
«ЧІС» (а. с. 14).

Так, згідно п. 78.5 ст. 78 ПК України допуск
посадових осіб контролюючих органів до
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
здійснюється згідно із статтею 81 цього
Кодексу. Документальна позапланова
невиїзна перевірка здійснюється у
порядку, передбаченому статтею 79 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України у
разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

В порушення вищезазначених норм
податковим органом не складено акт,
який засвідчує факт відмови у допуску
посадових (службових) осіб
контролюючого органу до проведення
перевірки.

На спростування вищезазначеного суду
не надано жодних доказів наявності
такого акту.

Згідно п. 94.1 ст. 94 ПК України
адміністративний арешт майна платника
податків (далі - арешт майна) є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК
України арешт майна може бути
застосовано, якщо платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб
контролюючого органу.

Оскаржуване рішення податкового
органу про накладення
адміністративного арешту, з
урахуванням порушення вищезазначених
норм, протиправності наказу та
необгрунтованості проведення
вищезазначеної перевірки, не складання
акту про недопуск до перевірки є
протиправним, таким що не відповідає
вимогам податкового законодавства,
винесеним на підставі та не у межах
повноважень з якими їх було надано, та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції»
визначив, що «...адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі і поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
своїх рішень.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чернігівські інсталяційні системи», -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної податкової інспекції у
м. Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській від 03.11.2014 №
3140 про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«ЧІС».

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
від 05.11.2014 про застосування умовного
адміністративного арешту майна ТОВ
«ЧІС».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівські
інсталяційні системи» судові витрати в
сумі 74 (сімдесят чотири) грн.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України
апеляційна скарга подається через
Чернігівський окружний
адміністративний суд, а її копія
надсилається апелянтом до суду
апеляційної інстанції, протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, а у
разі проголошення її вступної та
резолютивної частин, або прийняття її у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано,
або її подано з пропуском строку, у
поновленні якого було відмовлено, а у
разі вчасного подання апеляційної
скарги, з набранням законної сили
рішенням апеляційної інстанції, якщо
оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя
Д.В. Лобан