Справа № 2а-8739/10/1570
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/23884/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі (далі - СДПІ)

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25.10.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2012

у справі №2а-8739/10/1570

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ГТ Проект-Україна"
(далі - Товариство)

до СДПІ

про скасування податкових
повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25.10.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16.03.2012, позов задоволено; скасовано
податкові повідомлення-рішення від
11.08.2010 № /0 та від 19.08.2010 № /0.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що податковою інспекцією не
доведено фіктивності господарських
операцій з поставки товарів та
підрядних робіт позивачеві, за якими
останнім було сформовано податковий
кредит.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
рішеннями попередніх судових
інстанцій, СДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати зазначені судові акти і
відмовити у позові. На обґрунтування
касаційних вимог скаржник зазначає, що
спірні операції з поставки підрядних
робіт та товарів позивачеві не були
опосередковані реальним виконанням, а
Товариством подано формальні
документи, що не відповідають реальним
фактам господарської діяльності

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення касаційної
скарги СДПІ з урахуванням такого.

Як вбачається з установлених судами
обставин справи, СДПІ було проведено
документальну невиїзні документальні
перевірки Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства та іншого законодавства
при формуванні податкового кредиту по
декларації з ПДВ за період з 01.05.2010 по
31.05.2010 та за період з 01.03.210 по 30.06.2010,
оформлені актами, відповідно, від 05.08.2010
№ 493/16-3/25033733/70 та від 29.07.2010 №
473/16-3/25033733/66.

Під час цих перевірки податковим
органом було виявлено факт формування
позивачем податкового кредиту за
операціями з придбання будівельних
робіт (ремонт та реконструкція
причалів у портах України) та товарів
(стального шпунтового профілю) у рамках
господарських правовідносин з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Техагробуд» та
приватним підприємством «Мет-Профіль»,
які відсутні за місцезнаходженням
(зареєстровані за адресою масової
реєстрації), не мають необхідного
обсягу матеріально-технічної бази
(основних фондів, складських приміщень,
транспортних засобів) та трудового
персоналу для поставки позивачеві
підрядних робіт та продукції в
заявлених обсягах, цими
постачальниками порушено установлений
порядок подання податкової звітності
до контролюючого органу, що призвело до
виникнення розбіжності між
задекларованими позивачем сумами
податкового кредиту та податковими
зобов'язаннями цих постачальників.

Розцінивши вказані обставини як доказ
безтоварності розглядуваних операцій
та їх штучного документування з метою
створення сприятливих податкових
наслідків у податковому обліку
Товариства, СДПІ було прийнято:

податкове повідомлення-рішення від
11.08.2010 № /0, згідно з яким
Товариству визначено податкове
зобов'язання з ПДВ у сумі 653 747 грн. (у
тому числі 482 256 грн. за основним
платежем та 171 491 грн. за штрафними
санкціями);

податкове повідомлення-рішення від
19.08.2010 № /0 про донарахування
позивачеві податкового зобов'язання з
ПДВ у сумі 300 776 грн. (у тому числі 231 366
грн. за основним платежем та 69410 грн. за
штрафними санкціями).

Відхиляючи зазначені доводи
податкового органу як необґрунтовані,
суди обох попередніх інстанцій
підтримали правову позицію позивача по
справі, зазначивши, що Товариство
підтвердило право на податковий кредит
належним чином оформленими первинними
документами, зокрема, договорами,
податковими накладними, локальними
кошторисами, довідками про вартість
виконаних будівельних робіт за формою
№ КБ-3, актами приймання виконаних
будівельних робіт за формою № 2КБ-2в,

Однак, на думку колегії суддів Вищого
адміністративного суду України, така
правова оцінка обставин справи є
передчасною.

Як випливає з визначення, що міститься
у пункті 1.7 статті 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» (який діяв
на час виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 названого Закону податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4
цієї ж статті Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

З наведених законодавчих положень
вбачається, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними).

При цьому як відомості, що містяться у
податкових накладних, так і дані
первинних документів, що складаються
при здійсненні господарської операції
та подаються платником до
контролюючого органу, мають
відповідати установленим вимогам та
містить достовірну інформацію про
обставини, з якими законодавством
пов'язує реалізацію права платника на
податкову вигоду.

Відмова в отриманні податкової вигоди
за наявності у документах платника
недостовірних та суперечливих
відомостей є податковим ризиком. У
цілях підтвердження обґрунтованості
заявлених податкових вигод має бути
встановлений їх об'єктивний предметний
зв'язок з фактами та результатами
реальної підприємницької або іншої
економічної діяльності, що слугує
підставою для висновку про
достовірність первинних документів, у
тому числі й відносно учасників та умов
господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість витрат (у тому числі і
по сплаті ПДВ) первинними документами
покладається на платника, позаяк саме
він виступає суб'єктом, що використовує
включену постачальником до ціни
товару, роботи, послуги суму ПДВ при
обчисленні суми податку, яка підлягає
перерахуванню до бюджету.

У справі, що переглядається, суди з
урахуванням доводів податкової
інспекції не перевірили належним чином
реальності виконання товариством з
обмеженою відповідальністю
«Техагробуд» та приватним
підприємством «Мет-Профіль» поставок
підрядних робіт та товарів позивачеві.

Суди фактично обмежилися посиланням на
формальну наявність первинних
документів, складенням яких
опосередковувалися спірні операції, та
оформлення цих документів з
дотриманням вимог чинного
законодавства.

У даному разі з огляду на зафіксовані
податковим органом факти судам
необхідно було більш ретельно
перевірити обставини стосовно ходу
виконання робіт за договорами підряду,
укладеними позивачем та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Техагробуд», з'ясувавши: на яких саме
об'єктах відповідні роботи
проводилися, які особи конкретно
контролювали виконання цих робіт; кому
саме та яким чином Товариством було
забезпечено доступ до об'єктів для
виконання робіт, шляхом, зокрема,
надання перепусток, подання списків
осіб охороні тощо, яким чином позивач
здійснював поточний контроль за станом
виконання робіт.

З урахуванням доводів податкової
інспекції щодо відсутності у
товариства з обмеженою
відповідальністю «Техагробуд»
об'єктивної можливості виконати спірні
роботи в силу відсутності основних
фондів, трудового персоналу,
транспортних засобів, судам необхідно
було перевірити рух грошових коштів на
рахунках цього постачальника,
дослідивши наявність у цього суб'єкта
господарювання у перевірених періодах
витрат на оплату орендованих у третіх
осіб обладнання та механізмів,
залучення ним сторонніх до осіб для
виконання розглядуваних операцій, а
також перерахування ним коштів на
загальногосподарські послуги (як-от -
оренда, зв'язок, оплата праці) у процесі
провадження ним реальної
господарської діяльності.

Слід також зауважити, що за звичаями
ділового обороту рішенню замовника про
залучення підрядника передує аналіз
ринку будівельних робіт; при цьому
враховується ділова репутація,
професійний досвід, рівень цін,
унікальність компанії тощо. А відтак
слід перевірити, якими критеріями
керувався позивач при виборі
зазначеного підрядника, чи було
здійснено позивачем заходи розумної
обережності при виборі контрагента
(як-от -з'ясування наявності у нього
ліцензії на виконання будівельних
робіт, необхідних умов для здійснення
цих робіт, наявності у осіб, що
виступали представниками цих
контрагентів, відповідних повноважень
тощо).

Оцінюючи операції з поставки приватним
підприємством «Мет-Профіль» продукції
(стального шпунтового профілю)
позивачеві, суди також не перевірили
рух активів у процесі виконання цієї
операції, не з'ясували обставин щодо
його транспортування, зберігання,
прийняття за кількістю та якістю, не
встановили персоналії осіб, які
безпосередньо брали участь у виконанні
операції.

Лише за наслідками дослідження
зазначених обставин суди могли дійти
об'єктивного висновку про реальність
(або безтоварність) спірних операцій
та, відповідно, про правомірність
формування позивачем податкового
кредиту за цими операціями.

Оскільки межі перегляду справи в
касаційній інстанції, визначені у
частині першій статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не дають права касаційному
суду встановлювати або вважати
доведеними обставини, які не були
встановлені у судовому рішенні, тоді як
наведені процесуальні правопорушення,
які полягають у неповному з'ясуванні
обставин справи, що входять до предмета
доказування у справі, позбавляють
касаційний суд можливості перевірити
правильність та законність
оскаржуваних рішень, то останні
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд.

Під час цього розгляду суду першої
інстанції необхідно достеменно
встановити викладені в цій ухвалі
обставини і за наслідками
встановленого правильно застосувати
норми матеріального права і прийняти
законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу
спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі
задовольнити частково.

2. Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25.10.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2012 у
справі №2а-8739/10/1570 скасувати.

Справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько