Справа № 817/2982/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року м.
Київ К/800/62782/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого Винокурова К.С.

Суддів: Кочана В.М.

Пасічник С.С.

Секретар судового

засідання Сперкач Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 08
жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Відділу
Державтоінспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області про визнання дій
протиправними і зобов'язання вчинити
дії, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Відділу
Державтоінспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області (ВДАІ УМВСУ в
Рівненській області) про визнання дій
протиправними щодо відмови у
безоплатній перереєстрації автомобіля
марки "Volkswagen" моделі "Passat", д.р.н.НОМЕР_2
(номер кузова НОМЕР_1) та зобов'язання
вчинення дій щодо переоформлення
даного автомобіля відповідно до
довідки Головного управління
соціального захисту населення
Рівненської обласної державної
адміністрації від 22 січня 2013 року №
01-18-05/120.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2013
року, залишеною без мін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20
листопада 2013 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення судів скасувати
та ухвалити нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з урахуванням
наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 29 липня 2005 року ОСОБА_4, як
інвалід ІІІ групи, за посередництва
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської обласної державної
адміністрації, був забезпечений
автомобілем марки "Volkswagen" моделі "Passat",
д.р.н. НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_1),
1995 року випуску, з об'ємом двигуна 1781
см.куб., що ввезений на митну територію
України як гуманітарна допомога.
Зазначений автомобіль зареєстровано
за ОСОБА_4 без права продажу і дарування
іншій особі, з видачею свідоцтва про
державну реєстрацію транспортного
засобу НОМЕР_3

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
була членом сім'ї ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На день його смерті
позивач постійно проживала разом з ним
за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_4, досягнувши
повноліття, позивач звернулася до ВДАІ
УМВСУ в Рівненській області з дозволом
від Головного управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської обласної державної
адміністрації щодо зняття з обліку для
здійснення перереєстрації автомобіля
марки "Volkswagen" моделі "Passat", д.р.н. НОМЕР_2
(номер кузова НОМЕР_1) на своє ім'я.

Листом від 16 серпня 2013 року № 35/4-4623 ВДАІ
УМВСУ в Рівненській області
повідомлено позивача про відмову
перереєструвати даний автомобіль без
сплати податків і зборів за ставками,
діючими на день здійснення митного
оформлення автомобілю.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з чим
погодився суд апеляційної інстанції,
своє рішення мотивував тим, що
відповідач, приймаючи рішення щодо
відмови у безоплатній перереєстрації
автомобіля марки "Volkswagen" моделі "Passat",
д.р.н. НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_1) на
ім'я ОСОБА_3, діяв відповідно до чинного
законодавства України та в межах
визначених ним повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками судів попередніх інстанцій,
враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875-ХІІ після
смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, виданий безоплатно чи на
пільгових умовах, у тому числі визнаний
гуманітарною допомогою, за бажанням
членів його сім'ї може бути переданий у
їх власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 4 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 вересня 1997 року № 999 (далі -
Порядок від 08 вересня 1997 року № 999),
чинного на момент одержання померлим
ОСОБА_4 автомобіля, встановлено, що
безплатне забезпечення інвалідів
автомобілями або продаж їх на
пільгових умовах провадиться
Міністерством праці та соціального
захисту Автономної Республіки Крим,
головними управліннями праці та
соціального захисту населення
обласних. Київської міської державної
адміністрації і управлінням праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської державної
адміністрації на десятирічний термін
експлуатації без права продажу,
дарування і передачі іншій особі. Після
закінчення зазначеного терміну
інвалід може користуватися цим
автомобілем до одержання нового.

Судами попередніх інстанцій вірно
зазначено, що на момент смерті ОСОБА_4
Порядок від 08 вересня 1997 року № 999
втратив чинність, а відповідні
правовідносини врегульовувалися новим
Порядком забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 19 липня
2006 року № 999 (далі - Порядок від 19
липня 2006 року № 999), а саме: розділом
«Забезпечення інвалідів автомобілями,
визнаними гуманітарною допомогою»
Порядку № 999.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України було
дано Конституційним Судом України у
рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99.
Відповідно до п. 2 цього рішення принцип
незворотності дії в часі
нормативно-правових актів треба
розуміти так, що дія нормативного акту
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, для правильного вирішення
спору, слід встановити внаслідок яких
подій Позивач стала учасником
публічно-правових відносин з приводу
перереєстрації на її ім'я
вищезазначеного автомобіля та, яким
нормативним актом на момент виникнення
таких подій зазначені публічно-правові
відносини регулювалися.

В даному випадку подією, внаслідок якої
виникли підстави для подальшого
набуття Позивачем прав на автомобіль, є
смерть ОСОБА_4

Таким чином, питання про подальшу долю
автомобіля, отриманого інвалідом як
гуманітарна допомога, повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, якому надавався
автомобіль як гуманітарна допомога.

Відповідно, таким нормативно-правовим
актом є Порядок від 19 липня 2006 року № 999.
Відповідно до положень п. 41 вказаного
Порядку автомобіль, отриманий
інвалідом як гуманітарна допомога,
після його смерті повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту, або видається
в порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Відповідно до абз. 7 п.41 розділу
«Забезпечення інвалідів автомобілями,
визнаними гуманітарною допомогою»
Порядку від 19 липня 2006 року № 999 після
смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному з членів сім'ї
Інваліда за рішенням Мінсоцполітики за
умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, які
повинні бути сплачені членом сім'ї
померлого інваліда, дитини-інваліда
протягом шести місяців з дня смерті
інваліда. Контроль за дотриманням
зазначеного строку здійснюється
головним управлінням соціального
захисту чи управлінням виконавчої
дирекції.

Згідно зі ст. 11-1 Закону України «Про
гуманітарну допомогу» № 1192-ХІУ (у
редакції, чинній на день смерті
інваліда ОСОБА_4С), після смерті
інваліда, дитини-інваліда автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через органи
праці та соціального захисту населення
і користувався менше 10 років, може бути
переданий у власність одному із членів
сім'ї за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля. Якщо інвалід,
дитина-інвалід користувався
автомобілем більше 10 років, за бажанням
членів його сім'ї автомобіль може бути
переданий у їх власність безкоштовно.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_4 володів
автомобілем марки "Volkswagen" моделі "Passat",
д.р.н. НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_1) з 29
липня 2005 року до моменту смерті
-ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто менше 10 років,
що виключає можливість задоволення
позовних вимог Позивача.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи порушено норми
процесуального та матеріального права.

Суд касаційної інстанції залишає без
задоволення касаційну скаргу, а
рішення - без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 210, 221, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 08
жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає крім, як в строки, з підстав та
в порядку, передбаченому главою 3
розділу IV КАС України.

Судді:
К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С.Пасічник