Справа № 804/9925/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
27 жовтня 2014 р. Справа № 804/9925/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
представників позивача
Єршова В.Л., Піндаса Г.Г.
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства
«Електропромислова компанія» до
Державної податкової інспекції в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання неправомірними
і скасування податкових
повідомлень-рішень, -
товариство «Електропромислова
компанія» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить скасувати податкові
від 17.06.2014 року Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що податковим органом було
проведено документальну планову
виїзну перевірку та документальну
позапланову виїзну перевірку ПрАТ
«Електропромислова компанія» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.
Складеними за результатами перевірки
актами зафіксовано численні порушення
податкового законодавства та на їх
підставі Державною податковою
інспекцію Бабушкінського району м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області було
від 17.06.2014 року. Позивач вважає
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення -
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням вимог чинного
законодавства та такими, що підлягають
скасуванню. Висновки зазначені в актах
перевірки не відповідають фактичним
обставинам та повністю спростовуються
наявними первинними документами.
Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі та просили задовольнити з
підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив відмовити в його задоволенні в
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, проаналізувавши чинне
законодавство, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що позивач Приватне
акціонерне товариство
«Електропромислова компанія»
зареєстроване 25.07.1997 року
Дніпропетровським міським управлінням
юстиції та знаходиться на податковому
обліку в Державній податковій
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
Відповідно довідки з ЄДРПОУ видами
діяльності позивача є: виробництво
електродвигунів, генераторів і
трансформаторів; електромонтажні
роботи; оптова торгівля іншими
машинами й устаткуванням (основний);
неспеціалізована оптова торгівля; інші
види роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах;
діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих
З 10.02.2014 року по 28.02.2014 року Державною
податковою інспекцією у
Бабушкінському районі ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, на підставі
наказу № 262 від 21.02.2014 року, проведена
документальна планова виїзна
перевірка ПрАТ «Електропромислова
компанія» щодо дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
За результатами перевірки податковою
інспекцією було складено акт №
463/04-62-22-1/24994146 від 07.03.2014 року, яким
встановлено порушення пп.14.1.27, пп.14.1.56,
пп.14.1.228 п.14.1, ст.14, пп.135.5.4, п.135.5, ст.135,
п.137.1 п.137.10 ст.137, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст. 138,
пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України, а саме занижено податок на
прибуток всього у сумі 300 811 грн., у тому
числі за ІІ квартал 2011 року у сумі 135 275
грн., за ІІІ квартал 2011 року у сумі 18 276
грн., за IV квартал 2011 року у сумі 38 741
грн., за ІІ квартал 2012 року у сумі 59 411
грн., за ІІІ квартал 2012 року у сумі 49 109
грн.; пп.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201
Податкового Кодексу України, а саме
занижено податок на додану вартість
всього у сумі 184 300 грн., у тому числі за
березень 2011 року у сумі 16 667 грн., за
квітень 2011 року у сумі 14 586 грн., за
травень 2011 року у сумі 3 143 грн., за
червень 2011 року у сумі 27 951 грн., за
липень 2011 року у сумі 2 476 грн., за
серпень 2011 року у сумі 4998 грн., за
вересень 2011 року у сумі 4 010 грн., за
жовтень 2011 року у сумі 12 414 грн., за
листопад 2011 року 17 263 грн., за травень 2012
року у сумі 39 494 грн., за червень 2012 року
13 333 грн., за липень 2012 року у сумі 19 632
грн., за серпень 2012 року у сумі 333 грн. та
за вересень 2012 року у сумі 8 000 грн.
Не погодившись із висновками акту
перевірки № 463/04-62-22-1/24994146 від 07.03.2014
року ПрАТ «Електропромислова
компанія» подало заперечення на акт.
03 квітня 2014 року листом № 8644/10/04-62-22-1
Державна податкова інспекція у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області надала
відповідь на заперечення, якою
зазначила, що висновки акту перевірки
№ 463/04-62-22-1/24994146 від 07.03.2014 року є
правомірними та такими, що не
суперечать діючому законодавству.
04 квітня 2014 року податковим органом
прийнято податкове повідомлення -
рішення № , яким Приватному
акціонерному товариству
«Електропромислова компанія»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем на
суму 300 811 грн., за штрафними санкціями -
75 202,75 грн. та податкове
повідомлення-рішення № , яким
Приватному акціонерному товариству
«Електропромислова компанія»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на суму 184 300 грн., за
штрафними санкціями - 46 075 грн.

10 квітня 2014 року ПрАТ
«Електропромислова компанія»
оскаржила вищезазначені податкові
повідомлення-рішення до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

23 квітня 2014 року в своєму рішенні
№2334/10104-36-10-08-09 Головне управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області вирішило продовжити термін
розгляду скарги по 10 червня 2014 року і
доручило ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська провести позапланову
документальну перевірку ПрАТ
«Електропромислова компанія», в ході
якої дослідити питання, які стали
предметом оскарження, з урахуванням
аргументів і доводів, наведених
платником у скарзі.

З 05.05.2014 року по 12.05.2014 року Державною
податковою інспекцією у
Бабушкінському районі ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, на підставі
наказу № 547 від 28.04.2014 року, проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ПрАТ «Електропромислова
компанія» з питань викладених у скарзі
від 10.04.2014 №132 поданої до ГУ Міндоходів
у Дніпропетровській області.

За результатами перевірки податковою
інспекцією було складено акт №
1160/04-62-22-1/24994146 від 19.05.2014 року, яким
встановлено, що інформація, наведена в
скарзі від 10.04.2014 №132 не спростовує
висновків акту від 07.03.2014 №463/04-62-22-1/24994146
про результати документальної
планової виїзної перевірки. Отже,
документальною позаплановою виїзною
перевіркою ПрАТ «Електропромислова
компанія» встановлено аналогічні
порушення податкового законодавства,
внаслідок яких підприємством за
перевіряємий період занижено податок
на прибуток у сумі 300 811 грн. та податок
на додану вартість у сумі 184 300 грн.

23.05.2014 року позивачем подано
заперечення на акт позапланової
перевірки від 19.05.2014 року до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 29.05.2014 року висновки акту
позапланової перевірки залишено без
змін.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 10.06.2014 року за результатами
розгляду скарг, скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 04.04.2014
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 48 072, 75 (штрафна санкція), в іншій
частині скаргу на податкове
повідомлення-рішення залишено без
задоволення та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 04.04.2014
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 15 585,75 грн. (штрафна
санкція), в іншій частині скаргу на
податкове повідомлення-рішення
залишено без задоволення.

17 червня 2014 року податковим органом
прийнято податкове повідомлення -
рішення № , яким Приватному
акціонерному товариству
«Електропромислова компанія»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем на
суму 300 811 грн., за штрафними санкціями -
27 130 грн. та податкове
повідомлення-рішення № , яким
Приватному акціонерному товариству
«Електропромислова компанія»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на суму 184 300 грн., за
штрафними санкціями - 30 489,25 грн.

18 червня 2014 року ПрАТ
«Електропромислова компанія»
оскаржила вищезазначені податкові
повідомлення-рішення до Департаменту
правової роботи Головного управління
внутрішньої безпеки Міністерства
доходів і зборів України.

04 липня 2014 року в своєму рішенні
№12024/6/55-55-10-01-15 Міністерство доходів і
зборів України вирішило залишити
вищезазначену скаргу без задоволення.

Предметом спору, який передано на
вирішення адміністративному суду є
правомірність прийняття зазначених
податкових повідомлень-рішень.

Підставою для прийняття зазначених
податкових повідомлень-рішень,
податковий орган зокрема визначив
відсутність факту реального
здійснення господарських операцій по
взаємовідносинам з ТОВ «НВО
Металургпроект», ТОВ
«Електропроектпроммонтаж» та ТОВ «ІВП
Тріада», внаслідок чого позивачем
занижено скоригований валовий дохід на
384 130 грн., завищено валові витрати на 968
679 грн., занижено податок на прибуток на
300 811 грн., завищено податковий кредит та
занижено податок на додану вартість на
184 300 грн.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд не може
погодитись з вказаними висновками
відповідача, з огляду на нижченаведене.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Порядок визначення доходів і їх склад
встановлено статтею 135 Податкового
кодексу України, відповідно якої,
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статі 137, на
підставі документів, визначених
пунктом 135.2 цієї статті та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається, відповідно до
пункту 135.4 цієї статті та інших доходів,
які визначаються відповідно до пункту
135.5 цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 Податкового Кодексу України,
інші доходи включають вартість товарів
(робіт/послуг) безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.п.14.1.13 пункту 14.1 статті
14 ПК України, безоплатно надані товари,
роботи, послуги - це товари, що
надаються згідно з договорами
дарування, іншими договорами, за якими
не передбачається грошова або інша
компенсація вартості таких товарів чи
їх повернення, або без укладення таких
договорів; роботи (послуги),
виконуються (надаються) без висування
вимоги щодо компенсації їх вартості;
товари, передані юридичній або
фізичній особі на з відповідальне
зберігання і використані нею.

У відповідності до п. 138.1 ст. 138
Податкового Кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 ст.138: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 ст.138, пунктом 140.1
статті 140 і статтею 141 ПК України; крім
витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї
ст.138 а у статті 139 ПК України.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II ПК
України (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою ставкою
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням чи виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку або
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями та іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
вказаних норм Податкового кодексу
України, податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не
ставиться у залежність від дотримання
вимог податкового законодавства і
сплатою податку до бюджету іншими
суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту для цілей оподаткування
податком на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних
податкового обліку платника податку
можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Також, вказана вимога щодо реальних
змін майнового стану платника
податків, як обов'язкова ознака
господарської операції, кореспондує і
з нормами Закону України "Про податок
на додану вартість" та Податкового
кодексу України. При цьому, сама собою
відсутність окремих документів
(ліцензій, дозволів і т.п.), а так само
помилки у їх оформленні, не є підставою
для висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що позивач у
перевіряємому періоді мав
взаємовідносини з ТОВ «НВО
Металургпроект», ТОВ
«Електропроектпроммонтаж» та ТОВ «ІВП
Тріада».

Так, між ПрАТ «Електропромислова
компанія» та ТОВ «НВО Металургпроект»
були укладені договори підряду на
розроблення робочої документації №8/12
від 13.02.2012 р., №9/12 від 13.02.2012 р., №2/11 від
28.03.2011 р., №2/12 від 26.04.2011 р., №4/11 від 30.05.2011
р. та договір поставки №3/11 від 04.04.2011 р.,
згідно якого постачальник (ТОВ «НВО
Металургпроект») зобов'язується
виготовити та передати у власність
покупцю шафу розподіленої периферії.
Право виконавця (ТОВ «НВО
Металургпроект») здійснювати роботи
передбачені переліченими договорами,
підтверджується наданою до перевірки
ліцензією на монтажні та проектні
роботи.

На виконання умов договорів ТОВ «НВО
Металургпроект» виписано на адресу
позивача накладні, акти виконаних
робіт, податкові накладні на загальну
суму 591 710,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 98 618,33 грн.).
Розрахунки проведено в повному обсязі,
заборгованість відсутня.

Суми податку на додану вартість по
податковим накладним враховані у
складі податкового кредиту з податку
на додану вартість відповідних
податкових (звітних) періодів.

Також, між ПрАТ «Електропромислова
компанія» та ТОВ
«Електропроектпроммонтаж» були
укладені договори підряду №11-Є від
20.04.2011 року, №01/08м від 03.08.2011 року, №01/10-11
від 05.10.2011 року, №200911 від 20.09.2011 року,
№2504-Є від 25.04.2012 р., №2905 від 29.05.2012 року,
№010812 від 01.08.2012 року. ПрАТ
«Електропромислова компанія» отримало
від ТОВ «Електропроектпроммонтаж»
послуги по виконанню монтажних та
пусконалагоджувальних робіт на
загальну суму 504 964,68 грн. (в т.ч. ПДВ - 84
160,78 грн.). Розрахунки проведено не в
повному обсязі та на момент перевірки
заборгованість складає 25 000 грн.

На виконання даних договорів ТОВ
«Електропроектпроммонтаж» було надано
на адресу позивача накладні, акти
виконаних робіт, податкові накладні.

Суми податку на додану вартість по
податковим накладним враховані у
складі податкового кредиту з податку
на додану вартість відповідних
податкових (звітних) періодів.

Також, між ПрАТ «Електропромислова
компанія» та ТОВ «ІВП Тріада» укладено

договір поставки №12/252 від 07.05.2012 року.
ПрАТ «Електропромислова компанія»
отримало від ТОВ «ІВП Тріада»
опозиціонер електропневматичний на
загальну суму 65 620,01 грн.( в т.ч. ПДВ - 10
936,67 грн.). На виконання даного договору
виписано накладну та податкові
накладні. Розрахунки відбулись
повністю, заборгованість відсутня.

Суми податку на додану вартість по
податковим накладним враховані у
складі податкового кредиту з податку
на додану вартість відповідних
податкових (звітних) періодів.

В матеріалах справи відсутні докази
визнання недійсними вказаних
договорів, укладених позивачем з
вищезазначеними контрагентами. Факт
укладення таких договорів і їх
виконання обома сторонами
підтверджується фактичними
обставинами справи, зокрема первинними
документами, які фіксують здійснення
господарських операцій на виконання
умов договорів.

Як в процесі розгляду справи так і до
перевірки, позивачем були надані всі
первинні та бухгалтерські документи,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи, на підтвердження фактів
здійснення господарських операцій з
контрагентами, сумнівність яких
зазначена в акті перевірки, а саме
договори, додаткові угоди,
специфікації, податкові накладні,
видаткові накладні, акти виконаних
робіт, рахунки-фактури, договірні ціни,
локальні смети, відомості ресурсів,
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт, виписки по
особовому рахунку.

Надані первинні документи
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та мають всі
необхідні реквізити (печатки
підприємств, підписи уповноважених
осіб тощо) як наслідок - вони є такими,
які підлягають обов'язковому
врахуванню як в бухгалтерському, так і
в податковому обліку.

Отримані від зазначених контрагентів
товари (роботи, послуги) було
використано позивачем у власній
господарській діяльності, а саме на
виконання договорів укладених
позивачем з ДП з ІІ «Сантрейд» та ПрАТ
«Міллер Брендз Україна».

Єдиною підставою для висновків
податкового органу про нереальність
господарських операцій позивача з
зазначеними контрагентами став акт про
результати звірки №310/223/34316244 від 06.11.2013
року ТОВ НВО «Металургпроект» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість з ТОВ «Ліга», ТОВ «ВК Віконні
системи» за лютий-червень 2012 року; акт
про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки від
20.12.2011 року №114/23-35389376 ТОВ
«Електропроектпроммонтаж» по
взаємовідносинам з ТОВ
«Лугромстройсантехмонтаж» та ТОВ
«Оріал» за період з 01.12.2010 року по 30.09.2011
року; акт №2114/20-33-22-01-07/33203410 від 27.12.2013
року позапланової виїзної перевірки
ТОВ ІВП « Тріада» з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Вектра 2000» за
період травень-серпень 2013 року, з ТОВ
«Вістол» за період жовтень 2011
року-липень 2013 року.

При цьому, на переконання суду акти
перевірок контрагентів позивача не
можуть бути безперечними доказами
нереальності господарських операцій
позивача з такими контрагентами.

З огляду на наведене, враховуючи
встановлені обставини, які
підтверджують рух активів в процесі
здійснення господарської операції,
зв'язок між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю позивача та
досліджені докази на переконання суду,
господарські операції між позивачем
та зазначеними контрагентами є
реальними, направленими на настання
правових наслідків, які обумовлені
ними та підтверджені належним чином
складеними первинними документами.
Тобто, позивач має право на
відображення цих господарських
операцій у податковому обліку зокрема
при визначені об'єкту оподаткування
податком на додану вартість та
включення сум за ними до складу витрат.

Суд також відмічає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права зі статусом юридичної особи, а
відтак за змістом Податкового кодексу
України позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до статті 61 Конституції
України має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Під час розгляду справи відповідачем
за правилами частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не спростовано достовірності
відомостей первинних та розрахункових
документів, поданих платником податків
на підтвердження факту реальності
здійснення господарських операцій за
спірними правочинами, відповідачем не
доведено неможливості проведення
господарських операцій з урахуванням
фізичних характеристик товару,
просторових та часових факторів,
економічних чинників, не подано
доказів відсутності руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, доказів відсутності зміни
стану та структури активів, зобов'язань
чи власного капіталу сторін спірних
правочинів, доказів отримання майнової
вигоди чи права на таку вигоду
будь-кого з учасників операції
виключно шляхом зменшення бази
оподаткування з певного податку та/або
отримання коштів із Державного бюджету
за одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб, доказів
отримання позивачем товарів (робіт,
послуг) від іншої особи ніж сторона за
правочином.

У ході розгляду справи відповідачем не
доведений факт несумісності предмету
спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності позивача.
Доказів того, що у спірних
правовідносинах позивач та його
контрагенти є пов'язаними особами,
були обізнані з обставинами
організації господарської діяльності
один одного, діяли взаємоузгоджено та
зловмисно, маючи на меті завдати шкоди
інтересам Держави, мали інший
матеріальний інтерес, ніж виконання
зобов'язань за спірними правочинами,
вчинені правочини об'єктивно не були
потрібні для організації
господарської діяльності позивача,
господарські операції за спірними
правочинами були відображені лише в
документообігу, а фактично не
відбулись і не спричинили змін у
структурі і складі активів сторін
спірних правочинів, відповідач до суду
не подав.

Отже, в судовому розгляді не знайшли
свого підтвердження посилання
відповідача на те, що товари (роботи,
послуги), які отримані позивачем від
контрагентів були отримані поза
договірними відносинами, та є
безоплатно отриманими, що в свою чергу
вказує на правомірність не віднесення
зазначених коштів за ними до інших
доходів підприємства; помилковість
висновків податкового органу про
заниження сум задекларованого іншого
доходу, завищення валових витрат на 968
679 грн. та відповідно заниження податку
на прибуток на 300 811 грн., завищення
податкового кредиту та відповідно
заниження податку на додану вартість
на 184 300 грн.

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги щодо
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, які не відповідають вимогам
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства
«Електропромислова компанія» до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними і
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
17.06.2014 року № та №, прийняті
Державною податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 01
листопада 2014 року.

Суддя С.І.
Озерянська