Справа № 826/16178/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 листопада 2014 року 15:45
№ 826/16178/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Шулежка В.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомНаціональної комісії, що
здійснює державне регулювання ринків у
сфері фінансових послугдо третя
особаДержавної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва Публічне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Лемма»провизнання протиправним та
скасування розпорядження від 02.10.2014р.
№104,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Національна комісія, що здійснює
державне регулювання ринків у сфері
фінансових послуг (далі по тексту -
позивач) звернулась з позовом до
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва (далі по тексту -
відповідач), третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Лемма» про визнання
протиправним та скасування
розпорядження від 02.10.2014р. №104 «Про
усунення порушень законодавства у
сфері ліцензування Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання ринків у сфері фінансових
послуг».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуване розпорядження прийнято
відповідачем протиправно, а тому
підлягає скасуванню.

Відповідач проти заявленого
позову заперечив, посилаючись на те, що
оскаржуване розпорядження прийнято
правомірно та у відповідності до норм
чинного законодавства.

Представник третьої особи проти
позову заперечив з тих підстав, що й
відповідач.

В судовому засіданні 12.11.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

2 жовтня 2014 року відповідачем прийнято
розпорядження №104 про усунення
порушень законодавства у сфері
ліцензування Національною комісією, що
здійснює державне регулювання ринків у
сфері фінансових послуг.

Дане розпорядження прийнято на
підставі рішення експертно -
апеляційної ради при Державній службі
України з питань регуляторної політики
та розвитку підприємництва від 30.09.2014р.
№15.2, ст.ст. 5, 7 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 01.06.2000р.
№1775, п. 11 Положення про експертно -
апеляційної ради при Державній службі
України з питань регуляторної політики
та розвитку підприємництва,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2000р. №1669 та
Положення про Державну служби України
з питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва,
затвердженого Указом Президента
України від 30.03.2012р. №237/2012, яким
зобов'язано позивача скасувати
розпорядження від 28.08.2014р. №2523 про
тимчасове зупинення дії всіх ліцензій
ПАТ «СК «Лемма» на право здійснення
діяльності з надання фінансових послуг
(добровільні та обов'язкові види
страхування згідно з переліком), в
зв'язку з порушенням органом
ліцензування при прийнятті
зазначеного розпорядження п. 4.2 розділу
ІV Правил проведення перевірок
(інспекцій) Національною комісією, що
здійснює державне регулювання ринків у
сфері фінансових послуг, затверджених
розпорядженням Національної комісії,
що здійснює державне регулювання
ринків у сфері фінансових послуг
04.02.2013р. №211/22743, в частині обов'язку
керівника та членів інспекційної групи
при проведенні перевірки
дотримуватися вимог законодавства
України.

Органу ліцензування усунути порушення,
що призвели до прийняття
розпорядження.

Повідомити Державну службу
України з питань регуляторної політики
та розвитку підприємництва про
виконання цього розпорядження
протягом десяти робочих днів з дати
його отримання з наданням
підтверджуючих документів.

Не погоджуючись з оскаржуваним
розпорядженням позивач зазначає, що
його слід скасувати з тих підстав, що
Державна служба України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва не уповноважена чинним
законодавством України приймати
рішення щодо здійснення ліцензування у
сфері фінансових послуг.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначає, що тільки він має виключні
права щодо здійснення ліцензування у
сфері фінансових послуг.

Так, Державна служба України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва, є спеціально
уповноваженим органом з питань
ліцензування, згідно норм Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності».

Стаття 4 цього Закону встановлює
повноваження органів державної влади у
сфері ліцензування. Відповідно до
змісту цієї статті, реалізацію
державної політики у сфері
ліцензування здійснює Кабінет
Міністрів України, спеціально
уповноважений орган з питань
ліцензування, а також органи
виконавчої влади, визначені Кабінетом
Міністрів України, уповноважені
законом державні колегіальні органи,
спеціально уповноважені виконавчі
органи рад, уповноважені провадити
ліцензування певних видів
господарської діяльності.
Відповідно до вимог ст. 5 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» спеціально
уповноважений орган з питань
ліцензування здійснює нагляд за
додержанням органами ліцензування
законодавства у сфері ліцензування та
має право видає розпорядження про
усунення порушень законодавства у
сфері ліцензування.

В свою чергу, Експертно-апеляційна рада
є колегіальним органом, створеним при
спеціально уповноваженому органі з
питань ліцензування, яким є Державна
служба України з питань регуляторної
політики та розвитку підприємництва.

Положенням про Державну службу України
з питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва, затвердженим
Указом Президента України N 237/2012 від
30.03.2012 року, встановлено право
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва видавати відповідно до
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» розпорядження про
усунення порушень законодавства у
сфері ліцензування (п.30).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 8 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», в редакції
що діє на час прийняття розпорядження,
передбачає, що органи державного
нагляду (контролю) та їх посадові особи
під час здійснення заходів державного
нагляду (контролю) зобов'язані,
виконувати законні вимоги посадових
осіб центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері розвитку підприємництва, щодо
усунення порушень законодавства про
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності

Крім того, позивач в обґрунтування
позовних вимог посилається на ст. 2
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» зазначаючи, що
ліцензування фінансових послуг
«здійснюється окремим законом що
регулює відносини у цій сфері». Тим
самим визначає, що порядок нагляду та
контролю в цій діяльності не входить до
сфер регулювання Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», а відтак і
до сфери контролю зі сторони Державної
служби України з питань регуляторної
політики та розвитку підприємництва.

Проте, суд не погоджується з даною
позицією позивача, так як редакція ст. 2
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» в редакції, що зазначає
позивач не існує.

Статтею 2 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» в редакції
що діє на час прийняття оскаржуваного
рішення встановлено, що дія цього
Закону поширюється на всіх суб'єктів
господарювання. Види господарської
діяльності, не передбачені у статті 9
цього Закону, не підлягають
ліцензуванню.

Згідно змісту ст. 9 цього Закону надання
фінансових послуг входить до переліку
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню. Отже,
відносини у сфері надання фінансових
послуг також є об'єктом регулювання, що
підпадає по дію статті 2 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності».

Крім того, в обґрунтування позовних
вимог позивач також посилається на ст.
28 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринку
фінансових послуг».

Проте, суд з даними висновками позивача
не погоджується, з тих підстав, що ст. 21
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринку
фінансових послуг», крім
Нацкомфінпослуг до органів, які
здійснюють державне регулювання
ринків фінансових послуг відносить й
інші державні органи.

На думку суду, експерто - апеляційна
рада при Державній служби України з
питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва, надала
належної оцінки розпорядженню
Нацкомфінпослуг від 28.08.2014 року № 2523
про зупинення дії ліцензії, прийнятих
відносно ПАТ «СК Лемма», як таке що
порушує існуючий порядок застосування
відповідної санкції, як заходу впливу.

Порядок накладення санкцій
Національною комісією регламентовано
Положенням про застосування
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
порушення законодавства про фінансові
послуги, затвердженого Розпорядженням
Нацкомфінпослуг № 2319 від 20.11.2012 року.

Відповідно до припису пункту 2.1. даного
Положення повноваження
Нацкомфінпослуг щодо обмеження або
відкликання ліцензії страховика на
право здійснення діяльності з надання
фінансових послуг реалізуються
відповідно до Закону України «Про
страхування».

Згідно ст. 37 Закону України «Про
страхування» Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг має право
видавати приписи страховикам про
усунення виявлених порушень вимог
законодавства про страхову діяльність,
а у разі їх невиконання зупиняти чи
обмежувати дію ліцензій цих
страховиків до усунення виявлених
порушень або приймати рішення про
відкликання ліцензій та виключення з
державного реєстру страховиків
(перестраховиків).

Відповідно до п. 2.2. Положення рішення
про зобов'язання порушника вжити
заходів для усунення порушення
оформляється письмовим розпорядженням
(приписом) Нацкомфінпослуг. Метою
застосування даного заходу впливу є
усунення особою у визначений у
розпорядженні (приписі) строк
виявлених порушень законодавства про
фінансові послуги.

В порушення порядку Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг застосувала до ПАТ СК «ЛЕММА»
захід впливу у вигляді обмеження дії
ліцензій без винесення розпорядження -
попереднього припису про усунення
виявлених порушень вимог
законодавства у визначений термін.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» орган
ліцензування, до якого належить
позивач, належить право видавати
розпорядження про усунення порушень
ліцензійних умов.

Отже, усунення правопорушення є
першочерговою метою дій органу
ліцензування, а не зупинення дії
ліцензії, що практично приводить до
зупинення діяльності господарюючого
суб'єкта та неможливості усунути
порушення.

Відповідно до п. 3 р. V Розпорядження
Держфінпослуг від 08.10.2009 р. № 741 «Про
затвердження Положення про обов'язкові
критерії та нормативи достатності,
диверсифікованості та якості активів,
якими представлені страхові резерви з
видів страхування, інших, ніж
страхування життя» у разі недотримання
нормативів достатності,
диверсифікованості та якості активів
страховик зобов'язаний протягом десяти
робочих днів повідомити про це
Нацкомфінпослуг та надати письмові
пояснення і план здійснення заходів
щодо фінансового оздоровлення.

Відповідні вимоги ПАТ СК «ЛЕММА»
виконано та листом вих. 14073102 від 30.07.2014
року повідомлено Нацкомфінпослуг про
неможливість виконання положення та
підприємство надало відповідні
пояснення.

Крім того, слід зазначити, що скаргою
від 05.09.2014р. №14090501, ПАТ СК «ЛЕММА»
оскаржувало розпорядження №2523 від
28.08.2014р., а не лист позивача від 09.09.2014р.
№7222/13-8, як зазначає останній.

Суд зазначає, що при прийнятті
розпорядження №2523 від 28.08.2014р. позивач
перевищив повноваження, оскільки
відповідно до статті 37 Закону України
«Про страхування» Національна комісія,
що здійснює державне регулювання
ринків у сфері фінансових послуг має
право, видавати приписи страховикам
про усунення виявлених порушень вимог
законодавства про страхову діяльність,
а у разі їх невиконання зупиняти чи
обмежувати дію ліцензій цих
страховиків до усунення виявлених
порушень або приймати рішення про
відкликання ліцензій та виключення з
державного реєстру страховиків
(перестраховиків).

Судом встановлено, що у відношенні до
ПАТ СК «ЛЕММА» позивачем припису не
виносилось.

Крім того, на ПАТ СК «ЛЕММА» виявлені
порушення були усунуті.

Таким чином, Національна комісія,
що здійснює державне регулювання
ринків у сфері фінансових послуг
прийняла розпорядження №2523 від 28.08.2014р.
не у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що Державна
служба України з питань регуляторної
політики та розвитку підприємництва
прийняла розпорядження від 02.10.2014р. №104
«Про усунення порушень законодавства у
сфері ліцензування Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання ринків у сфері фінансових
послуг» на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, позовні вимоги
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання ринків у сфері
фінансових послуг щодо визнання
протиправним та скасування
розпорядження від 02.10.2014р. №104 «Про
усунення порушень законодавства у
сфері ліцензування Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання ринків у сфері фінансових
послуг» є необґрунтованими та такими,
що задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову
Національній комісії, що здійснює
державне регулювання ринків у сфері
фінансових послуг відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
25.11.2014р.

Головуючий суддя
В.В.
Амельохін

Судді:
Є.В. Аблов

В.П. Шулежко