Справа № 546/725/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р. Справа №
546/725/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Решетилівського районного суду
Полтавської області від 11.09.2014р. по
справі № 546/725/14-а

за позовом ОСОБА_1

до відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області , управління Пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
Полтавської області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просив:

- визнати дії відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області щодо повернення виконавчого
документа стягувачеві протиправними;

- постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 03.06.2014р. ВП
№37643839 по виконавчому листу №2-а-6/11
визнати незаконною та скасувати.

- зобов'язати управління пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
Полтавської області надати
перерахунок пенсії ОСОБА_1 у
відповідності до виконавчого листа
№2-а-6/11 виданого Решетилівським
районним судом Полтавської області
06.07.2012р. за період з 01.11.2011р. по цей час та
суму боргу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що державним виконавцем
передчасно винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві з підстав визначених п. 9 ч.
1 ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження", оскільки останнім не було
вчинено вичерпних дій з примусового
виконання постанови Решетилівському
районі Полтавської області від 03.02.2011р.
про зобов'язання управління пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1 відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по третій
групі інвалідності у розмірі державної
пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
із 02.12.2009р. року по 06.06.2010 року, а також по
другій групі інвалідності державної
пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії в розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком
із 07.06.2010 року, виходячи з розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з застосуванням частини 3
статті 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" на момент виплат з
урахуванням проведених виплат.

Крім цього, зазначає, що управлінням
Пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області протиправно не здійснено
перерахунок та нарахування його пенсії
на виконання судового рішення
починаючи з 01.11.2011р.

Постановою Решетилівського районного
суду Полтавської області від 11.09.2014р.
позов задоволено частково.

Зобов'язано управління пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
Полтавської області надати
перерахунок пенсії ОСОБА_1 у
відповідності до виконавчого листа
№2-а-6/11 виданого Решетилівським
районним судом Полтавської області
06.07.2012р. за період з 01.11.2011р. по цей час та
суму боргу.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, ОСОБА_1,
зазначає, що оскаржувана постанова в
частині відмови в задоволенні позову
прийнята без повного та всебічного
з'ясування всіх обставин справи, в
порушення норм матеріального права, є
необґрунтованою та підлягає
скасуванню. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що державним виконавцем при зверненні
до суду з поданням про зміну сопосбу і
порядку виконання постанови
Решетилівському районі Полтавської
області від 03.02.2011р., яке задоволено
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2013р.,
помилково заявлено до стягнення борг в
сумі 7604,85 грн., що не відповідало
розміру фактичної заборгованості
управління пенсійного фонду перед
позивачем, яка складає 108647, 25 грн. за
період з 02.12.2009р. по 31.10.2011р. Таким чином
державним виконавцем не було вчинено
вичерпних дій з примусового виконання
судового рішення, у зв'язку з чим,
відсутні підстави визначені п. 9 ч. 1 ст.
49 Закону України "Про виконавче
провадження" для винесення постанови
про повернення виконавчого документу
стягувачу.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Суд апеляційної
інстанції розглядає справу згідно ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2010 р. ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Решетилівському районі
Полтавської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, в якому просив суд визнати
відмову управління Пенсійного фонду
України в Решетилівському районі в
перерахунку ОСОБА_1 державної та
додаткової пенсії у розмірі,
встановленому статтями 50, 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" - протиправною;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1 відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по третій
групі інвалідності у розмірі державної
пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
із 22.05.2008 року по 06.06.2010 року, а також по
другій групі інвалідності державної
пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії в розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком
із 07.06.2010 року, виходячи з розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з застосуванням частини 3
статті 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" на момент виплат з
урахуванням проведених виплат.

03.02.2011 року постановою Решетилівського
районного суду Полтавської області
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі.

28.04.2011 року ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
по справі №1626/2а-6/11 постанову
Решетилівського районного суду
Полтавської області від 03.02.2011 року
скасовано в частині покладення
обов'язку на Управління Пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
Полтавської області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1
відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по третій
групі інвалідності у розмірі державної
пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 22.05.2008 року по 01.12.2009 року.

За цей період адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Решетилівському районі
Полтавської області - залишено без
розгляду.

В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

06.07.2012 року, на підставі заяви ОСОБА_1,
Решетилівським районним судом
Полтавської області видано виконавчий
лист по справі №2-а-6/11 на виконання
постанови Решетилівського районного
суду Полтавської області від 03.02.2011
року, яка набрала законної сили 28.04.2011
року після прийняття рішення
апеляційною інстанцією.

18.04.2013р. постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області ВП №37643839 відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
постанови Решетилівського районного
суду Полтавської області від 03.02.2011
року по справі №2-а-6/11.

В червні 2013р. державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області звернувся до
Решетилівського районного суду
Полтавської області з поданням, в якому
просив суд змінити спосіб і порядок
виконання постанови по справі №2-а-6/11
на стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
Полтавської області на користь ОСОБА_1
7604,85 нарахованої, але не виплаченої
пенсії. В обґрунтування заявленого
подання зазначив, що боржником 23.05.2013р.
надано до відділу розпорядження №214440
від 25.04.2013р. та №214440 від 25.04.2013р. про
здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії.
З наданих документів стягувачу до
виплати належить 7604,85 грн.

Ухвалою Решетилівського районного
суду Полтавської області від 16.10.2013р. в
задоволенні подання відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.12.2013р.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Решетилівського районного суду
Полтавської області від 16 жовтня 2013
року по справі № 6а-546/6/13 скасовано.

Прийнято нову ухвалу, якою задоволено
подання державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області про зміну способу
виконання рішення суду.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з
управління Пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області нараховану, але не виплачену
пенсію в сумі 7604грн. 85коп., відповідно
постанови Решетилівського районного
суду Полтавської області від 03.02.2011
року.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області від 03.06.2014р.
винесено постанову ВП №37643839 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Ухвалюючи постанову по суті заявлених
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що постанова державного
виконавця від 03.06.2014р. ВП №37643839 про
повернення виконавчого документу
стягувачу є правомірною, натомість
вимога позивача про перерахунок пенсії
у відповідності до виконавчого листа
№2-а-6/11 з період з 1.11.2011р. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Так, ухвалюючи постанову від 11.09.2014р.,
Решетилівський районний суд
Полтавської області неправильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, виходячи з
наступного.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Обмеження у праві оскарження є
обмеженням доступу особи до
правосуддя.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість дій державного
виконавця на відповідність вимогам ч.3
ст.2 КАС України, колегія суддів
виходить з наступного.

В оскаржуваній постанові про
повернення виконавчого документу
стягувачеві державним виконавцем
зазначено, що судовим рішенням, було
змінено порядок і спосіб виконання
постанови Решетилівського районного
суду Полтавської області від 03.02.2011
року по справі №2-а-6/11 на стягнення з
управління Пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області на користь ОСОБА_1 7604,85
нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Згідно статті 3 Закону України "Про
виконавче провадження" у випадках,
передбачених законом, рішення судів та
інших органів щодо стягнення коштів
виконуються податковими органами,
банками та іншими фінансовими
установами. Рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду.

Посилаючись на вказане судове рішення
та наявність встановленої законом
заборони на звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, відповідачем
винесена постанова про повернення
виконавчого документу стягувачу у
зв'язку з відсутністю можливості
виконання судового рішення державним
виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що
постанова про повернення виконавчого
листа прийнята державним виконавцем з
посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження".

Повернення виконавчого документа
стягувачу здійснюється за наявності
підстав та в порядку, визначеному у
статті 47 Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

За приписами ч. 2 ст. 47 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження" про
наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. п. 2.1.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому законом та
передбачені цією Інструкцією права і
обов'язки в точній відповідності до
закону, не допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
громадян і юридичних осіб, роз'яснювати
особам, які беруть участь у виконавчому
провадженні або залучаються до
проведення виконавчих дій, їх права та
обов'язки.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, Законом України "Про
виконавче провадження" чітко
передбачено послідовність дій
державного виконавця та наявність
підстав, визначених на законодавчому
рівні, що мають передувати поверненню
виконавчого документа.

Відповідно до матеріалів справи судом
встановлено, що згідно листа від
31.07.2013р. №9/0-02 (а.с.36) управлінням
Пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області, що на підставі розпорядження
пенсійного фонду від 17.05.2013р. на
виконання постанови Решетилівського
районного суду Полтавської області від
03.02.2011р. по справі №2-а-6/11 позивачу
здійснено перерахунок його пенсії за
період з 02.12.2009р. по 31.10.2011р. на суму 108647,
25 грн. Виплата донарахованої суми
розмірі 108647, 25 грн. буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

При цьому, державним виконавцем не
надано до суду доказів про відсутність
коштів в сумі 108647,25грн. передбачених на
виплату позивачу на відповідному
рахунку Державного казначейства для
виконання судового рішення про
зобов'язання боржника здійснити
виплату вказаних коштів, доказів
перевірки вказаних обставин, складання
відповідного акту, доказів наявності
постанов про накладання штрафів за
невиконання судвого рішення та
звернення до правоохоронних органів з
відповідним поданням.

Колегія суддів зазначає, що судові
рішення ухвалюються в межах норм
діючого законодавства, незалежно від
причин ненадходження коштів з
Державного бюджету України на виплату
допомоги та згідно частини 2 статті 3
Конституції України, права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
реалізація особою права, яке пов'язане
з отриманням бюджетних коштів, що
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
на відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

При цьому, законодавство України надає
можливість відкладення, відстрочки або
розстрочки виконання судового рішення,
встановлення чи зміна способу і
порядку виконання рішення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про виконавче провадження»,
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Відповідно до положень ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, змін чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Колегія суддів відмічає, що державним
виконавцем не надано до суду доказів
наявності чинних судових рішень
предметом розгляду яких було б подання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення в частині виплати на користь
позивача нарахованих, але не
виплачених йому кошів в сумі 108647,25грн.,
а отже, державний виконавець не
скористався своїм правом, відповідно
до наведеної норми Кодексу
адміністративного судочинства
України. Натомість, державним
виконавцем передчасно було винесено
постанову про повернення виконавчого
документу без вчинення встановлених
чинним законодавством дій.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, суб'єкт владних повноважень
не має прав, у розумінні міри свободи
поведінки, а лише наділений
законодавцем певними повноваженнями,
необхідними для реального виконання
завдань та функцій держави, що
покладені на нього.

Отже, державний виконавець в силу
наданих йому повноважень повинен був
перевірити належність виконання
судового рішення та вчинити дії для
повного його виконання, у зв'язку з чим
дії відповідача щодо винесення
постанови про повернення виконавчого
документу сутягувачу вчинені не на
підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, у зв'язку з чим є
протиправними, а постанова незаконною.

Згідно до ст. 51 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

За наявності обставин, передбачених
частиною шостою статті 79 цього Закону,
виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача.

Про відновлення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, копії якої не
пізніше наступного дня надсилаються до
суду, який визнав незаконною постанову
державного виконавця, сторонам, а також
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого
провадження стягувач, суд або орган
(посадова особа), якому повернуто
виконавчий документ, зобов'язаний у
тримісячний строк з дня надходження
відповідної постанови пред'явити його
до виконання.

Відновлене виконавче провадження
здійснюється надалі в загальному
порядку відповідно до правил Закону
України "Про виконавче провадження".

Вимоги позивача про зобов'язання
боржника - управління пенсійного фонду
України в Решетилівському районі
Полтавської області надати
перерахунок пенсії ОСОБА_1 у
відповідності до виконавчого листа
№2-а-6/11 виданого Решетилівським
районним судом Полтавської області
06.07.2012р. за період з 01.11.2011р. по цей час та
суму боргу, мають вирішуватись судом
першої інстанції в порядку ст. 267 КАС
України після відновлення виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови Решетилівського районного
суду Полтавської області від 03.02.2011
року по справі №2-а-6/11 та пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

За приписами ч. 9. ст. 267 КАС України
особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. Таку заяву може
бути подано протягом десяти днів з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною постановою суду. І лише
у разі відповідності заяви вимогам,
визначеним ст. 267 КАС України, вона
підлягає розгляду та вирішенню в
порядку письмового провадження або в
судовому засіданні на розсуд суду
протягом десяти днів з дня її
отримання. При цьому у разі
невідповідності заяви визначеним
вимогам вона ухвалою суду,
повертається заявнику.

Невідповідність обраного позивачем
способу захисту своїх прав, свобод чи
інтересів способам, визначеним
законодавством, є підставою для
прийняття судом рішення про відмову в
задоволенні позову про зобов'язання
управління пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області надати перерахунок пенсії
ОСОБА_1 у відповідності до виконавчого
листа №2-а-6/11 виданого Решетилівським
районним судом Полтавської області
06.07.2012р. за період з 01.11.2011р. по цей час та
суму боргу.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Решетилівського районного
суду Полтавської області від 11.09.2014р. по
справі № 546/725/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 03.06.2014р. ВП №37643839 про
повернення виконавчого листа №2-а-6/11
виданого Решетилівським районним
судом Полтавської області 06.07.2012р.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М.