Справа № 817/2382/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

817/2382/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2382/14

10 листопада 2014 року

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області

до

Комунального підприємства "Міськводоканал" Дубровицької міської ради

про

стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податкова заборгованість по податку на додану вартість, яка утворилась за рахунок несплати у встановлений строк узгодженої суми грошового зобов’язання, а також по податку на доходи фізичних осіб, що виникла у зв’язку з несплатою у встановлений строк грошового зобов’язання визначеного контролюючим органом та нарахуванням пені. Оскільки відповідач не погасив суму боргу, позивач звернувся про стягнення з відповідача податкової заборгованості у судовому порядку.

Ухвалою від 26.08.2014 року судом відкрито скорочене провадження у справі.

15.09.2014 року відповідач надіслав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких зазначив, що не визнає позовні вимоги повністю, оскільки підприємство перебуває у комунальній власності та засноване Дубровицькою міською радою Рівненської області, яка, у відповідності до норм Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлює тарифи на послуги з питного водопостачання та водовідведення, та, в порушення приписів статті 9 Закону України "Про ціни і ціноутворення", статті 191 Господарського кодексу України не відшкодовує різницю між затвердженим розміром ціни (тарифу) та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво і надання зазначених послуг, що має компенсуватись за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. Оскільки, як стверджує відповідач, підприємство є збитковим, а Дубровицька міська рада не відшкодовує відповідачу різницю в тарифах, що призводить до виникнення заборгованості, у тому числі по сплаті податків, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Разом з тим, відповідач вважає неможливим розгляд даної справи у порядку скороченого провадження та просить суд провести судовий розгляд за загальними правилами позовного провадження з обов’язковим викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою від 22.09.2014 року суд перейшов до розгляду справи за загальними правилами позовного провадження, судовий розгляд справи призначено на 20.10.2014 року, відкладено на 10.11.2014 року.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

У призначений день і час сторони до суду не з’явились.

20.10.2014 року позивач подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника інспекції.

Відповідач отримав судову повістку про виклик до суду 01.11.2014 року (вручено Краську), що підтверджується доказами в матеріалах справи, однак не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні.

За таких обставин, суд у порядку частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою від 10.11.2014 року постановив про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи та поданих суду доказів.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Комунальне підприємство "Міськводоканал" Дубровицької міської ради є юридичною особою, що зареєстрована 28.05.2008 року Дубровицькою районною державною адміністрацією Рівненської області, як платник податків перебуває на обліку в Дубровицькій об'єднаній державній податковій інспекції з 31.05.2008 року.

105,00 грн. – визначено відповідачем самостійно у поданому уточнюючому розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок у податковій декларації за березень 2014 року, де 102,00 грн. – сума за основним платежем; 3,00 грн. – штрафна санкція;

0,96 грн. – пеня.

Оскільки зазначені суми податкових зобов’язань не сплачені відповідачем, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за податковими платежами до бюджету.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, відповідно до пункту 14.1.39. ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання.

Згідно пункту 203.2. статті 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Днем узгодження грошового зобов'язання платника податків згідно пункту 56.17. статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI є день закінчення процедури адміністративного оскарження, яким є, зокрема, день, наступний за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1. пункту 56.17. статті 56 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI).

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючим органом нарахування пені розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI визначено податковий борг як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4. статті 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI встановлено надіслання (вручення) податкової вимоги також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, згідно з пунктом 59.5. статті 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 58.3. статті 58 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається, що перша податкова вимога від 03.08.2009 року №1/51 та друга податкова вимога від 09.09.2009 року №2/55 вважаються врученими відповідачу належним чином.

Проте, вжиті позивачем заходи по погашенню відповідачем податкового боргу не призвели до погашення податкового боргу.

Відповідно до підпункту 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI органи державної податкової служби мають право в тому числі стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

Покликання відповідача на невідшкодування різниці між затвердженими тарифами та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво і надання послуг з водопостачання з боку Дубровицької міської ради Рівненської області, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості зі сплати податкових зобов’язань суд відхиляє та вважає необґрунтованими, оскільки не може слугувати підставою для звільнення від сплати податків, оскільки такі підстави або пільги можуть встановлюватися виключно законом, а відповідні обставини не позбавляють права відповідача звернутися до Дубровицької міської ради Рівненської області з відповідними вимогами, у тому числі у судовому порядку. Суд зазначає, що рішення державних органів, якими встановлюються тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також порядок відшкодування з державного бюджету різниці в тарифах на відповідні послуги жодним чином не впливають на обов'язок відповідача сплачувати у встановленому законом порядку і розмірах податки і збори.

До того ж, наполягаючи на розгляді справи за загальними правилами адміністративного судочинства у режимі відкритого судового засідання, відповідач знехтував своїм правом на участь у судовому розгляді та не подав суду жодних належних доказів або доводів в обґрунтування власної позиції, що спричинило штучне затягування судового розгляду. При цьому суду зазначає, що учасники адміністративного процесу повинні свідомо користуватися належними їм правами, спрямовувати їх на захист своїх інтересів у правовому полі не допускаючи зловживань.

За таких обставин доводи відповідача не спростовують правомірності позовних вимог та не дають суду підстав для їх відхилення.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.