Справа № П/811/2544/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
Справа № П/811/2544/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(надалі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з
позовом до Світловодської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області (надалі -
Світловодська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 19.06.14.

Позов ФОП ОСОБА_1 мотивовано тим, що
спірне рішення про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 66 191, 25 грн.
винесено Світловодською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
за результатами документальної
планової виїзної перевірки його
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.01.11 по 31.12.13, за наслідками
якої складено акт №218/17-01- від 27.05.14
та якою встановлено, що позивачем 28.12.12
досягнуто обсяг оподатковуваних
операцій у 300 000 грн., тому він повинен
був подати заяву про реєстрацію
платником ПДВ у зв'язку з перевищенням
встановленого рівня обсягу
оподатковуваних операцій. Не
погоджуючись з такими висновками акту
перевірки, позивач зазначає, що у ньому
невірно визначено дату виникнення
перевищення встановленого обсягу
оподатковуваних операцій, а факт
такого перевищення не доведено. З цих
підстав, а також не погоджуючись з
донарахування його податкового
зобов'язання за 2013 рік у сумі 51 457 грн. та
стверджуючи про порушення при
складанні акту перевірки вимог Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.10 №984, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.11 за
№34/18772, позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати спірне
податкове повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, стверджуючи,
що позивачем 28.12.12 досягнуто обсяг
оподатковуваних операцій у 319 561 грн., що
зумовлювало його обов'язок
зареєструватися платником податку на
додану вартість та подавати податкові
декларації з ПДВ. У зв'язку з
невиконанням позивачем цього обов'язку
Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області винесено
податкове повідомлення-рішення
№3 від 19.06.14, яким позивачу
донараховано податок на додану
вартість у розмірі 51457 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 14734,25 грн. Наполягаючи
на правомірності спірного податкового
повідомлення-рішення та відповідності
дій податкового органу при проведенні
перевірки позивача вимогам наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 02.10.13 №526 "Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
проведення документальних перевірок
самозайнятих осіб та Зразка форми Акта
перевірки", просив суд у позові
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець з 01.04.08 виконавчим
комітетом Світловодської міської ради
(а.с.41, т.1), взятий на облік платників
податків у Світловодській ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області.
Займаючись господарською діяльності у
сфері оптової торгівлі хімічними
продуктами, ФОП ОСОБА_1 у І кварталі 2011
року оподаткування одержаних доходів
здійснював на спрощеній системі
оподаткування, а у період з 01.04.11 по 31.12.13
здійснював підприємницьку діяльність
на загальній системі оподаткування.

Посадовою особою ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області у період з
06.05.14 по 20.05.14 проведено документальну
планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01.01.11 по 31.12.13,
дотримання законодавства щодо
укладання трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.11 по 31.12.13, виконання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.11 по 31.12.13,
результати якої оформлено актом
№218/17-01- від 27.05.14 (а.с.6-39, т.1).

Висновками акту перевірки встановлено,
зокрема, такі порушення:

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 ПК
України, в результаті чого визначено
суму податкового зобов'язання з ПДВ за
перевіряємий період на загальну суму
51457 грн., у т.ч.: за лютий 2013 року - 1360 грн.,
за березень 2013 року - 24569 грн., за квітень
2013 року - 1149 грн., за травень 2013 року - 1238
грн., за червень 2013 року - 15368 грн., за
липень 2013 року - 992 грн., за серпень 2013
року - 1351 грн., за вересень 2013 року - 1624
грн., за жовтень 2013 року - 1801 грн., за
листопад 2013 року - 857 грн., за грудень 2013
року - 1148 грн.;

- пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України - не подано
податкової декларації з податку на
додану вартість за період з лютого по
грудень 2013 року.

На підставі вказаного акту перевірки
Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області винесено
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" №3 від 19.06.14, яким позивачу
згідно з п.54.3 ст.54 ПК України та
відповідно до п.123.1 ст.123, п.120.1 ст.120 ПК
України за порушення пп.49.18.1 п.49.18 ст.49,
п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 ПК
України збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 66 191,25 грн., з яких: 51 457 грн. -
основний платіж, 14 734,25 грн. - штрафні
(фінансові) санкції. (а.с. 40, т.1).

Перевіряючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення, суд
виходив з того, що предметом спору у
даній справі є висновки відповідача
про обов'язок позивача зареєструватися
платником податку на додану вартість
та покладення на нього
відповідальності за порушення цього
обов'язку.

Перелік платників податку для цілей
оподаткування ПДВ міститься у статті 180
ПК України. Відповідно до підпункту 2
пункту 180.1 статті 180 ПК України для
цілей оподаткування платником податку
є будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку.

Згідно з підпунктом "б" 14.1.139 пункту 14.1
статті 14 ПК України особа для цілей
розділу V цього Кодексу, який регулює
порядок оподаткування ПДВ, - це зокрема
фізична особа - підприємець, яка: або є
платником податків і зборів,
встановлених цим Кодексом, крім
єдиного податку; або є платником
єдиного податку за ставкою, що
передбачає сплату податку на додану
вартість; або є платником єдиного
податку за ставкою, що передбачає
включення податку на додану вартість
до складу єдиного податку, і
добровільно переходить у
встановленому цим Кодексом порядку на
сплату єдиного податку за ставкою, що
передбачає сплату податку на додану
вартість.

Вимоги щодо реєстрації осіб як
платників податку на додану вартість
передбачені статтею 181 ПК України.

Згідно з пунктом 181.1 статті 181 ПК
України у разі якщо загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим розділом, у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Порядок реєстрації платників податку
унормований статтею 183 ПК України.

Відповідно до пунктів 183.1, 183.2, 183.10
статті 183 ПК України будь-яка особа, що
підлягає обов'язковій реєстрації чи
прийняла рішення про добровільну
реєстрацію як платника податку, подає
до органу державної податкової служби
за своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як
платника податку реєстраційна заява
подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, яка підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, і у випадках та в порядку,
передбачених цією статтею, не подала до
органу державної податкової служби
реєстраційну заяву, несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Як вбачається з п.2.6.1 акту перевірки
№218/17-01- від 27.05.14, податковий орган
у ході перевірки позивача установив, що
згідно з наданими на перевірку
товарними накладними на реалізацію,
позивачем 28.12.12 досягнуто обсяг
оподатковуваних операцій, що сукупно
перевищує 300 000 грн. (фактично - 319 561, 42
грн.), тому, на думку податкового органу,
позивач повинен був подати до 10.01.13
заяву про реєстрацію платником податку
на додану вартість та надіслати до
Світловодської ОДПІ першу податкову
декларацію з ПДВ за лютий 2013 року по
терміну подання до 20.03.13.

У ході судового розгляду справи
представник позивача заперечив такі
обставини, пояснивши, що за останні 12
календарних місяців, що передували
28.12.12, позивачем здійснено операцій з
постачання товарів та отримано виручки
на суму 224 130 грн., що підтверджується
накладними про поставку товарів та
випискою про рух коштів по
банківському рахунку за 2012 рік, які
надав суду (а.с.133 - 250, т.1, а.с. 1 - 140, т.2), а
тому стверджував, що позивач на
зазначену дату не досягнув граничного
обсягу оподатковуваних операцій,
передбаченого п.181.1 ст.181 ПК України, та
не підлягав обов'язковій реєстрації
платником ПДВ. При цьому, не надав суду
книгу обліку доходів і витрат за 2012 рік,
пояснивши це її відсутністю у позивача.

Відповідно до декларації про отримані
доходи і майновий стан за 2012 рік,
поданої ФОП ОСОБА_1 до Світловодської
ОДПІ, його загальний оподатковуваний
дохід від провадження господарської
діяльності (виручка у грошовій та
негрошовій формі) за вказаний період
склав 224 130 грн. (а.с. 164 - 167, т.2) Як
свідчить пункт 2.1.2 акту перевірки
№218/17-01- від 27.05.14, податковим
органом у ході перевірки порушень щодо
формування складу загального
оподатковуваного доходу не
встановлено.

У ході судового розгляду справи
відповідач на вимогу суду не надав
копії товарних накладних (їх реквізити,
перелік, опис), на підставі яких
встановлено, що станом на 28.12.12 обсяг
оподатковуваних операцій ФОП ОСОБА_1
склав 319 561, 42 грн., пояснивши, що ці
документи були надані позивачем на
перевірку без опису та повернуті йому
після їх перевірки. Воднораз,
представник відповідача стверджував,
що обсяг оподатковуваних операцій
позивача за 2012 році у сумі 319 561 грн.
визначений з урахуванням його виручки
за 2012 рік у розмірі 224 130 грн. та 95 431 грн.
дебіторської заборгованості, яка
рахувалася станом на 01.01.13 та була
погашена у січні 2013 року. Пояснень щодо
причин та періоду виникнення
дебіторської заборгованості у сумі 95 431
грн., описаної в акті перевірки,
представник відповідача не надав.

Між тим, у судовому засіданні
представник позивача заперечив як
наявність у позивача дебіторської
заборгованості у розмірі 95 431 грн., яка
рахувалася станом на 01.01.13, так і те, що
станом на 01.01.13 у нього рахувалася
дебіторська заборгованість за товари,
поставлені у 2012 році.

Оцінюючи висновки податкового органу,
викладені в акті перевірки
№218/17-01- від 27.05.14, суд виходив з
того, що відповідно до підпункту 75.1.2
пункту 75.1 статті 75 ПК України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Згідно з пунктом 77.8 статті 77 ПК України
перелік матеріалів, які можуть бути
підставою для висновків під час
проведення документальної планової
перевірки, та порядок надання
платниками податків документів для
такої перевірки встановлено статтями
83, 85 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 85.2, 85.4, 85.7, 85.8
статті 85 ПК України платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

При проведенні перевірок посадові
особи контролюючого органу мають право
отримувати у платників податків
належним чином завірені копії
первинних фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів, платежів, порушення
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Такі копії повинні
бути засвідчені підписом платника
податків або його посадової особи та
скріплені печаткою (за наявності).

Отримання копій документів
оформляється описом. Копія опису,
складеного посадовими (службовими)
особами контролюючого органу,
вручається під підпис платнику
податків або його законному
представнику. Якщо платник податків
або його законний представник
відмовляється від засвідчення опису
або від підпису про отримання копії
опису, то посадові (службові) особи
контролюючого органу, які отримують
копії, роблять відмітку про відмову від
підпису.

Посадова (службова) особа
контролюючого органу, яка проводить
перевірку, у випадках, передбачених цим
Кодексом, має право отримувати від
платника податків або його законних
представників копії документів, що
належать до предмета перевірки. Такі
копії повинні бути засвідчені підписом
платника податків або його посадової
особи та скріплені печаткою (за
наявності).

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України
передбачено, що результати перевірок
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Наказом Міністерства фінансів України
від 14.03.13 №395, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12.04.13 за
№607/23139, затверджено Порядок оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами (надалі - Порядок №395). Цей
Порядок розроблено відповідно до вимог
Податкового кодексу України для
використання посадовими особами
органів державної податкової служби
при оформленні матеріалів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами. Цей Порядок поширюється на
платників податків - фізичних осіб
(резидентів, нерезидентів), у тому числі
самозайнятих осіб, які мають, одержують
(передають) об'єкти оподаткування або
провадять діяльність (операції), що є
об'єктом оподаткування згідно з
Кодексом або податковими законами і на
яких покладено обов'язок із сплати
податків та зборів відповідно до
Кодексу.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.5, 1.6, 1.7
Порядку №395, акт - службовий документ,
який підтверджує факт проведення
документальної перевірки діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини діяльності платника
податків, які стосуються фактів
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно з пп.2.3.2.2 п.2.3 Порядку №395 у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно: чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік) діяльності
платника податків та операцію, в
результаті якої здійснено це
порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення платника податків
або його законних представників щодо
встановлених порушень; зазначити
первинні документи, на підставі яких
вчинено записи з обліку, та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків і зборів, та докази, що
підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання їх
чи інших документів, що підтверджують
факт порушення, зазначити інші докази,
що достовірно підтверджують наявність
факту порушення; у разі відмови
платника податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
прізвища, імені, по батькові платника
податків (його законного представника)
та переліку документів, які йому
запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки; у разі
надання платником податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

Всупереч цим вимогам, податковий орган,
констатувавши в акті перевірки
№218/17-01- від 27.05.14 порушення
позивачем податкового законодавства
щодо обов'язкової реєстрації платником
ПДВ у зв'язку з допущеним перевищенням
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 ПК України, не
вказав в акті період, за який ним
обраховано встановлений для
реєстрації обсяг постачання
товарів/послуг, не зазначив в акті такі
операції (з поставки товарів/послуг), не
описав в акті первинні документи
бухгалтерського обліку, які
підтверджують здійснення цих операцій.

У ході розгляду справи відповідач
також не надав суду інформації щодо
реквізитів будь-яких первинних
документів бухгалтерського обліку
позивача (накладна, акт виконаних
робіт, касовий чек, платіжне доручення
тощо), які б достовірно засвідчили факт
та дату здійснення позивачем операції
з постачання товарів/послуг, за якою
відбулося перевищення граничного
обсягу оподатковуваних операцій.
Натомість, надані позивачем документи
спростовують висновки податкового
органу про перевищення позивачем
обсягу оподатковуваних операцій
станом на 28.12.12.

Відтак, в акті перевірки №218/17-01-
від 27.05.14 та у ході розгляду справи
відповідачем документально не
доведені факти порушення позивачем
податкового законодавства, позаяк не
надано достовірних доказів того, що ним
протягом останніх 12 календарних
місяців, що передували 28.12.12, фактично
здійснено операцій з постачання
товарів/послуг, сума яких сукупно
перевищила 300 000 грн., що б зумовлювало
обов'язок позивача зареєструватися
платником ПДВ з січня 2013 року.

Крім того, зазначивши в акті перевірки
№218/17-01- від 27.05.14 про заниження
позивачем податкових зобов'язань з ПДВ
за лютий, березень, квітень, травень,
червень, липень, серпень, вересень,
жовтень, листопад, грудень 2013 року у
відповідних сумах, податковий орган не
вказав про встановлені ним у ході
перевірки обсяги оподатковуваних
операцій за ці податкові періоди, як
базу оподаткування, з якої ним
обраховано суми заниженого
податкового зобов'язання з ПДВ. На
вимогу суду такі розрахунки
відповідачем також не надані.

Отже, суд визнає неправомірними
висновки податкового органу про
покладення на позивача на підставі
п.183.10 ст.183 ПК України обов'язку з
нарахування та сплати податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, що свідчить про незаконність
визначення у зв'язку з цим позивачу
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість у розмірі 51 457 грн.
податковим повідомленням - рішенням
№ від 19.06.14.

Перевіряючи правомірність
донарахування позивачу штрафних
санкцій у спірному податковому
повідомленні - рішенні, суд прийшов до
таких висновків.

Як вбачається з наданого відповідачем
розрахунку, застосована щодо позивача
штрафна санкція у розмірі 14 734, 25 грн.
складається зі штрафу, нарахованого на
підставі п.123.1 ст.123 ПК України у зв'язку
з самостійним визначенням податковими
органом податкових зобов'язань з ПДВ за
період лютий - грудень 2013 року та
обчисленого у розмірі 25% суми
визначеного податкового зобов'язання
за цей період, що склало 12 864,25 грн. (51 457
грн. х 25%), а також зі штрафу,
застосованого до позивача на підставі
п.120.1 ст.120 ПК України за неподання
податкової звітності з ПДВ за період
лютий - грудень 2013 року та визначеного у
розмірі 1 870 грн. (170 грн. x 11 місяців)
(а.с.87, т.1).

За змістом п.57.4 ст.57 ПК України, штрафні
санкції, нараховані на суму грошового
зобов'язання (її частку), скасовану за
результатами адміністративного чи
судового оскарження, також підлягають
скасуванню.

Відтак, скасування грошового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 51457 грн.
зумовлює скасування і штрафних санкцій
у розмірі 12864,25 грн.

Щодо накладення на позивача штрафу
відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України, суд
виходив з того, що вказаною нормою
установлено відповідальність за
неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), у вигляді
штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне
таке неподання або несвоєчасне
подання.

Відповідно до пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК
України податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Згідно з пунктом 11 розділу І Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.11 №1492,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 20.12.11 за №1490/20228, який був чинним
на момент виникнення спірних
правовідносин, податкова звітність
подається до органу державної
податкової служби особою, яка
зареєстрована платником податку на
додану вартість згідно з вимогами
розділу V Кодексу.

Як роз'яснено в Узагальнюючій
податковій консультації щодо окремих
питань, пов'язаних з обов'язковою
реєстрацією осіб як платників податку
на додану вартість, затвердженій
наказом ДПС України №588 від 06.07.12 на
підставі ст.52 ПК України, особа, яка не
зареєстрована як платник податку на
додану вартість, не має права подавати
податкові декларації з податку на
додану вартість, але може самостійно
сплатити обраховану суму податку на
додану вартість. При цьому штрафи за
неподання податкових декларацій з
податку на додану вартість до такої
особи не застосовуються.

Оскільки позивач упродовж лютого -
грудня 2013 року не був зареєстрований
платником податку на додану вартість,
тому не мав обов'язку подавати
податкові декларації з податку на
додану вартість та не повинен нести
відповідальність за їх неподання.
Відтак, штраф у розмірі 1870 грн. на
підставі п.120.1 ст.120 ПК України
застосований до позивача помилково.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У ході судового розгляду справи
відповідачем не доведено
правомірність спірного податкового
повідомлення - рішення № від 19.06.14,
тому позов про визнання його
протиправним та скасуванню підлягає
задоволенню.

Згідно з частинами 1, 3 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на задоволення позовних вимог,
позивачу необхідне присудити з
Державного бюджету України здійснені
ним судові витрати у розмірі 182,70 грн.
(а.с. 2, т.1).

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
19.06.14.

Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 з Державного бюджету України
судовий збір у сумі 182, 70 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш