Справа № 810/5999/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року № 810/5999/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - суддя Виноградова О.І.,

при секретарі судового засідання
Пенківська А.О.,

за участю:

представника позивача - Кутковець М.Л.,

представника відповідача - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області

до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення штрафних (фінансових)
санкцій,

в с т а н о в и в:

20 жовтня 2014 р. до Київського окружного
адміністративного суду звернулася
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Київській області (далі -
позивач) з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі -
відповідач) про стягнення штрафних
(фінансових) санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивачем було накладено на
відповідача штраф за порушення
законодавства про рекламу. Рішення про
накладення штрафу відповідач не
оскаржив, проте, у добровільному
порядку його не виконав.

Відповідач позов не визнав, подав до
суду заперечення, в яких просив у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що жодної реклами на
зазначеному біг-борді він не
розміщував. Вважає, що вимоги Закону
України "Про рекламу" від 3 липня 1996 р.
№ 270/96-ВР (далі - Закон
України № 270/96-ВР) він не порушував,
оскільки розміщена на рекламному щиті
інформація є рекламою лише закладу
охорони здоров'я (стоматологічної
клініки) і жодним чином не містить будь
- яких посилань на лікарські засоби,
медичну техніку, методи профілактики,
діагностики, лікування і реабілітації
(а.с. 31-33).

Суд у судовому засіданні, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши наявні матеріали справи,
встановив таке.

7 квітня 2014 р. посадовою особою позивача
було складено протокол про порушення
відповідачем законодавства про
рекламу (а.с. 6).

У цей же день виконуючим обов'язки
начальника відповідача було прийнято
рішення рішення про початок розгляду
справи про порушення законодавства про
рекламу (а.с. 6 на звороті).

16 квітня 2014 р. відбулося засідання
позивача на якому було розглянуто
справу стосовно порушення
відповідачем Закону України № 270/96-ВР
та прийнято рішення про накладення на
нього штрафу в сумі 5083 грн 00 коп. (а.с. 7-8).

У зв'язку з несплатою відповідачем у
добровільному порядку суми штрафу,
позивачем було подано даний
адміністративний позов.

Спірні правовідносини
врегульовано Законом України "Про
захист прав споживачів" від 12 травня 1991
р. № 1023-XII (далі - Закон України № 1023-XII),
Положенням про управління у справах
захисту прав споживачів в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 23 червня 2009 року № 229 (далі
- Положення № 229), Закону України "Про
рекламу" від 3 липня 1996 р. № 270/96-ВР (далі -
Закон України № 270/96-ВР), Порядком
накладення штрафів за порушення
законодавства про рекламу встановлено
постановою Кабінету Міністрів
України від 26 травня 2004 р. № 693
(далі - Порядок).

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону
України № 1023-XII держава забезпечує
споживачам захист їх прав, надає
можливість вільного вибору продукції,
здобуття знань і кваліфікації,
необхідних для прийняття самостійних
рішень під час придбання та
використання продукції відповідно до
їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5
Закону України № 1023-XII захист прав
споживачів здійснюють спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, місцеві державні
адміністрації, органи і установи, що
здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Як убачається з вимог ст. 26 Закону
України № 1023-XII, спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема: перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати на
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з вимогами п. 1.1 Положення
№ 229, територіальними органами
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
оплітки є управління у справах захисту
прав споживачів в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, які підпорядковуються
Державному комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики.

Згідно з пунктом 3.1 Положення № 229
управління у справах захисту прав
споживачів має право перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до діючого
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до вимог п. 2.7
Положення № 229 до прав інспекції у
справах захисту прав споживачів
відноситься накладення штрафів на
суб'єктів господарювання за порушення
права споживачів у випадках,
передбачених законодавством.

Як убачається з вимог ст. 27 Закону
України № 270/96-ВР, особи, винні у
порушенні законодавства про рекламу,
несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну та
кримінальну відповідальність
відповідно до закону. Відповідальність
за порушення законодавства про рекламу
несуть рекламодавці, винні, крім
іншого, у недотриманні встановлених
законом вимог щодо змісту реклами.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 21 Закону
України № 270/96-ВР реклама лікарських
засобів, медичних виробів, методів
профілактики, діагностики, лікування і
реабілітації повинна містити:
об'єктивну інформацію про лікарський
засіб, медичний виріб, метод
профілактики, діагностики, лікування,
реабілітації і здійснюватися так, щоб
було зрозуміло, що наведене
повідомлення є рекламою, а
рекламований товар є лікарським
засобом, медичним виробом, методом
профілактики, діагностики, лікування,
реабілітації; вимогу про необхідність
консультації з лікарем перед
застосуванням лікарського засобу чи
медичного виробу; рекомендацію щодо
обов'язкового ознайомлення з
інструкцією на лікарський засіб; текст
попередження такого змісту:
"Самолікування може бути шкідливим для
вашого здоров'я", що займає не менше 15
відсотків площі (тривалості) всієї
реклами.

Як вбачається з вимог ч. 7 ст. 27 Закону
України № 270/96-ВР, у разі неможливості
встановлення вартості реклами,
розповсюдженої з порушенням вимог
цього Закону, на рекламодавців та
розповсюджувачів реклами рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, накладається штраф у
розмірі до 300 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян визначено п. 5
підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні
положення" Податкового кодексу України
і складає 17 грн 00 коп.

Відповідно до вимог п. 1 Порядку, він
регулює питання накладення
уповноваженими особами
Держспоживстандарту і його
територіальних органів в Автономній
Республіці Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі (далі - територіальні
органи) штрафів на рекламодавців,
виробників і розповсюджувачів реклами
за порушення законодавства про рекламу
(крім штрафів, накладення яких належить
виключно до компетенції
Антимонопольного комітету і
регулюється законодавством з питань
авторського права та суміжних прав).

Згідно з вимогами абз. 11 п.п. 2 п. 4
Порядку штрафи накладаються на
рекламодавців, якщо реклама
розповсюджується ними самостійно, і на
розповсюджувачів реклами, винних у
таких порушеннях порядку
розповсюдження та розміщення реклами,
зокрема, за розміщення реклами
тютюнових виробів, знаків для товарів і
послуг, інших об'єктів права
інтелектуальної власності, під якими
вони випускаються, на транспорті, а
також реклами алкогольних напоїв,
знаків для товарів і послуг, інших
об'єктів права інтелектуальної
власності, під якими випускаються
алкогольні напої, на зовнішніх та
внутрішніх поверхнях транспортних
засобів загального користування та
метрополітену.

Як вбачається з п. 8 Порядку, накладати
штрафи на рекламодавців, виробників та
розповсюджувачів реклами мають право
Голова Держспоживінспекції, його
заступники, начальники територіальних
органів Держспоживінспекції та їх
заступники.

Рішення про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу в
розмірі 300 і більше неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян
приймається виключно уповноваженою
посадовою особою Держспоживінспекції.

Відповідно до вимог п. 9 Порядку
підставою для розгляду справи про
порушення законодавства про рекламу
(далі - справа) є відповідний протокол,
складений уповноваженою посадовою
особою Антимонопольного комітету,
Національної ради з питань телебачення
і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або
Держспоживінспекції та її
територіальних органів.

Згідно з вимогами п. 10 Порядку протокол
про порушення законодавства про
рекламу подається Держспоживінспекції
або її територіальним органам за
місцем вчинення порушення. Протокол
розглядається у місячний строк.

Як вбачається з п. 19 Порядку,
рішення у справі може бути оскаржено в
установленому законом порядку.

Наявні матеріали свідчать про
таке.

7 квітня 2014 р. уповноваженою особою
відповідача (головним спеціалістом
відділу контролю послуг, реклами) було
складено протокол про порушення
відповідачем законодавства про
рекламу, до якого долучено
фотофіксацію порушення (а.с. 5 на
звороті, а.с. 6 відповідно).

Як убачається з тексту названого
протоколу, його було складено за
наявності ознак порушень
законодавства України про рекламу.
Зокрема, за розповсюдження реклами
стоматологічної клініки зі змістом
«ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 тел НОМЕР_1» на
біг-борді (3*6 м), розташованому біля
будинку по АДРЕСА_1 без тексту
попередження «Самолікування може бути
шкідливим для вашого здоров'я».

Крім того, у протоколі зазначено, що
таке розповсюдження реклами порушує
вимоги ч. 4 ст. 21 Закону України №
270/96-ВР, оскільки згідно з цією нормою
реклама лікарських засобів, медичних
виробів, методів профілактики,
діагностики, лікування і реабілітації
повинна містити текст попередження
такого змісту: "Самолікування може бути
шкідливим для вашого здоров'я", що
займає не менше 15 відсотків площі
(тривалості) всієї реклами.

7 квітня 2014 р. в.о. начальника позивача
було винесено рішення про початок
розгляду справи про порушення вимог
законодавства про рекламу стосовно
відповідача (а.с. 6 на звороті).

У цей же день відповідачу було
направлено повідомлення № 1352, яким
його було повідомлено, що розгляд
справи щодо порушення законодавства
про рекламу призначено на 16
квітня 2014 р. та витребувано документи
передбачені ч. 2 ст. 26 Закону України
№ 270/96-ВР, а саме: копію
свідоцтва про державну реєстрацію;
копію свідоцтва платника податку;
письмові пояснення; документальне
підтвердження вартості розповсюдженої
реклами за період до 1 року з моменту
отримання даного повідомлення
(договір, акти виконаних робіт,
рахунок-фактура, адресна програма
рекламної компанії) (а.с. 5).

15 квітня 2014 р. відповідачем на адресу
позивача було подано письмові
пояснення щодо розповсюдження реклами
стоматологічної клініки вх. № 1135, в
яких відповідач стверджував, що факту
вчинення ним порушення законодавства
про рекламу не виявлено та не доведено,
а тому провадження у справі повинно
бути припинено. До пояснень було
долучено копії свідоцтв про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
та платника єдиного податку, а також
фотографію вивіски з інформацією про
клініку (а.с. 9).

16 квітня 2014 р. відбулося засідання
позивача стосовно розгляду справи щодо
порушення відповідачем вимог ч. 4 ст. 21
Закону України № 270/96-ВР (а.с. 7).

На даному засіданні позивачем було
встановлено, що:

- відповідач є рекламодавцем згідно з
абз. 11 п.п. 2 п. 4 Порядку;

- неможливо встановити вартість
реклами, розповсюдженої з порушенням
діючого законодавства;

- прийнято рішення № 9 про накладення на
відповідача штрафу у сумі 5083 грн 00 коп.
за недотримання вимог, встановлених ч. 7
ст. 27 Закону України № 270/96-ВР, щодо
розміщення зовнішньої реклами; Крім
того, у цьому рішенні було зазначено
реквізити одержувача штрафу (а.с. 8).

28 квітня 2014 р. копію даного
рішення було направлено на адресу
відповідача.

Як вбачається з копії
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу, копію
названого рішення позивач отримав
особисто 3 травня 2014 р. (а.с. 7 на звороті).

При вирішенні справи судом враховано,
що рішення № 9 прийнято:

- на підставі протоколу від 7 квітня 2014
р.;

- уповноваженою особою - заступником
начальника позивача;

- у строк, визначений п. 10 Порядку;

- у розмірі, встановленому ч. 7 ст. 27
Закону України № 270/96-ВР та п. 5
підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні
положення" Податкового кодексу
України.

Відповідно до п. 19 Порядку дане рішення
у справі могло бути оскаржено в
установленому законом порядку.

Згідно з поясненнями сторін
у судовому засіданні та письмовою
заявою позивача від 17 листопада 2014 р.
рішення позивача № 9 відповідачем в
установленому законом порядку
оскаржено не було (а.с. 46).

За таких обставин суд дійшов висновку,
що рішення № 9 є чинним, а отже є
підставою для стягнення з відповідача
зазначеної в ньому суми штрафу.

Наведене свідчить, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Водночас, судом не може бути взято до
уваги посилання представника
відповідача на те, що позивачу невідомо
хто саме встановив рекламний біг-борд,
оскільки судом встановлено, що цей
біг-борд розміщено безпосередньо біля
будинку, в якому знаходиться клініка
позивача (біля будинку по АДРЕСА_1) (а.с.
35). Отже, відповідачу було достаменно
відомо про його розміщення та його
зміст.

Судом також не може бути взято до уваги
посилання представника відповідача на
те, що відповідач за фахом є медичним
працівником - стоматологом та не був
обізнаний щодо порядку оскарження
рішення № 9, оскільки дана обставина не
може бути підставою для відмови у
задоволенні позову.

Враховуючи, що спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь Державного бюджету
України суму 5083 (п'ять тисяч вісімдесят
три) грн 00 коп.

.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішення за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови 18.11.14.