Справа № 815/3720/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
815/3720/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бойко О.Я.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
приватного підприємства "Укр Тімбер" на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства "Укр
Тімбер" до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 05.12.2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ПП "Укр Тімбер"
звернулось з вищевказаним
адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що 05.11.2012 року
співробітник Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області ОСОБА_1 провела
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
Приватного підприємства «Укр Тімбер».

За наслідками цієї перевірки 05.11.2012
року відповідач склав акт № 862/15/37468428,
яким встановлені порушення позивачем:

- абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
формування податкового кредиту, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання на суму 15578,00 грн.;

- абз.11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, що виразилося у поданні заяви
до податкової декларації за інший
звітний податковий період, ніж період
за який продавцем були допущені
зазначені порушення.

На підставі цього акту перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення-рішення:

- від 05.12.2012 року № , яким
позивачеві, за порушення п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 19472,50 грн.,
у тому числі за основним платежем 15578,00
грн. та за штрафними (фінансовими
санкціями) 3894,50 грн.

Позивач не погоджувався з податковим
повідомленням-рішенням Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області та вважає його незаконними,
винесеним з порушенням норм чинного
законодавства та таким, що належить до
скасування.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ПП "Укр Тімбер" подало апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
Приватне підприємство «Укр Тімбер»
зареєстроване Комінтернівською
районною державною адміністрацією
Одеської області 11.01.2011 року за
№0015998 відповідно до довідки з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій (ЄДРПОУ).

Позивач зареєстрований та перебуває
на обліку в Державній податковій
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області як платник податку на
додану вартість з 17.05.2011 року
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 17.05.2011 року №100337227.

05.11.2012 року співробітник Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області ОСОБА_1 провела камеральну
перевірку податкової звітності з
податку на додану вартість Приватного
підприємства «Укр Тімбер».

За наслідками цієї перевірки 05.11.2012
року відповідач склав акт № 862/15/37468428
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість.

В акті перевірки встановлені наступні
порушення з боку позивача:

- абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
формування податкового кредиту, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання на суму 15578,00 грн.;

- абз.11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, що виразилося у поданні заяви
до податкової декларації за інший
звітний податковий період, ніж період
за який продавцем були допущені
зазначені порушення.

Такі висновки відповідача
обґрунтовані тим, що позивач сформував
податковий кредит за рахунок
податкової накладної від ТОВ
«Потенціал» №23 від 30.08.2012 року на
загальну суму 93468,00 грн. в тому числі ПДВ
15578,00 грн., яка не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та від позивача не надходив додаток №8
«Заява про відмову постачальника
надати податкову накладну» до
податкової звітності.

За результатами перевірки позивача,
податковий орган прийняв податкове
повідомлення-рішення:

- від 05.12.2012 року № , яким
позивачеві, за порушення п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 19472,50 грн.,
у тому числі за основним платежем 15578,00
грн. та за штрафними (фінансовими
санкціями) 3894,50 грн.

Позивач подав скаргу на податкове
повідомлення-рішення відповідача від
05.12.2012 року № до Державної
податкової служби в Одеській області.

Державна податкова служба в Одеській
області рішенням про результати
розгляду первинної скарги від 25.01.2013
року надала відповідь. В
вищезазначеному рішенні зазначено, що
висновки, викладені в акті від 05.11.2012
року № 862/15/37468428 про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість,
відповідають вимогам чинного
законодавства, а, отже, податкове
повідомлення-рішення податкового
органу від 05.12.2012 року №
залишається без змін.

Також, позивач подав скаргу на
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 05.12.2012 року № до
Державної податкової служби України.

Державна податкова служба України
рішенням про результати розгляду
повторної скарги від 01.04.2013 року надала
відповідь. В вищезазначеному рішенні
зазначено, що податкове
повідомлення-рішення податкового
органу від 05.12.2012 року №
залишається без змін, а скарга
Приватного підприємства «Укр Тімбер»
без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 05.12.2012 року №
прийняте відповідачем правомірно, на
підставі Конституції та законів
України

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Податкового кодексу
України.

За змістом пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового
кодексу України камеральною
вважається перевірка, яка проводиться
у приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

На підставі п.76.1 ст.76 Податкового
кодексу України камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення.

В ході судового розгляду встановлено,
що перевірка позивача проводилась
відповідачем на підставі даних
інформаційної системи:
автоматизованої «Системи
співставлення Реєстру та Єдиного
реєстру податкових накладних», на
підставі податкової декларації з
податку на додану вартість за серпень
2012 року № від 19.09.2012 року, додатку 5
Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту, Реєстру
податкових накладних від 19.09.2012 року
№ від 19.09.2012 року.

Податковим органом виявлено
розбіжності з Єдиним реєстром
податкових накладних. Ці розбіжності
виникли внаслідок не реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних
податкової накладної №23 від 30.08.2012
року, яка відображена в Реєстрі
податкових накладних від 19.09.2012 року.

Проте з доводами позивача, що отримані
від ТОВ «Потенціал» податкові накладні
№461 від 29.08.2012 року на суму 35700,00 грн. та
№46 від 30.08.2012 року на суму 57768,00 грн.
позивач помилково зазначив в Реєстрі
податкових накладних однією сумую 93468,00
грн. в податковій накладні за №23 від
30.08.2012 року погодитись не можна з огляду
на таке.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

На підставі п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

В ході судового розгляду також
встановлено, що позивач придбав
продукцію у ТОВ «Потенціал». За купівлю
цієї продукції позивач розрахувався,
що підтверджується наявним в
матеріалах справи платіжним
дорученням №47 від 30.08.2012 року на суму
93468,00 грн.

За змістом п.201.7 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

На підставі викладеного, з урахуванням
100% оплати вартості товару, можна дійти
висновку, що ТОВ «Потенціал» виписало
одну податкову накладну, а не дві, як це
стверджував представник позивача у
судовому засіданні.

Згідно пп.9.1 п.9 Порядку ведення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24.12.2010 року №1002 у графі 1
записується порядковий номер
податкової накладної (порядковий номер
податкової накладної відповідає
порядковому номеру запису в Реєстрі).

Також встановлено, що в Реєстрі
податкових накладних запис щодо
податкової накладної ТОВ «Потенціал»
від 29.08.2012 року №461 передує запису щодо
податкової накладної ТОВ «Потенціал»
від 30.08.2012 року №46.

Ці факти ставлять під сумнів
правильність занесення податкових
накладних до Реєстру.

Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України реєстрація податкових
накладних платниками податку на додану
вартість - продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить понад 10
тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Таким чином позивач сформував
податковий кредит за рахунок
податкової накладної від ТОВ
«Потенціал» №23 від 30.08.2012 року на
загальну суму 93468,00 грн. в тому числі ПДВ
15578,00 грн., яка не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних
відповідно до встановлених вище
фактів, що призвело до заниження сплати
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 15578,00 грн.

За змістом абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та/або порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позивачем не надано
вичерпних, оформлених належним чином
згідно з вимогами діючого
законодавства документів, на підставі
яких можливо достовірно визначити, що
товари придбані з наміром використання
у власній господарській діяльності.
При цьому в ході перевірки встановлена
відсутність фактичного підтвердження
взаємовідносин позивача по ланцюгу
постачання з вищевказаним
підприємством.

Вирішуючи спір, суд також зважає, що в
силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки, що з
огляду на запроваджений ст.8
Конституції України принцип
верховенства права та в кореспонденції
з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає
абсолютний і безумовний обов'язок
кожної особи, яка бере участь в
адміністративній справі довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть
участь в адміністративній справі та
самостійно зібраних судом в порядку
ст.11 КАС України доказів в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, здійснюється судом за
правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку,
що встановлений ст.86 цього кодексу.

Дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності за правилами ст.86 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність будь-яких
фактичних даних, які б спростували
висновки за актом перевірки.

Договірні відносини позивача з
контрагентом ТОВ "Потенціал" не містять
у своїй суті розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
придбання та продажу товарів. Такі
причини можуть бути наявними лише за
умови, що платник податку має намір
одержати економічний ефект від
результатів підприємницької або іншої
економічної діяльності. Наслідком
діяльності вказаних підприємств є
виключно чи переважно формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на адресу контрагентів.

Несплата позивачем податків у
встановленому законодавства України
порядку руйнує систему оподаткування,
що створена в інтересах держави та
формування дохідної частини
Державного бюджету України, що
суперечить моральним засадам
суспільства. Наявним вбачається намір
позивача одержати економічний ефект за
рахунок формування податкового
кредиту по договором, який не був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, з ціллю заниження
об'єкту оподаткування, несплати
податків. Такі дії підприємства
призвели до втрат дохідної частини
Державного бюджету України, оскільки
не сплачені підприємством ПДВ
внаслідок порушення встановленого
порядку формування податкового
кредиту з ПДВ є дохідною частиною
бюджету та власністю держави.

Провадження ПП "Укр Тімбер" своєї
діяльності призвело до штучного
завищення податкового кредиту та
витрат.

На підставі встановлених фактів та
досліджених доказів, керуючись нормами
діючого законодавства та внутрішнім
переконанням, колегія суддів дійшла
висновку, що ТОВ "Потенціал" не мало
реальної можливості здійснювати
господарські операції щодо постачання
товару, тобто не здійснювало
господарську діяльність, а штучно
формувало податкову вигоду позивачу.

При відсутності реального здійснення
господарських операцій ТОВ "Потенціал"
видало податкові накладні позивачу в
порушення вимог ПК України, який надає
право видавати такі накладні лише при
здійсненні господарської операції.

Таким чином, на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
спірне податкове повідомлення-рішення
винесено податковою інспекцією в межах
компетенції та у спосіб, що
передбачений законодавством, що
регулює спірні правовідносини та
обґрунтовано. В ході судового розгляду
представник відповідача довів суду
належними та допустимими в спірних
правовідносинах доказами, з посиланням
на відповідні положення законодавства,
необґрунтованість позовних вимог
позивача. При цьому звернення позивача
з даним позовом за захистом своїх
порушених прав та інтересів суд оцінює
обраний спосіб ухилення від
відповідальності за встановлені
порушення.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10
КАС України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
першої інстанції вірно дійшов
висновку, що в задоволенні позовних
вимог слід відмовити повністю.

Отже, на підставі викладеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 05.12.2012 року № , яким
позивачеві, за порушення п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 19472,50 грн.,
у тому числі за основним платежем 15578,00
грн. та за штрафними (фінансовими
санкціями) 3894,50 грн., прийняте
відповідачем правомірно, на підставі
Конституції та законів України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження своїх заперечень
проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги позовом
приватного підприємства "Укр Тімбер" є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства "Укр Тімбер" залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 20
лютого 2014 року у справі № 815/3720/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян