Справа № 826/6146/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6146/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Кобаля М.І., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства "Свєтокс" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2014 року у
справі за позовом приватного
підприємства "Свєтокс" до Міністерства
доходів і зборів України про
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство "Свєтокс"
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства доходів і зборів України,
в якому просив зобов'язати
Міністерство доходів та зборів України
забезпечити Приватному підприємству
"Свєтокс", як платнику податків та
єдиного внеску, можливість:

- своєчасно подавати передбачену
законодавством України звітність;

- своєчасно сплачувати податки, збори
та єдиний внесок, шляхом надання для
сплати та подальшого адміністрування
на території України, що не визначена
як тимчасово окупована, рахунків для
справляння: єдиного соціального
внеску, податку на прибуток
підприємства, податку на доходи
фізичних осіб, податку на додану
вартість.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує
тим, що судом першої інстанції не в
повному обсязі досліджено обставини,
що мають значення для справи та
постанова прийнята з порушенням норм
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
приватне підприємство "Свєтокс"
зареєстровано Виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради
Автономної Республіки Крим 09.08.1999 р.,
станом на час розгляду справи
перебуває на обліку в ДПІ у м.
Сімферополь.

ПП "Свєтокс" 15.04.2014 р. та 30.04.2014 р.
відповідно до вимог чинного
законодавства України намагалось
сплатити податки, проте платежі були
відхилені, у зв'язку з чим, останній
звернувся до банківської установи із
запитом про пояснення причин такого
відхилення.

ПАТ "Піреус Банк МКБ" Листом вих. №112/07-018
від 10.07.2014 р. повідомив позивачу, що
згідно з Листом Державної
казначейської служби України від 21.03.2014
р. №16-11/445-6614 стосовно сплати податків,
зборів та обов'язкових платежів
"платежі до бюджетів та єдиний
соціальний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відокремлених
підрозділів або філій, які розташовані
на території Автономної республіки
Крим та м. Севастополя можуть бути
перераховані на відповідні рахунки,
відкриті в органах Казначейства
України за місцем реєстрації юридичних
осіб", також в листі зазначено, що
Національний банк України Листом від
21.03.2014 р. №25-205/11846 інформував про
заборону здійснення початкових
платежів на рахунки отримувача -
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Автономній Республіці Крим, відкриті в
Публічному акціонерному товаристві
"Чорноморський банк розвитку та
реконструкції".

Вважаючи, що відповідачем, як
центральним органом виконавчої влади,
який реалізовує державну податкову
політику допущено бездіяльність щодо
незабезпечення можливості
своєчасності подання ПП "Свєтокс"
передбаченої законом звітності, а
також своєчасності сплати податків,
зборів та єдиного внеску, внаслідок
чого ПП "Свєтокс" позбавлено можливості
реалізувати свій обов'язок по сплаті
податків, зборів та єдиного внеску,
останній звернувся до суду з даним
позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідачем не було
допущено бездіяльності щодо
забезпечення платникам податків, що
зареєстрований на тимчасово
окупованих територіях України, в
даному випадку - Приватному
підприємству "Свєтокс", можливості у
відповідності до вимог чинного
законодавства України подавати
звітність та сплачувати податки, збори
та єдиний внесок.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» №1207-VII від 15.04.2014
року тимчасово окупована територія
України є невід'ємною частиною
території України, на яку поширюється
дія Конституції та законів України.

Тимчасово окупованою територією
визначається: 1) сухопутна територія
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя, внутрішні води України
цих територій; 2) внутрішні морські води
і територіальне море України навколо
Кримського півострова, територія
виключної (морської) економічної зони
України вздовж узбережжя Кримського
півострова та прилеглого до узбережжя
континентального шельфу України, на
які поширюється юрисдикція органів
державної влади України відповідно до
норм міжнародного права, Конституції
та законів України; 3) повітряний
простір над територіями, зазначеними у
пунктах 1 і 2 цієї частини (стаття 3
Закону).

Статтею 4 Закону встановлено, що на
тимчасово окупованій території на
строк дії цього Закону поширюється
особливий правовий режим перетину меж
тимчасово окупованої території,
вчинення правочинів, проведення
виборів та референдумів, реалізації
інших прав і свобод людини і
громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої
території передбачає особливий
порядок забезпечення прав і свобод
громадян України, які проживають на
тимчасово окупованій території.

Правовий режим тимчасово окупованої
території може бути визначено, змінено
чи скасовано виключно законами
України.

Статтею 13 Закону встановлено, що
особливості здійснення економічної
діяльності на тимчасово окупованій
території визначаються законом.

Відповідно до п.16.1 ст.16 ПК України,
платник податків зобов'язаний, зокрема:
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платник єдиного
внеску зобов'язаний, зокрема: своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; подавати звітність до органу
доходів і зборів за основним місцем
обліку платника єдиного внеску у
строки, порядку та за формою,
встановленими центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування. У
разі надсилання звітності поштою вона
вважається поданою в день отримання
відділенням поштового зв'язку від
платника єдиного внеску поштового
відправлення із звітністю.

Відповідно до ст. 19-1 Податкового
кодексу України контролюючі органи
виконують зокрема такі функції:
здійснюють адміністрування податків,
зборів, платежів; контролюють
своєчасність подання платниками
податків та платниками єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів; забезпечують достовірність
та повноту обліку платників податків
та платників єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням;
розробляють та затверджують порядки,
інструкції, положення, форми
розрахунків, звітів, декларацій, інших
документів з питань, що належать до
компетенції контролюючих органів;
організовують інформаційно-аналітичне
забезпечення та автоматизацію
процесів адміністрування.

Згідно з п.1 Положення про
Міністерство доходів і зборів України,
затвердженого Указом Президента
України від 18 березня 2013 року №141/2013,
(надалі - Положення №141/2013),
Міністерство доходів і зборів України
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України. Міндоходів України є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань:
забезпечення формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізації єдиної державної
податкової, державної митної політики;
забезпечення формування та реалізації
державної політики з адміністрування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок); забезпечення
формування та реалізації державної
політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску.

Відповідно до пп.2, 5 п.4 Положення №141/2013,
Міндоходів України відповідно до
покладених на нього завдань: розробляє
та затверджує порядки, інструкції,
положення, форми розрахунків, звітів,
декларацій, інших документів з питань,
що належать до компетенції Міндоходів
України; здійснює адміністрування
податків і зборів, митних платежів,
єдиного внеску.

Положеннями пп.1, 3, 9, 10, 20 п.5 Положення
№141/2013 передбачено, що Міндоходів
України з метою організації своєї
діяльності: організовує роботу
Міністерства, його територіальних
органів, підприємств, установ та
організацій, що належать до сфери його
управління; надає територіальним
органам Міндоходів України методичну і
практичну допомогу в організації
роботи, проводить перевірку стану
такої роботи; організовує
роз'яснювальну роботу в засобах
масової інформації щодо практики
застосування законодавства з питань,
що належать до компетенції Міндоходів
України; формує інформаційну політику
Міндоходів України та його
територіальних органів; організовує
наукову, науково-технічну,
інвестиційну, інформаційну, видавничу
діяльність, виступає засновником
навчальних закладів та
науково-дослідних установ.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що забезпечення платникам
податків та єдиного внеску, можливості
своєчасно подавати передбачену
законодавством України звітність;
своєчасно сплачувати податки, збори та
єдиний внесок, шляхом надання для
сплати та подальшого адміністрування
на території України, що не визначена
як тимчасово окупована, рахунків для
справляння: єдиного соціального
внеску, податку на прибуток
підприємства, податку на доходи
фізичних осіб, податку на додану
вартість. та не належить до обов'язків
відповідача.

Крім того, як вірно вказано судом
першої інстанції, позивач не
скористався правом звернення до
контролюючого органу щодо надання
податкової консультації з питань
практичного використання окремих норм
податкового законодавства, а саме щодо
порушених в даному позові питань.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства "Свєтокс" залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
М.І. Кобаль

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Кобаль М.І.

Федотов І.В.