Справа № 2-а-4172/11
Суддя: Брага А. В.
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-4172/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2011
року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді Брага А.В.,

при секретарі –Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача
–ОСОБА_1,

відповідача –ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Жовтневого районного
центру зайнятості м. Дніпропетровська
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів –

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2011 року до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська звернувся
позивач із вищезазначеною позовною
заявою, в обґрунтування якої послався
на те, що 01 грудня 2010 року до Жовтневого
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська звернулась
відповідач з питанням свого
працевлаштування. В зв’язку із даними
обставинами відповідачу було надано
статус безробітної та на підставі її
заяви укладено між нею та позивачем
договір на підвищення кваліфікації
№238/10 від 20 грудня 2010 року за навчальною
програмою «Маркетинг та
менеджмент»строком на 2,9 місяці (480
годин). Посилаючись на умови вказаного
договору, положення ст.36 Закону України
«Про загальнообов’язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», вказуючи, що відповідач
без поважних причин пропустила заняття
з підвищення кваліфікації з 03 по 05
березня та з 14 по 16 березня 2011 року,
внаслідок чого була відрахована з
навчання, позивач просив суд стягнути з
відповідача на свою користь повну
вартість вказаного навчання –2404,28
гривень.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
наполягала на їх задоволенні в повному
обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнала
частково –в частині стягнення з неї
тільки вартості навчання за дні, які
вона фактично пропустила.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, та дослідивши
матеріали адміністративної справи, суд
приходить до наступного висновку на
підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
після звернення позивача до Жовтневого
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська з метою отримання
допомоги щодо працевлаштування, 01
грудня 2010 року відповідачу було надано
статус безробітної, що визнано
сторонами у судовому засіданні і за
ст.72 КАС України не підлягає
доказуванню.

Судом встановлено, що 20 грудня 2010 року
на підставі заяви відповідача між нею
та позивачем укладено договір №238/10, на
підставі якого відповідача направлено
на підвищення кваліфікації до
Дніпропетровського університету
економіки і права ім. Альфреда Нобеля
за навчальною програмою «Маркетинг і
менеджмент»строком на 2,90 місяців (480
годин). Вартість такого навчання
становить 2404,28 гривень. Викладені
обставини підтверджуються копією
заяви відповідача від 08 грудня 2010 року,
копією договору від 238/10 від 20 грудня 2010
року, копією розрахунку вартості
навчання відповідача.

За змістом п.3.1.1 вказаного договору у
випадку пропусків занять більше трьох
годин протягом дня без поважних причин
проводиться відрахування з
навчального закладу (з подальшим
припиненням виплати матеріальної
допомоги у період професійного
навчання) відповідно до
нормативно-правових документів, що
регулюють це питання.

Згідно п.3.1.2 вказаного вище договору у
разі припинення навчання без поважних
причин, з громадянина стягується
загальна сума витрат на професійне
навчання. Якщо громадянин
відмовляється добровільно повернути
зазначені кошти, то питання щодо їх
повернення вирішується у судовому
порядку.

Судом встановлено, що відповідач
пропустила заняття з підвищення
кваліфікації за вищезазначеним
договором з 03 по 05 березня та з 14 по 16
березня 2011 року, що підтверджується
копіями табелів обліку відвідувань
занять відповідача за березень 2011 року.
При цьому доказів наявності поважних
причин пропуску вказаних занять
відповідачем суду надано не було.

Також судом встановлено, що внаслідок
вищезазначеного пропуску занять з
підвищення кваліфікації відповідача
було відраховано з учбового закладу, що
визнано сторонами в судовому
засіданні, а отже не підлягає
доказуванню у відповідності до ст.72 КАС
України.

Правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, окрім положень
вищезазначеного договору №238/10 від 20
грудня 2010 року, врегульовані
положеннями Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», Законом України «Про
зайнятість населення», Порядком
надання матеріальної допомоги у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації безробітного,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року №308 (далі
–Порядок).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»право на забезпечення та
соціальні послуги за цим Законом мають
також незастраховані особи, які вперше
шукають роботу, інші незастраховані
особи у разі їх реєстрації в
установленому порядку як безробітних.

Згідно ст.7 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» видами забезпечення за цим
Законом є, окрім іншого, матеріальна
допомога у період професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації безробітного.
Видами соціальних послуг за цим
Законом, окрім іншого є, професійна
підготовка або перепідготовка,
підвищення кваліфікації у
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах, у тому числі в
навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

За змістом ст.ст.19, 24 Закону України
«Про зайнятість населення»професійна
підготовка, підвищення кваліфікації і
перепідготовка громадян організується
державною службою зайнятості за її
направленням у навчальних закладах, на
підприємствах, в установах і
організаціях (незалежно від їх
підпорядкованості) згідно з укладеними
договорами або у спеціально
створюваних для цього навчальних
закладах державної служби зайнятості
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Нормою ст.36 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»передбачено, що у разі
припинення професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації. Незастраховані особи,
яким виплачується забезпечення та
надаються соціальні послуги за цим
Законом, виконують обов'язки та несуть
відповідальність, так як і
застраховані особи.

Аналогічне положення міститься в п.28
Порядку, яким додатково визначено, якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти на
підвищення кваліфікації, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Оцінюючи дослідженні докази в їх
сукупності, вважаю їх належними,
допустимими та достатніми для
прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті викладених вище норм
законодавства, враховуючи, що в
судовому засіданні знайшов
підтвердження факт направлення
відповідача, як безробітної, на
підвищення кваліфікації до вищого
навчального закладу на підставі
договору з позивачем, однак відповідач
в порушення своїх зобов’язань без
поважних причини пропустила заняття з
підвищення кваліфікації, в зв’язку із
чим була відрахована з навчання, що
зумовило виникнення в неї обов’язку із
відшкодування позивачу вартості
такого навчання в повному обсязі, суд
вважає позовні вимог обґрунтованими, а
отже такими, що підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд у відповідності до
ст.94 КАС України вважає за необхідне
судові витрати у вигляді судового
збору (державного мита) в розмірі 51
гривні стягнути з відповідача на
користь держави Україна.

На підставі викладеного, керуючись ст..
36 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», ст. ст. 6,51, 94, 160, 167 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов, –задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 суму коштів у розмірі
2404, 28 гривень на користь Жовтневого
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська

Стягнути З ОСОБА_2 на користь держави
Україна судові витрати по сплаті
судового збору (державного мита) у
розмірі 51,00 гривні.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
протягом десяти днів з дня її
проголошення апеляційної скарги через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська з одночасним
надсилання такої скарги до суду
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя

А.В.
Брага