Справа № 377/138/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м. Київ
К/800/3810/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Чумаченко Т.А., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 який діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України у
місті Славутичі Київської області про
відмову у здійсненні перерахунку
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, провадження у якій
відкрито

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3,
звернулися до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
місті Славутичі Київської області про
відмову у здійсненні перерахунку
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника.

Позов обґрунтовували тим, що покійна
ОСОБА_4, яка є матір'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
мала статус учасника ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії та їй
було встановлено 1 групу інвалідності
по захворюванню, яке пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла, в зв'язку
з чим ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ
м. Славутича Київської області та
отримує пенсію у зв'язку з втратою
годувальника на дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 9 червня 2011 року.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, також перебуває на
обліку в УПФУ м. Славутича Київської
області та одержує пенсію у зв'язку з
втратою годувальника призначеної з 9
червня 2011 року.

Позивачі зазначають, що відповідачем
їм була призначена пенсія у зв'язку з
втратою годувальника на підставі
статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 100% пенсії за
віком померлої ОСОБА_4 та становить 2787,23
гривень.

Вважають що відповідач протиправно
виплачує пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, у меншому
розмірі ніж передбачено статтею 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Просили суд визнати протиправними дії
УПФУ в місті Славутичі Київської
області щодо виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника на підставі
статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі 100 % пенсії за
віком померлої ОСОБА_4 та зобов'язати
УПФУ в м. Славутичі Київської області
призначити та виплачувати щомісяця
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
на підставі статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
100 % пенсії по інвалідності померлої
ОСОБА_4, яка була призначена останній та
виплачувалась їй до моменту смерті.

Постановою Славутицького
міського суду Київської області від
22 березня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
ПФУ у місті Славутич Київської області
щодо виплати пенсії у зв'язку з втратою
годувальника на підставі статті 36 ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" у розмірі 100%
пенсії за віком померлої ОСОБА_4

Зобов'язано Управління ПФУ у місті
Славутич Київської області призначити
та виплачувати щомісяця пенсію у
зв'язку з втратою годувальника на
підставі статті 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 100% пенсії по
інвалідності померлої ОСОБА_4, яка була
призначена останній та виплачувалась
їй до моменту смерті.

У своїй касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати його постанову та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

У своїх запереченнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зазначають на необґрунтованість
касаційної скарги, просять залишити її
без задоволення, а оскаржуване рішення
суду апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в УПФУ м. Славутича Київської
області як одержувач пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, призначеної з 09
червня 2011 року на неповнолітню дочку
ОСОБА_3.

Крім того, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
перебуває на обліку в УПФУ м. Славутича
Київської області як одержувач пенсії
у зв'язку з втратою годувальника,
призначеної з 09 червня 2011 року.

Померлим годувальником згідно
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Славутицького
міського управління юстиції Київської
області 9 червня 2011 року, є ОСОБА_4, яка
була матір'ю дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
свідоцтвами про їх народження.

Експертним висновком № 391 від 29.06.2011
року Київської регіональної
міжвідомчої експертної комісії по
встановленню причинного зв'язку
захворювань та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС встановлено, що
захворювання ОСОБА_4, яке призвело до
смерті, зв'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_4 перебувала на обліку
в УПФУ в м. Славутичі як одержувач
пенсії по інвалідності в розмірі
фактичних збитків, призначеної
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Так, згідно виписки із акту огляду
Київської обласної спеціалізованої
МСЕК з 16 листопада 2010 року ОСОБА_4 була
встановлена перша група інвалідності
внаслідок захворювання, пов'язаного з
роботами по ЛНА на ЧАЕС.

Крім того, ОСОБА_4 була особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорія 1, та учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що
підтверджено копією посвідчення серії
НОМЕР_2 та вкладкою до нього.

З матеріалів справи вбачається, що
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
позивачу ОСОБА_2 на неповнолітню дочку
ОСОБА_3 та позивачці ОСОБА_1 згідно
вимог частини З статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
призначена на підставі Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки для
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника не було надано довідки
про заробітну плату померлого
годувальника ОСОБА_4 за періоди її
участі у ЛНА на ЧАЕС з 11.05.1987 року по
31.12.1990 року.

Разом з тим, позивач, посилаючись на
положення ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», згідно
яких пенсія в разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається, незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі: на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії по інвалідності
померлого годувальника, визначеної
згідно із зазначеною статтею, що
розподіляється між ними рівними
частками, звернувся до суду з даним
позовом, так як УПФ була призначена
пенсія у зв'язку із втратою
годувальника на підставі статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі 100% пенсії за
віком померлої ОСОБА_4, а не у розмірі
100% пенсії по інвалідності, яку остання
отримувала до моменту смерті.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
пенсійним фондом вірно застосовано
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», крім того зазначив, що
розмір пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, яку одержує позивач
ОСОБА_2 на неповнолітню дочку ОСОБА_3
становить 2787,23 гривень, в такому ж
розмірі одержує пенсію у зв'язку з
втратою годувальника і позивачка
ОСОБА_1, що відповідає зазначеним
положенням Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно частини 1 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зміни, внесені
підпунктами 14,15 пункту 28 розділу II
Закону України від 28.12.2007 № 107-V1.

Згідно приписів ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсія в
разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника) на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника, визначеної
згідно із зазначеною статтею, що
розподіляється між ними рівними
частками.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної
скарги, відповідач посилається на те,
що на час спірних правовідносин діяла
постанова Кабінету Міністрів України
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка прийнята на
виконання пункту 7 Закону України від 14
червня 2011 року № 3491 «Про внесення змін
до Закону України «Про державний
бюджет України на 2011 рік».

Так, Законом України «Про внесення змін
до Закону України «Про державний
бюджет України на 2011 рік» пунктом 7
Прикінцевих положень доповнено
пунктом 4 такого змісту:

Установити, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», статей
14, 22, 37 та частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20рп/2011, визнано
такими, що відповідають Конституції
України (є конституційними), зміни,
внесені пунктом 4 розділу 7 Прикінцеві
положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік».

Однак, такі твердження відповідача не
заслуговують на увагу, оскільки як
встановлено судами попередніх
інстанцій пенсію по втраті
годувальника позивачі отримують з 9
червня 2011 року, про що також зазначав
сам відповідач у своєму
листі-відповіді № 201/р-3 від 6 липня 2012
року (а.с.8), тобто на час виникнення
спірних правовідносин, вищезазначені
норми не діяли.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційного суду прийшла до
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду
апеляційної інстанції є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись статтями 2201, 224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області залишити
без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 05
грудня 2013 року у цій справі залишити
без змін.

Скасувати, встановлене ухвалою судді
Вищого адміністративного суду України
від 29 січня 2014 року, зупинення
виконання постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
Т.А. Чумаченко

Е.Ю. Швед