Справа № 2а-21179/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
Справа № 9104/166173/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 07 листопада
2011 року по справі №2а - 21179/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області,
третя особа - Управління МВС України в
Тернопільській області про визнання
дій щодо нарахування пенсійних виплат
неправомірними та зобов'язання
здійснити їх нарахування, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області з адміністративним позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області,
третя особа - Управління МВС України в
Тернопільській області і просив:
визнати протиправним рішення
відповідача про включення в розрахунок
суми його пенсії додаткових видів
грошового забезпечення та премії у
середньому розмірі за останні 24 місяці
служби перед звільненням; зобов'язати
відповідача перерахувати його пенсію з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення та премії в розмірах,
встановлених законодавством -
відповідно до вимог частини 3 ст.43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» в редакції Закону від 04 квітня 2006
року з часу звільнення його з органів
внутрішніх справ та виплатити суму
недоплаченої пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він
був звільнений з органів внутрішніх
справ наказом УМВС України в м.
Тернополі 31 грудня 2010 року через
хворобу. При обчисленні розміру пенсії
відповідач в розрахунок пенсії включив
додаткові види грошового забезпечення
та премію у середньому розмірі за
останні 24 місяці служби перед
звільненням, з чим не погоджується і
зазначає, що на час звільнення позивача
з органів внутрішніх справ підлягали
застосуванню норми ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» в редакції Закону
від 04 квітня 2006 року.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 07 листопада 2011 року позов
задоволено: зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області здійснити
ОСОБА_1 перерахунок пенсії, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» у редакції Закону
від 04 квітня 2006 року та виплатити
недоплачені розміри пенсії за період з
01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року
включно з урахуванням виплачених сум.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодився відповідач і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, неповне з'ясування обставин
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
останні 24 календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Таким чином,
підстав для призначення пенсії з
грошового забезпечення, яке
виплачувалось перед звільненням немає.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183 - 2
цього Кодексу.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується,
що ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ, з якої звільнений
наказом УМВС України у м. Тернополі 31
грудня 2010 року через хворобу. У зв'язку
з наявністю вислуги років, йому була
призначена пенсія за вислугу років. При
обчисленні йому пенсії відповідач
врахував додаткові види грошового
забезпечення, які позивач отримував
протягом 24 місяців служби перед
звільненням.

04 липня 2011 року позивач звернувся до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області із
заявою, у якій просив провести
перерахунок призначеної пенсії з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення та премії в розмірах,
встановлених законодавством -
відповідно до вимог частини 3 ст.43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» в редакції Закону від 04 квітня 2006
року.

Листом від 06 липня 2011 року №1392/К-11
відповідач відмовив у здійсненні
перерахунку пенсії, мотивуючи відмову
тим, що пенсія була призначена з
дотриманням вимог законодавства.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду звертає увагу
на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (в редакції Закону
від 04 квітня 2006 року) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Підпунктом 4 п. 29 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
інших законодавчих актів» були внесені
зміни до зазначеної норми, згідно з
якими пенсії особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, та у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Тобто нова редакція
передбачала, що пенсія обчислюється із
розміру грошового забезпечення, до
якого додаткові види грошового
забезпечення включаються в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Однак зазначені зміни були визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10 - рп/2008.

Отже, на момент виходу позивача на
пенсію наведена редакція статті (в
редакції Закону від 04 квітня 2006 року)
була чинною.

Проте, як вбачається із зазначеного
вище листа Головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області, при
призначенні пенсії відповідач
керувався положеннями частини третьої
статті 43 Закону №2262 - ХІІ в редакції
Закону України від 28 грудня 2007 року №107
- VI.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
неправомірність дій відповідача,
оскільки пенсія позивачу призначена на
підставі норми Закону, яка втратила
чинність, що суперечить вимогам ч. 2 ст.
19 Конституції України.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги за період по 28 лютого
2011 року слід залишити без розгляду,
оскільки позивач пропустив строк
звернення до суду та не навів поважних
причин пропуску даного строку.

Слід зазначити, що Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення доповнено
пунктом 4 таким змістом: «Установити, що
у 2011 році норми і положення статей 39, 50,
51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22,
37 та частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
№3491 - 6 від 14 червня 2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» №745 від 06
липня 2011 року, яка набрала чинності 23
липня 2011 року.

Таким чином суд першої інстанції
неправомірно обмежив період виплати
пенсії по 22 липня 2011 року, оскільки
пенсія позивачу призначена в період,
коли застосуванню підлягала стаття 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» у редакції Закону від 04 квітня 2006
року. При цьому, встановлене постановою
суду першої інстанції обмеження
виплати пенсії певним строком
призводить до звуження змісту прав
позивача.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду, з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції не дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України підставами для
скасування постанови суду та ухвалення
нового рішення є, зокрема: порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Тобто, в даному випадку, внаслідок
порушення норм матеріального права,
судом безпідставно обмежено період
виплати пенсії.

Тому, апеляційну скаргу слід
задовольнити частково: постанову суду
першої інстанції слід скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити з урахуванням
вищевикладених мотивів.

Суд апеляційної інстанції при цьому
виходить із визначених статтею 162
Кодексу адміністративного судочинства
України повноважень суду при вирішенні
справи у випадку задоволення позовних
вимог. Тобто, дії відповідача щодо
відмови позивачу у перерахунку пенсії,
відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням слід
визнати протиправними та зобов'язати
відповідача вчинити відповідні дії по
перерахунку пенсії позивача, на який
він має право із 01 березня 2011 року.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області задовольнити
частково.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 07 листопада 2011 року по
справі №2а - 21179/11 - а скасувати та
прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період по 28
лютого 2011 року залишити без розгляду.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Тернопільській області щодо відмови
ОСОБА_1 у перерахунку пенсії,
відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії у
розмірах, установлених відповідно до
законодавства.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у
Тернопільській області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії
відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» у редакції Закону
від 04 квітня 2006 року, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії у
розмірах, установлених відповідно до
законодавства з 01 березня 2011 року з
урахуванням вже виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
постанови особам, які беруть участь у
справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський