Справа № 265/4888/14-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа №
265/4888/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
19.08.2014р. по справі № 265/4888/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання зробити
нарахування та виплату доплати до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком,

ВСТАНОВИЛА:

22.07.2014р. ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області (далі -
відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області
провести йому нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 01 січня 2014 року по 30 червня
2014 року, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 19.08.2014р.
частково задоволено позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання зробити нарахування та
виплату доплати до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Визнано протиправною бездіяльність та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області
провести ОСОБА_1 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 01 січня 2014 року по 30 червня
2014 року, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції вимог
ст. 7 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", Закону України "Про
внесення змін в Закон України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", постанов Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011р. № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", від 28.12.2011р. № 1381
"Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення", від 24.04.2014р. № 112 "Про
внесення змін до деяких постанов
Кабінету Міністрів України з питань
пенсійного забезпечення".

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії як
особі, що має статус "дитина війни".

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
частково неправильного вирішення
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
22.07.2014 року із вимогами щодо захисту
його порушених прав, що мали місце з
01.01.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 22.01.2014
року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

З матеріалів справи не вбачається
підстав для поновлення позивачу строку
на звернення до суду з позовом. Доказів
поважності пропуску строку на
звернення до суду з позовом позивачем
не надано.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
частково неправильного вирішення
справи, постанова суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог до 29.01.2014року - підлягає
скасуванню, а позовні вимоги в
зазначеній частині підлягають
залишенню без розгляду.

При цьому, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
до спірних правовідносин підлягають
застосуванню положення ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 р. за
№ 1381 "Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення". Також судом правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" (в редакції Закону до
03.08.2014 р.) не встановлено обмеження,
щодо виплат відповідно до Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", тому з 01.01.2014 року діють
положення ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", з
урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

За таких обставин застосування до
таких правовідносин з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року підзаконного акту -
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1381 від 28 грудня 2011 р., яка суперечить
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", є помилковим.

Щодо доводів апеляційної скарги про не
врахування судом першої інстанції
Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" колегія суддів
зазначає наступне.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" (в редакції Закону,
яка діяла до 03.08.2014р.) не встановлено
обмеження, щодо виплат відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та не надано право
Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри зазначених
виплат, тому з 01.01.2014 року діють
положення ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", з
урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" .

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що за період до 03.08.2014 року нарахування
та виплата дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватись
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19
Конституції України, ч.2 ст.3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", відповідач за період з 22.01.2014р.
по 02.08.2014 року не мав підстав
застосовувати постанову Кабінету
Міністрів України від 28.12.2011р. за № 1381
та був зобов'язаний діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", нараховувати та
виплачувати позивачу доплату до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком.

Отже, враховуючи, що частину позовних
вимог ОСОБА_1 залишено без розгляду,
колегія суддів дійшла висновку, що з
22.01.2014 року по 30.06.2014 року нарахування та
виплата позивачу підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог з
01.01.2014р. по 22.01.2014р. - підлягає
скасуванню, а позовні вимоги в
зазначеній частині підлягають
залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, п. 4 ч. 1 ст.
202, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області
задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 19.08.2014р.
по справі № 265/4888/14-а в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання зробити нарахування та
виплату доплати до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
01.01.2014р. по 21.01.2014р. - скасувати, прийняти
ухвалу, якою цю частину позовних вимог
ОСОБА_1 залишити без розгляду.

В частині визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області провести
ОСОБА_1 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 22 січня 2014 року по 30 червня
2014 року, з відрахуванням фактично
проведених виплат постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 19.08.2014р. по справі №
265/4888/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Мінаєва О.М.