Справа № 811/1953/13-а
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року
Справа № 811/1953/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру
управління державної пенітенціарної
служби України в Кіровоградській
області (№37)" до Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство
"Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру
управління державної пенітенціарної
служби України в Кіровоградській
області (№37)" (надалі - ДП
"Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру (№37)")
звернулося до суду з позовом (з
урахуванням роз'єднання позовних вимог
у справі №811/1610/13-а) до Долинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби (надалі -
Долинська МДПІ Кіровоградської
області ДПС) про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.01.13.

Позов мотивовано тим, що спірне
податкове повідомлення-рішення №
від 10.01.13, яким позивачу донараховано
комунальний податок, винесене
відповідачем на підставі акту
№119/16-0/08680264 від 25.12.12 про результати
позапланової виїзної документальної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.09 по 30.09.12,
за порушення ст.ст. 15, 19 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
місцеві податки і збори". Позивач,
заперечуючи ці порушення та доводячи
правомірність перебування його у 2010
році на спеціальному податковому
режимі платника фіксованого
сільськогосподарського податку,
просить суд скасувати спірне податкове
повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

У ході розгляду справи судом на
підставі ст.55 КАС України допущено
заміну відповідача - Долинської МДПІ
Кіровоградської області ДПС - її
процесуальним правонаступником -
Долинською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, стверджуючи,
що у ході перевірки ДП
"Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру (№37)"
установлено відсутність у нього права
на перебування у статусі платника
фіксованого сільськогосподарського
податку через порушення частини 1
статті 3 Закону України "Про фіксований
сільськогосподарський податок", а саме
у зв'язку з тим, що платник не надав на
перевірку документи, що підтверджують
наявність у власності земельних
ділянок для здійснення господарської
діяльності, у тому числі на умовах
оренди. Тому, відповідно до статті 1
цього Закону позивач є платником
комунального податку. Оскільки він не
сплатив такий податок у 2010 році,
податковий орган донарахував йому
грошове зобов'язання з комунального
податку, про що виніс податкове
повідомлення-рішення № від 10.01.13.
Доводячи його правомірність, просив
суд у позові відмовити.

У судове засідання 21.11.14 сторони не
прибули, подавши до суду заяви про
розгляд справи без участі їхніх
представників.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши справу у порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами, суд встановив такі
обставини та дійшов до таких висновків.

Державне підприємство
"Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру
управління державної пенітенціарної
служби України в Кіровоградській
області (№37)" з 13.07.00 зареєстроване як
юридична особа Устинівською районною
державною адміністрацією (а.с.15-16),
перебуває на обліку платників податків
у Долинській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області.

Посадовими особами ДПС у
Кіровоградській області та Долинської
МДПІ Кіровоградської області ДПС у
період з 10.12.12 по 18.12.12 проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
ДП "Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру
управління (№37)" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.09 по 30.09.12,
за наслідками якої складено акт
перевірки №119/16-0/08680264 від 25.12.12 (а.с. 82-162).

Висновками акту перевірки встановлено
зокрема порушення ст.15, ст.19 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
місцеві податки та збори", в результаті
чого занижено комунальний податок за
перевірений період на загальну суму
331,50 грн., в т.ч. за І квартал 2010 року на
суму 71,40 грн., за ІІ квартал 2010 року на
суму 71,40 грн., за ІІІ квартал 2010 року на
суму 76,50 грн., за ІV квартал 2010 року на
суму 112,20 грн.

На підставі вказаного акту Долинською
МДПІ Кіровоградської області ДПС
винесено податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 10.01.13, яким позивачу згідно з пп.54.3.2,
54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно
до п.123.1 ст.123, п.120.1 ст.120 ПК України, за
порушення ст. ст.15, 19 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про місцеві податки
та збори" збільшено суму грошового
зобов'язання з комунального податку у
розмірі 331,50 грн. за основним платежем
та 762,88 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, усього - 1 904, 38 грн. (а.с. 8).

Перевіряючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення, суд
виходив з того, що предметом спору у
даній справі є висновки відповідача
про неправомірне перебування позивача
у 2010 році на спеціальному режимі
оподаткування фіксованим
сільськогосподарським податком та
обов'язок позивача у зв'язку з цим
перейти до сплати податків за
загальною системою оподаткування.

Відповідно до статті 13 Закону Україну
"Про систему оподаткування", чинного до
01.01.11, в Україні справляються:
загальнодержавні податки і збори
(обов'язкові платежі); місцеві податки і
збори (обов'язкові платежі).

Згідно з пунктом 2 частини 1, частиною 3
статті 15 цього Закону до місцевих
податків належить зокрема комунальний
податок.

Місцеві податки і збори (обов'язкові
платежі), механізм справляння та
порядок їх сплати встановлюються
сільськими, селищними, міськими радами
відповідно до переліку і в межах
граничних розмірів ставок,
установлених законами України. При
цьому податки і збори (обов'язкові
платежі), зазначені у пункті 2 частини 1
і пунктах 2 - 4, 13 та 14 частини 2 цієї
статті, є обов'язковими для
встановлення сільськими, селищними та
міськими радами за наявності об'єктів
оподаткування або умов, з якими
пов'язане запровадження цих податків і
зборів.

Види місцевих податків і зборів, їх
граничні розміри та порядок обчислення
встановлені Декретом Кабінету
Міністрів України "Про місцеві податки
і збори" №56-93 від 20.05.93, який був чинним
до 01.01.11.

Згідно зі статтею 15 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про місцеві податки
і збори" комунальний податок
справляється з юридичних осіб, крім
бюджетних установ, організацій,
планово-дотаційних та
сільськогосподарських підприємств.
Його граничний розмір не повинен
перевищувати 10 відсотків річного фонду
оплати праці, обчисленого виходячи з
розміру неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян.

Статтею 19 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про місцеві податки і збори"
передбачено, що місцеві податки і збори
перераховуються до бюджетів місцевого
самоврядування в порядку, визначеному
Радами народних депутатів, якими вони
встановлюються. Стягнення не внесених
в установлений термін місцевих
податків і зборів здійснюється згідно
з чинним законодавством.

Між тим, як установлено судом, позивач
упродовж 2009-2012 років був
зареєстрований платником фіксованого
сільськогосподарського податку та
подавав до податкового органу для
підтвердження свого статусу
розрахунки фіксованого
сільськогосподарського податку. (а.с. 97
- 99)

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про фіксований сільськогосподарський
податок" №320-XIV від 17.12.98, який був чинним
до 01.01.11, фіксований
сільськогосподарський податок - це
податок, який не змінюється протягом
визначеного цим Законом терміну і
справляється з одиниці земельної
площі.

Фіксований сільськогосподарський
податок сплачується в рахунок таких
податків і зборів (обов'язкових
платежів): податку на прибуток
підприємств; плати (податку) за землю;
комунального податку; збору за
геологорозвідувальні роботи, виконані
за рахунок державного бюджету; плати за
придбання торгового патенту на
здійснення торговельної діяльності;
збору за спеціальне водокористування.

Інші податки та збори (обов'язкові
платежі), визначені Законом України
"Про систему оподаткування",
сплачуються сільськогосподарськими
товаровиробниками в порядку і
розмірах, визначених законодавчими
актами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 цього
Закону особи можуть бути зареєстровані
як платники ФСП, якщо такі особи є
сільськогосподарськими
підприємствами різних
організаційно-правових форм,
передбачених законами України,
селянські та інші господарства, які
займаються виробництвом
(вирощуванням), переробкою та збутом
сільськогосподарської продукції, а
також рибницькі, рибальські та
риболовецькі господарства, які
займаються розведенням, вирощуванням
та виловом риби у внутрішніх водоймах
(озерах, ставках та водосховищах), у
яких сума, одержана від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва та продуктів її
переробки за попередній звітний
(податковий) рік, перевищує 75 відсотків
загальної суми валового доходу.

Відповідно до частини 1, 6, 7 статті 3
Закону України "Про фіксований
сільськогосподарський податок"
об'єктом оподаткування для платників
фіксованого сільськогосподарського
податку (далі - платники податку) є
площа сільськогосподарських угідь,
переданих сільськогосподарському
товаровиробнику у власність або
наданих йому у користування, в тому
числі на умовах оренди, а також земель
водного фонду, які використовуються
рибницькими, рибальськими та
риболовецькими господарствами для
розведення, вирощування та вилову риби
у внутрішніх водоймах (озерах, ставках
та водосховищах).

Не можуть бути платниками фіксованого
сільськогосподарського податку
суб'єкти господарювання, які
реалізують інвестиційні або
інноваційні проекти у спеціальних
(вільних) економічних зонах, на
територіях пріоритетного розвитку із
спеціальним режимом інвестиційної
діяльності, в умовах технологічних
парків, реалізують інноваційні проекти
відповідно до Закону України "Про
інноваційну діяльність" або
зареєстровані платниками єдиного
податку для суб'єктів малого
підприємництва.

У разі, коли у звітному податковому
періоді валовий доход від операцій з
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва та
продуктів її переробки становить менш
як 75 відсотків загальної суми валового
доходу, підприємство сплачує податки у
наступному звітному періоді на
загальних підставах.

Згідно з частиною 8 статті 3 Закону
України "Про фіксований
сільськогосподарський податок" зміна
порядку сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) протягом
звітного (податкового) року не
допускається.

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про
фіксований сільськогосподарський
податок" зупинено для
сільськогосподарських
товаровиробників - платників
фіксованого сільськогосподарського
податку дію ряду законодавчих актів
України та їх окремих норм з питань
оподаткування, зокрема статті 15
Декрету Кабінету Міністрів України від
20.05.93 №56-93 "Про місцеві податки і збори",
Закону України "Про систему
оподаткування" у частині сплати сум
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включених до складу
фіксованого сільськогосподарського
податку, передбаченого цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
основними видами діяльності ДП
"Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру (№ 37)"
за КВЕД-2010 є: вирощування зернових
культур, бобових культур і насіння
олійних культур (01.11), вирощування
овочів і баштанних культур,
коренеплодів і бульбоплодів (01.13),
розведення великої рогатої худоби
молочних порід (01.41), розведення коней
та інших тварин родини конячих (01.43),
розведення овець і кіз (01.45), розведення
свиней (01.46), розведення питці (01.47),
допоміжна діяльність у рослинництві
(01.61), прісноводне рибництво
(аквакультура) (03.22), виробництво м'яса
(10.11), виробництво олії та тваринних
жирів (10.41), оптова торгівля молочними
продуктами, яйцями і харчовими оліями
та жирами (46.33), оптова торгівля зерном,
необробленим тютюном, насінням і
кормами для тварин (46.21) (а.с.15-16).

У користуванні позивача перебуває
земельна ділянка
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 6440,2 га. (а.с.11).

Відтак, суд пришов до висновку, що
позивач як сільськогосподарський
товаровиробник - платник фіксованого
сільськогосподарського податку у 2010
році не повинен був сплачувати
комунальний податок, а стаття 15 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
місцеві податки та збори" щодо нього не
застосовується. Доказів порушення
позивачем у 2009 році обмежень та
критеріїв, установлених частинами 6, 7
статті 3 Закону України "Про фіксований
сільськогосподарський податок", як
підстав для обов'язку позивача у 2010
році перейти до сплати податків за
загальною системою оподаткування.,
відповідачем суду не надано.

Суд відхиляє доводи відповідача про
непоширення на позивача спеціального
податкового режиму, установленого
Законом України "Про фіксований
сільськогосподарський податок",
обґрунтовані встановленими у ході
перевірки порушеннями ч.1 ст.3 цього
Закону (п.3.2 акту перевірки №119/16-0/08680264
від 25.12.12), скільки такі висновки
спростовані постановою
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 11.07.13 у
справі №811/1610/13-а за позовом ДП
"Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру (№37)"
до Долинської МДПІ Кіровоградської
області ДПС про скасування податкових
повідомлень-рішень, яка залишена без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.14. (а.с. 61-64, 70-73). Вказаними
судовими рішеннями, які набрали
законної сили, підтверджено
правомірність перебування позивача у
2010 році у статусі платника фіксованого
сільськогосподарського податку.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 2 статті 255 КАС
України обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Отже, суд визнає неправомірними
висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог ст.3 Закону
України "Про фіксований
сільськогосподарський податок", ст.ст.
15, 19 Декрету Кабінету Міністрів України
"Про місцеві податки та збори", що
свідчить про незаконність визначення у
зв'язку з цим позивачу грошових
зобов'язань з комунального податку у
розмірі 331,50 грн. податковим
повідомленням-рішенням № від
10.01.13.

Перевіряючи правомірність
донарахування позивачу штрафних
санкцій у спірному податковому
повідомленні - рішенні, суд прийшов до
таких висновків.

Як вбачається з наданого відповідачем
розрахунку, застосована щодо позивача
штрафна санкція у розмірі 1094, 38 грн.
складається зі штрафу, нарахованого на
підставі п.123.1 ст.123 ПК України у зв'язку
з самостійним визначенням податковими
органом податкових зобов'язань з
комунального податку за періоди І, ІІ,
ІІІ, ІV квартали 2010 року та обчисленого
у розмірі 25% суми визначеного
податкового зобов'язання за ці періоди,
що склало 82, 88 грн. (331, 50 грн. х 25%), а також
зі штрафу, застосованого до позивача на
підставі п.120.1 ст.120 ПК України за
неподання податкового розрахунку
комунального податку за податкові
періоди І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2010 року та
визначеного у розмірі 680 грн. (170 грн. x 4
квартали) (а.с. 10).

За змістом п.57.4 ст.57 ПК України, штрафні
санкції, нараховані на суму грошового
зобов'язання (її частку), скасовану за
результатами адміністративного чи
судового оскарження, також підлягають
скасуванню.

Відтак, скасування грошового
зобов'язання з комунального податку у
розмірі 331,50 грн. зумовлює скасування і
штрафних санкцій у розмірі 82, 88 грн.

Щодо накладення на позивача штрафу
відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України, суд
виходив з того, що вказаною нормою
установлено відповідальність за
неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), у вигляді
штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне
таке неподання або несвоєчасне
подання.

За визначенням, наведеним у п.1.11 ст.1
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин,
податкова декларація, розрахунок -
документ, що подається платником
податків до контролюючого органу у
строки, встановлені законодавством, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податку,
збору (обов'язкового платежу).

Оскільки позивач упродовж І, ІІ, ІІІ, ІV
кварталів 2010 року не був платником
комунального податку, тому він не мав
обов'язку подавати податкові
розрахунки комунального податку та не
повинен нести відповідальність за їх
неподання. Відтак, штраф у розмірі 680
грн. на підставі п.120.1 ст.120 ПК України
застосований до позивача помилково.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У ході судового розгляду справи
відповідачем не доведено
правомірність спірного податкового
повідомлення-рішення № від 10.01.13,
тому позов про його скасування
належить задовольнити.

Судовий збір, сплачений позивачем за
подання цього позову, присуджений йому
судом відповідно до ч.1 ст.94 КАС України
в адміністративній справі №811/1610/13-а.
Інші судові витрати у даній справі
позивачем не понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов державного
підприємства "Сільськогосподарське
підприємство Устинівського виправного
центру управління державної
пенітенціарної служби України в
Кіровоградській області (№37)"
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Долинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби №
від 10.01.13.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш