Справа № 0617/2а-18301/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2013-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"05" березня 2013 р.
Справа № 0617/2а-18301/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "04" квітня 2012
р. у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Овруцького
районного суду Житомирської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 04 квітня 2012
року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, а саме, що
фінансування зазначених витрат
проводиться виключно за рахунок
державного бюджету відповідними
розпорядниками бюджетних коштів, а
Пенсійний фонд України на включається
до Державного бюджету України, тому
стягнення даних грошових витрат з
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі є незаконним. Просив
скасувати постанову суду та винести
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
такого.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, що
стверджується копією посвідчення
потерпілого 1 категорії, є інвалідом
другої групи, захворювання пов'язане з
наслідками аварії на ЧАЕС, перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі та
проживає в с.Гладковичі Овруцького
району Житомирської області, яке
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №106 від 23.07.1991 року
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 01
листопада 1996 року №9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя", судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств та
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій,
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину,
з якої розраховується сума допомоги
згідно зі ст.39 Закону, відповідачу слід
керуватися розміром мінімальної
заробітної плати, а не сумою,
передбаченою Постановою Кабінету
Міністрів України "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні спору в частині
того, яка сума підлягає стягненню з
відповідача за визначений позивачкою
період, застосуванню підлягає саме
стаття 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та від 03
січня 2002 року №1 "Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету".

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону,
як непрацюючий пенсіонер, має право
отримувати доплату до пенсії у розмірі
двох мінімальних заробітних плат.

У відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 року
№497 "Про забезпечення виконання
функцій з призначення і виплати пенсій
органами Пенсійного фонду" на органи
Пенсійного фонду України покладено
обов'язок щодо виплати пенсій та доплат
до пенсій, які передбачені Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити
нарахування та виплату сум,
передбачених ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
відноситься до відання органів
Пенсійного фонду України, а отже
відповідач по справі є належним.

Відповідно до вимог статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", обчислення
і призначення пенсій по інвалідності,
що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання із заробітку за межами
зони відчуження провадиться на
загальних підставах відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". В усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів по ІІ групи
інвалідності, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчими 8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю,
інвалідам ІІ групи, віднесеним до
категорії-1, виплачується у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання визначається
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №550 від 28.05.2008 року,
відповідачем встановлені конкретні
розмірі пенсії та додаткової пенсі
тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796
Кабінету Міністрів України надано
право проводити лише роз'яснення
порядку застосування цього Закону,
підвищувати розмір доплат, пенсій і
компенсацій, передбачених цим Законом,
відповідності до зміни індексу
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати, але не зменшення їх
та встановлення їх у твердій сумі, яка
не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 року
№497 "Про забезпечення виконання
функцій з призначення і виплати пенсій
органами Пенсійного фонду" на органи
Пенсійного фонду України покладено
обов'язок щодо виплати пенсій та доплат
до пенсій, які передбачені Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити
нарахування та виплату пенсіонерам
сум, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
відноситься до відання органів
Пенсійного фонду України, а отже
відповідач по справі є належним.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обгрунтованність постанови суду
першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційних скарг
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "04" квітня 2012
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді:
А.Ю.Бучик С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с.
Гладковичі,Овруцький район,
Житомирська область,11115

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області вул.Леніна,
12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська
область,11100