Справа № 2а/2570/1272/12
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року м.
Київ К/800/65513/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого
Винокурова К.С.

Суддів: Кочана
В.М.

Пасічник С.С.

Секретар судового

засідання Сперкач
Т.В.

за участю представника

відповідача 1
Гладченко Н.Л.

представника відповідача 2
Ткаченка В.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за касаційною скаргою
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області, Ніжинської
об`єднаної державної податкової
інспекції на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 11
травня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Державної податкової служби
в Чернігівській області, Ніжинської
об`єднаної державної податкової
інспекції, Державної податкової служби
України про визнання неправомірними
дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
служби в Чернігівській області,
Ніжинської об`єднаної державної
податкової інспекції (далі -
відповідачі), Державної податкової
служби України про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
відповідачів нарахувати та виплатити
позивачу одноразову грошову допомогу
при звільненні зі служби в зв'язку із
скороченням штатів з розрахунку 12
років.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 травня 2012
року, залишеною без мін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково. Визнано дії відповідачів
щодо не нарахування та не виплати
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби позивача
протиправними. Зобов'язано
відповідачів вчинити дії у
відповідності до вимог чинного
законодавства щодо нарахування та
виплати одноразової грошової допомоги
при звільнення зі служби ОСОБА_5 за
повні 12 років. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій Відповідачі, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просять
оскаржувані судові рішення скасувати
та ухвалити нову постанову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з урахуванням
наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_5 з 25 травня 1999 року
по 31 січня 2012 року проходив службу в
органах податкової міліції Державної
податкової адміністрації в
Чернігівській області.

Державна податкова адміністрація в
Чернігівській області була
реорганізована у Державну податкову
службу у Чернігівській області.

Наказом від 31 січня 2012 року № 16-о ОСОБА_5
звільнено з посади старшого інспектора
відділення оперативного реагування
штабу відділення податкової міліції
Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції в запас за
підпунктом «г» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, а саме: через
скорочення штатів при відсутності
можливості подальшого використання на
службі.

Вислуга років на день звільнення
позивача складає 12 років 08 місяців 06
днів, що підтверджується довідкою
заступника начальника відділу
персоналу Державної податкової служби
у Чернігівській області від 07 лютого 2012
року № 2660/15 та копією трудової книжки
позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з чим погодився
суд апеляційної інстанції, своє
рішення мотивував тим, що виплата
ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги є
обов'язком відповідачів, оскільки
зазначена допомога мала бути виплачена
позивачу при звільненні.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (далі - Закон №
2262-ХІІ) особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом та
звільняються зі служби за станом
здоров'я, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби. У
разі звільнення зі служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

Пункт 10 Постанови Кабінету Міністрів
України № 393 від 17 липня 1992 року «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей»
передбачає, що військовослужбовцям,
крім військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби,
зокрема, які звільняються із служби за
віком, у зв'язку із скороченням штатів
або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, за наявності
вислуги 10 років і більше виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Що ж стосується посилань заявника
касаційної скарги на те, що оскільки
позивач на момент звільнення не набув
права на отримання пенсії, то у нього
відсутні підстави для отримання
одноразової грошової допомоги у
відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону
№2262-ХІІ та п. 10 Постанови КМУ № 393, слід
зазначити наступне.

Така обов'язкова умова отримання
вказаної одноразової грошової
допомоги, як наявність права на пенсію,
безпосередньо передбачена тільки в
першому реченні ст. 9 Закону у випадку
звільнення зі служби за станом
здоров'я, та у ч. 2 ст. 9 Закону у випадку
звільнення зі служби за власним
бажанням, через сімейні обставини або
інші поважні причини, перелік яких
визначається Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, на відміну від першого
речення, другим реченням ст. 9 Закону
регулюється виплата одноразової
грошової допомоги не тільки в наслідок
інших підстав, таких як звільнення зі
служби за віком, у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, але й також з
урахуванням такої окремої додаткової
обставини, як наявність вислуги більш
ніж 10 років. При цьому друге речення,
визначаючи окремий перелік підстав для
звільнення, що дають право на отримання
одноразової грошової допомоги, не
містить такої обов'язкової умови, як
наявність права на пенсію. Також
зазначене речення не містить і
будь-якої відсилки до першого речення,
в частині обов'язкового врахування
такої складової, як право на пенсію.

З урахуванням такого буквального
формулювання змісту ст. 9 Закону, слід
зробити висновок, що друге речення є
окремим по змісту та таким, що регулює
правову ситуацію, яка є відокремленою
від ситуації описаної в першому
реченні цієї статті. Вважати, що друге
речення стосується виключно тих осіб,
що мають право на пенсію по аналогії з
першим реченням, тільки в зв'язку з тим,
що обидва речення містяться в одному
абзаці, при цьому не враховуючи їх
окремого змісту та відсутності
взаємних відсилок, є занадто довільним
тлумаченням норми закону.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, а саме копією
трудової книжки та довідкою заступника
начальника відділу персоналу
Державної податкової служби у
Чернігівській області від 07 лютого
2012 року № 2660/15, вислуга років ОСОБА_5,
пов'язана з проходженням останнім
служби у податкових органах, становить
12 років 08 місяців та 06 днів; підстава
звільнення зі служби - через скорочення
штатів при відсутності можливості
подальшого використання на службі.

Таким чином, проаналізувавши зазначені
вище норми законодавства, колегія
суддів дійшла висновку про наявність в
даному випадку двох обов'язкових
достатніх елементів, що надають
можливість здійснити Позивачу виплату
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50% місячного грошового
забезпечення при звільненні зі служби
через скорочення штатів. Відповідно
такими елементами є: 1) наявність
передбаченої другим реченням ст. 9
Закону підстави звільнення зі служби (а
саме через скорочення штатів при
відсутності можливості подальшого
використання на службі) та 2)
наявність вислуги 10 років і більше.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій прийнято обґрунтоване
рішення, що Позивач на момент
звільнення зі служби набув права на
нарахування та виплату одноразової
грошової допомоги в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за повні 12 років
відповідно до ст. 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи порушено норми
процесуального та матеріального права.

Суд касаційної інстанції залишає без
задоволення касаційну скаргу, а
рішення - без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 210, 221, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області,
Ніжинської об`єднаної державної
податкової інспекції залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 травня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає крім, як в строки, з підстав та
в порядку, передбаченому главою 3
розділу IV КАС України.

Судді:
К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С.Пасічник