Справа № 2-а-3425/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-3425/11
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддівСобківа Я.М.,
Кобаля М.І., Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Деснянського районного суду
міста Києва від 04 травня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до
Деснянського районного суду міста
Києва із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання неправомірною відмови у
проведенні перерахунку та виплаті
підвищення до пенсії як інваліду війни
та зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у місті Броварах
Київської області здійснити
перерахунок підвищення до пенсії як
інваліду війни згідно ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 350% від мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 01.10.2010 року.

Постановою Деснянського районного
суду міста Києва від 04 травня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позов в повному
обсязі.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
позивач має статус інваліда війни 2-ї
групи та має право на пільги,
встановлені Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

09 березня 2011 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва із заявою
про здійснення перерахунку та виплати
недорахованої суми щомісячного
підвищення до пенсії, як інваліду війни
2 групи, згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в розмірі 350 %
мінімальної пенсії за віком з 01.10.2010
року.

Відповідач відмовив позивачу в
перерахунку вищевказаної пенсії,
посилаючись на відсутність підстав для
здійснення перерахунку у зв'язку з тим,
що позивачу виплачується підвищення до
пенсії в розмірі 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (в редакції від
23 листопада 1995 року), інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання, що виплачується замість
пенсії підвищуються: інвалідам I групи -
у розмірі 400 процентів мінімальної
пенсії за віком, II групи - 350 процентів
мінімальної пенсії за віком, III групи -
200 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Проте Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» було внесено
зміни в ч. 4 ст. 13 вказаного Закону та
викладено її редакції, яка передбачає,
що інвалідам війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються: інвалідам I групи - у
розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 4 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у вищезазначеній
редакції діють з 01 січня 2006 року та по
даний час є чинними.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач у добровільному порядку
виконує вимоги ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції
після 01 січня 2006 року.

Тобто, у відповідача відсутні підстави
для виплати доплати до пенсії позивачу
в розмірі 350 % від мінімальної пенсії за
віком, а тому дії Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва слід визнати правомірними.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Згідно ч. 10 статті 1832 КАС України, у разі
оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, ухвала суду апеляційної
інстанції по такій справі є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
міста Києва від 04 травня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків М.І.
Кобаль І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.