Справа № К/9991/67532/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/67532/11

К/800/51516/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Малиніна В.В., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області про визнання
протиправними дій, зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, за
касаційними скаргами ОСОБА_5, -
представника ОСОБА_4, на ухвалу
Київського районного суду міста Одеси
від 28 грудня 2010 року і ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2011 року та на постанову
Київського районного суду міста Одеси
від 28 грудня 2010 року і ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2011 року, -

встановив:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання відповідача здійснити
з 1 січня 2000 року перерахунок і виплату
підвищення до пенсії в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком як
учаснику бойових дій відповідно до
статті 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-ХІІ (далі - Закон №
3551-ХІІ).

Ухвалою Київського районного суду
міста Одеси від 28 грудня 2010 року
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії за період з 1 січня 2000 року по 13
березня 2009 року залишено без розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року ухвалу Київського районного
суду міста Одеси від 28 грудня 2010 року
змінено, викладено резолютивну частину
ухвали в наступній редакції:
«Адміністративний позов ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії за період з 1 січня 2000 року по 13
вересня 2008 року залишити без розгляду».
В іншій частині ухвалу Київського
районного суду міста Одеси від 28 грудня
2010 року залишено без змін.

Постановою Київського районного суду
міста Одеси від 28 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_5, -
представник ОСОБА_4, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати постанову Київського
районного суду міста Одеси від 28 грудня
2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2011 року, ухваливши нове
рішення про задоволення позовних
вимог, а також скасувати ухвалу
Київського районного суду міста Одеси
від 28 грудня 2010 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року і направити справу в цій
частині до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Касаційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 є
учасником бойових дій і має
відповідний статус, визначений Законом
№ 3551-XII, отримує пенсію за вислугу
років.

Згідно частини 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

За приписами частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Положення частини 2 статті 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
частини 2 статті 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» не підлягають
застосуванню до таких вимог, оскільки
зазначені приписи встановлюють строки
виплати нарахованих пенсій за минулий
час і не визначають строки призначення
та нарахування пенсій.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час розгляду
справи в судах першої та апеляційної
інстанцій) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги
за період з 1 січня 2000 року по 13
березня 2009 року суд першої інстанції
помилково виходив з того, що
ОСОБА_4 порушив шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, який встановлений
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
поновлення ОСОБА_4 пропущеного річного
строку звернення до суду з позовними
вимогами за період з 1 січня 2000 року по 13
вересня 2008 року та вірно залишив позов
в цій частині без розгляду, оскільки
позивач звернувся в суд лише у вересні
2009 року і не надав належних доказів
поважності причин пропуску
передбаченого законом строку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що відповідач при відмові у
здійсненні перерахунку пенсії
позивачеві у розмірі 150% мінімальної
пенсії за віком діяв у межах чинного
законодавства та наданої йому
компетенції, оскільки після 1 липня 2006
року ОСОБА_4 як учасник бойових дій має
право на підвищення до пенсії у розмірі
25% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону
№ 3551-ХІІ (у редакції, чинній до 1 липня
2006 року) учасникам бойових дій пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії підвищуються в розмірі 150
процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 5 жовтня 2005 року № 2939-IV
(далі - Закон № 2939-IV) внесено зміни,
зокрема, до частини 4 статті 12 Закону №
3551-ХІІ (набрали чинності з 1 липня 2006
року), відповідно до яких її текст
викладено в такій редакції: «Учасникам
бойових дій пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються в розмірі
25 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність».

Вказане положення Закону № 2939-IV не
змінювалось, таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційними), у встановленому
законом порядку не визнавалось.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
відсутність підстав для поновлення
пропущеного строку звернення до суду
та задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційних скаргах,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи, підстави
для призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційні скарги ОСОБА_5, - представника
ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року та ухвалу Київського
районного суду міста Одеси від 28 грудня
2010 року в незміненій частині, а
також постанову Київського районного
суду міста Одеси від 28 грудня 2010 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Малинін В.В.

Стародуб О.П.