Справа № 826/15328/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 листопада 2014 року м.
Київ В/800/4842/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф. (доповідач)

Васильченко Н.В.

Донець О.Є.

Логвиненко А.О.

Чалий С.Я.

перевіривши заяву Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про перегляд постанови Вищого
адміністративного суду України від 31
липня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Софіт-Люкс" до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
та Головного управління Державної
казначейської служби України в місті
Києві, про скасування рішення та
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ТОВ "Софіт-Люкс"
звернулось із позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України та Головного
управління Державної казначейської
служби України в місті Києві про
скасування рішення про визначення
митної вартості та стягнення коштів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
листопада 2013 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано, а у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 10 червня 2014 року
рішення суду апеляційної інстанції
скасовано. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
листопада 2013 року в частині
задоволених вимог про повернення
надміру сплачених сум податку на
додану вартість та ввізного мита
скасовано. Ухвалено в цій частині
вимог нове рішення про відмову в
задоволенні позову. В решті рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів звернулась із заявою про
перегляд постанови Вищого
адміністративного суду України від 31
липня 2014 року на підставі п.1 ч.1 ст.237 КАС
України. У заяві зроблено посилання на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 52, 53 Митного кодексу України,
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006 №1766.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.237 КАС підставою
для подання заяви про перегляд судових
рішень може бути виключно неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

На підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права
Митниця надала копію постанови Вищого
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року, в якій відмовляючи в
задоволенні позову суди виходили з
того, що у митного органу були достатні
підстави для визначення митної
вартості товару у спосіб, передбачений
статтею 266 названого Кодексу, оскільки
нею обґрунтовано та доведено
неможливість послідовного
застосування попередніх методів
визначення митної вартості товару.

Приймаючи рішення у цій справі,
касаційний суд зазначив, що митницею не
дотримано обов'язку послідовного
вибору методів (від першого до шостого)
визначення митної вартості.

Відтак різні висновки судів у вказаних
справах стали наслідком встановлення
судами під час розгляду цих справ
різних фактичних обставин, тоді як
питання встановлення обставин справи
врегульовано нормами процесуального
права. Разом з тим підставою перегляду
Верховним Судом України рішень суду
касаційної інстанції є виключно
неоднакове застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав, встановлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, для допуску заяви до
провадження.

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи для
перегляду постанови Вищого
адміністративного суду України від 31
липня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
В.Ф. Мороз

Н.В. Васильченко

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

С.Я. Чалий