Справа № 2а-893/10/2570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/32940/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.04.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011

у справі № 2а-893/10/2570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОЗЗІ»

до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові

про визнання нечинним податкового
повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.04.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.02.2011, позов задоволено повністю.
Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Чернігові від
08.02.2010 № /0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
2332,39 грн.

ДПІ у м. Чернігові подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказані судові рішення та ухвалити
нове судове рішення про відмову в
задоволенні позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права: п.п. 5.4.1 п. 5.4, п. 5.1 ст. 5, ст. 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» від
11.12.1991 № 1963-XIІ, п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ, наголошуючи на тому, що
погашення податкових зобов'язань, що
мають більш ранні терміни виникнення,
здійснюється попередньо погашенню
поточних податкових зобов'язань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Позивачем 11.02.2009 подано ДПІ у м.
Чернігові розрахунок податку з
власників транспортних засобів за 2009
рік, згідно з яким визначено податок з
вказаного платежу за І квартал 2009 року
в сумі 4705 грн.

Підставою для застосування до позивача
за оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням від 08.02.2010 №
/0 відповідно до п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181 ІІІ (далі -
Закон № 2181 ІІІ) штрафних санкцій в сумі
2332,39 грн. слугували викладені в акті
перевірки від 08.02.2010 № 64/17-318 про
порушення позивачем вимог ст. 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів» від
11.12.1991 № 1963-XII, яке полягало у порушенні
граничного терміну сплати узгодженого
податкового зобов'язання з податку з
власників транспортних засобів.

Податкова інспекція визначала
кількість прострочених днів сплати
узгоджених податкових зобов'язань
виходячи з дати їх погашення, яке, на
думку податкової інспекції, відбулося
шляхом перерахування позивачем коштів
відповідним платіжним дорученням,
здійсненим у рахунок сплати
податкового зобов'язання за інший
визначений позивачем період.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами норм матеріального
права, на які посилається податкова
інспекція у касаційній скарзі, та
знаходить правильною позицію судів
щодо відсутності підстав для
застосування до позивача штрафних
санкцій, передбачених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17
Закону № 2181 ІІІ.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування» від 25.06.1991
№ 1251-XII (зі змінами та доповненнями)
платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) зобов'язані
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових) платежів у
встановлені законами терміни.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 № 1251-ХІІ податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
загальнодержавним податком.

Строки сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань із податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
визначаються положеннями ст. 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» від
11.12.1991 № 1963-XIІ.

Відповідно до абзацу 3 статті 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» від
11.12.1991 № 1963-XIІ юридичні особи - власники
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
зобов'язані здійснювати сплату
вказаного податку щоквартально
рівними частинами до 15 числа місяця, що
настає за звітним кварталом.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» від 25.06.1991 №
1251-XII (чинного на час виникнення спірних
відносин) обов'язок юридичної особи
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) припиняється із
сплатою податку, збору (обов'язкового
платежу) або його скасуванням або
списанням податкової заборгованості
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до п.п. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, п.п. 5.3.1
п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181 ІІІ платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, та
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації.

Судами попередніх інстанцій при
дослідженні питання щодо своєчасності
погашення податкових зобов'язань за
спірний період достовірно встановлено,
що позивачем своєчасно та ініційовано
сплату податкових зобов'язань з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів за
І квартал 2009 року в сумі 4705 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 10.04.2009 № 72.

Згідно із п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 цього ж
Закону узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-ІІІ
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою встановлено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Утім, податковий орган не наділений
правом чи обов'язком змінювати
призначення платежу, визначене
платником податків.

Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000 № 2181-ІІІ були
визначені заходи, які могли вживатися
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу,
і серед таких заходів немає зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 цього
Закону активи платника податків можуть
бути примусово стягнені в рахунок
погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду. В інших
випадках платники податків самостійно
визначають черговість та форми
задоволення претензій кредиторів за
рахунок активів, вільних від заставних
зобов'язань забезпечення боргу. У разі,
якщо такого платника податків визнано
банкрутом, черговість задоволення
претензій кредиторів визначається
законодавством про банкрутство.

З наведеного випливає, що податковий
орган не мав права самостійно
змінювати призначення платежу
визначеного платником податків, а тому
визначення періоду, протягом якого
відбулася затримка сплати узгодженого
податкового зобов'язання виходячи із
дати погашення позивачем податкових
зобов'язань за ніші періоди, є
помилковим.

Зважаючи на викладене, підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування оскаржених судових рішень
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.04.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун