Справа № 1320/40/12, 2а-453/10/13
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

Справа № 876/5911/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Ільницький Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Сколівського
районного суду Львівської області від
05 березня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Сколівському районі,
Управління Державного казначейства в
Сколівському районі, прокуратури
Сколівського району про стягнення
недоплати підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Сколівському районі,
Управління Державного казначейства в
Сколівському районі, прокуратури
Сколівського району, в якому просив
поновити йому строк звернення до суду
за захистом своїх прав та інтересів,
визнати неправомірними дії щодо
недоплати йому підвищення до пенсії за
період з 01.12.2002 року по дату звернення
до суду, тобто по 26.08.2011 року як учаснику
бойових дій, стягнути у свою користь
недоплату підвищення до пенсії як
учаснику бойових дій за вказаний
період, стягнути у свою користь
заподіяну моральну шкоду, а також
притягнути посадових осіб до
відповідальності.

Постановою Сколівського районного
суду Львівської області від 05 березня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України у Сколівському районі
Львівської області про визнання дій
щодо недоплати підвищення до пенсії за
період з 27.02.2011 року по 26.08.2011 року як
учаснику бойових дій неправомірними,
стягнення недоплати підвищення до
пенсії за період з 27.02.2011 року по 26.08.2011
року як учаснику бойових дій,
відшкодування моральної шкоди та
притягнення посадових осіб до
відповідальності відмовлено за їх
безпідставністю.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив позивач, який в поданій
апеляційній скарзі, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
заявлені позовні вимоги задоволити.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що він є учасником
бойових дій, внаслідок чого має право
на пенсію відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту». Він перебуває
на обліку та отримує пенсію за віком в
Управлінні пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області. Відповідно до ст. ст. 12-16
вищевказаного Закону особам, які
визнані учасниками бойових дій, пенсія
або щомісячне довічне утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується у розмірі 150 процентів
мінімальної пенсії за віком. Однак,
відповідачем всупереч вимог ст. 13 «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», нарахування та
виплата пенсії проводиться не у
вказаному розмірі, а у відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скаргаи
не підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області та отримує пенсію за віком.
Крім того позивач є учасником бойових
дій та має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - учасників бойових дій. У зв'язку
із наведеним, на нього поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» N 3551-XII від 22.10.1993 року.

Зокрема, Законом України «Про
внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»» від
23.11.1995 року було закріплено положення,
згідно якого учасникам бойових дій
пенсії підвищуються у розмірі 150
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Однак, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 05.11.2005 року,
частину 4 ст. 12 вказаного Закону України
було викладено в такій редакції:
учасникам бойових дій пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються в розмірі 25 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Вказане
законодавче положення набирало
чинності з 01.07.2006 року і станом на день
звернення позивача до суду зупиненим
не було, будь-яких змін не зазнавало, а
відтак діє норма, згідно якої учасникам
бойових дій пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються у розмірі
25 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Згідно ч. 6 ст. 92 Конституції України
виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення. До таких Законів України
належить, зокрема, і Закон України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» N 3551-XII від 22.11.1993
року.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 21 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» у 2011 році прожитковий мінімум для
осіб, які втратили працездатність: з 01
січня становить 750 грн., з 01 квітня - 764
грн., з 01 жовтня - 784 грн., з 01 грудня - 800
грн. Позивачем у судовому засіданні не
оспорювалося, що відповідач виплачував
йому підвищення до пенсії, як учаснику
бойових дій, а тому нарахування та
виплата підвищення до пенсії
відповідачем проводиться у порядку та
у розмірах, які встановлені чинним
законодавством України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги щодо неправомірності дій
відповідача, пов'язаних із
нарахуванням та виплатою йому пенсії
як учаснику бойових дій, а також
стягнення у його користь недоплати
підвищення до пенсії за період з 27.02.2011
року по 26.08.2011 року як учаснику бойових
дій, є безпідставним та не підлягають
до задоволення. У зв'язку з вказаним,
не може бути задоволена і позовна
вимога про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної неправомірними діями
відповідача, пов'язаними із
нарахуванням та виплатою позивачу
пенсії як учаснику бойових дій.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційні скарги слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Сколівського
районного суду Львівської області від
05 березня 2013 року у справі № 1320/40/2012 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 25.11.2014