Справа № 808/5718/14
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року 11:00Справа № 808/5718/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого суди Нестеренко Л.О., при
секретарі Бабаченко В.С., за участю
представників позивача Демченко І.В.,
Андрусенка О.В., представників
відповідача Шалдирван Н.В., Гончарової
Г.І., представника третьої особи
Тарабан Н.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом Фермерського господарства
«Квіт»

до Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності

третя особа Територіальна державна
інспекція з питань праці у Запорізькій
області

про скасування рішення № 164 від 04.07.2014,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2014 Фермерське господарство «Квіт»
(далі - ФГ «Квіт», позивач) звернулося до
Запорізького окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Запорізького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, третя особа
Територіальна державна інспекція з
питань праці у Запорізькій області, про
скасування рішення № 164 від 04.07.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем 04.07.2014 року
було винесено рішення № 164 про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, за
яким підлягає поверненню до Фонду
неправомірно витрачені страхові кошти
в розмірі 131770,81 грн., та стягується
штраф у розмірі 50% суми неправомірно
витрачених страхових коштів в розмірі
65885,41 грн., а отже загальна сума
страхових коштів становить 197656,22, що в
десятиденний термін від дня отримання
оскаржуваного рішення підлягають
перерахуванню відповідачу. На думку
позивача, оскаржуване рішення є
незаконним та підлягає скасуванню,
просить суд скасувати зазначене
рішення відповідача.

Представники позивача в судове
засідання прибули, свої позовні вимоги
підтримали та просили суд їх
задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні позов не визнали, надавши
раніше письмові заперечення до
матеріалів справи. Як вбачається із
заперечень, відповідач пояснив, що
рішення №164 від 04.07.2014 про повернення
коштів Фонду та застосування
фінансових санкцій за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності на загальну суму 197656,22
грн., було винесено з дотриманням норм
чинного законодавства України. А тому,
відповідач вважає позовні вимоги
необґрунтованими та просить суд
відмовити у їх задоволенні в повному
обсязі.

Представник третьої особи також
вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та просить суд
відмовити у їх задоволенні в повному
обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають, з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачем в
ході проведення перевірки дотримання
порядку використання та своєчасності і
повноти повернення невикористаних
коштів у позивача, було встановлено
порушення ч.2 ст. 4, ч. 3 ст. 6, ч. 2 ст. 36
Закону України «Про.
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», із
змінами та доповненнями, від 18.01.2001 №
2240-ІІІ (далі -Закон № 2240-ІІІ). Так, за
результатом цієї перевірки є акт від
19.06.2014, та як наслідок винесено рішення
від 04.07.2014 № 164 про повернення
неправомірно витрачених страхових
коштів 131770,81 грн. При цьому, ФГ «Квіт» не
погодившись з даним рішенням,
оскаржило його у адміністративному
порядку. За результатами оскарження
винесено: рішення від 24.07.2014 № 06-14-258,
рішення від 27.08.2014 № 357, якими в
задоволенні скарги про скасування
оскаржуваного рішення - відмовлено.
Отже, не погоджуючись із рішенням
відповідача ФГ «Квіт» звернулось до
суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 2240 право
на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

У відповідності до ст.1 Закону № 2240
застрахована особа - найманий
працівник, а у випадках, передбачених
цим Законом, також інші особи
(громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України), на
користь яких здійснюється
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням.

Страхувальник відповідно до Закону №
2240 - це:

а) роботодавець - для осіб, зазначених у
частині першій статті 6 цього Закону;

б) особи, зазначені у частинах другій та
третій статті 6 цього Закону.

У частині 1 статті 6 Закону № 2240
визначено коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності:

- особи, які працюють на умовах
трудового договору (контракту) на
підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форм
власності та господарювання або у
фізичних осіб, у тому числі в іноземних
дипломатичних та консульських
установах, інших представництвах
нерезидентів, а також обрані на виборні
посади в органах державної влади,
органах місцевого самоврядування та в
інших органах;

- члени колективних підприємств,
сільськогосподарських та інших
виробничих кооперативів.

До зазначеного переліку осіб члени
фермерського господарства не входять,
на них розповсюджується ч.3 ст 6 Закону
№ 2240, якою передбачено, що особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(особи, які займаються підприємницькою,
адвокатською, нотаріальною, творчою та
іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
цієї діяльності, в тому числі члени
творчих спілок, творчі працівники, які
не є членами творчих спілок), мають
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги відповідно до цього
Закону за умови сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відповідно до діючого
законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
№ 2240 особи, які не підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
цим Законом за умови сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Так, члени фермерського господарства,
відповідно до частин 1 та 2 статті 10
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» є
платниками, які мають право на
добровільну сплату єдиного внеску.

Згідно з частиною 2 статті 3 Кодексу
законів про працю України особливості
праці членів кооперативів та їх
об'єднань, колективних
сільськогосподарських підприємств,
фермерських господарств, визначається
законодавством та їх статутами.
Особливості праці фермерських
господарств визначає Закон України
«Про фермерське господарство».

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про
селянське (фермерське) господарство»
від 20.12.1991 № 2099-ХІІ, який діяв на момент
укладення трудового договору (далі -
Закон № 2099-ХІІ), втратив чинність, та
частиною 1 статті 3 Закону України «Про
фермерське господарство» від 19.06.2003 №
973-IV (далі - Закон України № 973-IV)
визначено, що членами фермерського
господарства не можуть бути особи, які
працюють у ньому за трудовим договором
(контрактом, угодою).

Відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону №
973-IV, головою фермерського господарства
є його засновник або інша визначена в
статуті особа.

Питання щодо трудових відносин у
фермерському господарстві регулює
стаття 27 вказаного Закону № 973-IV, що
спростовує твердження ФГ «Квіт» про те,
що процедура документального
оформлення членства у фермерському
господарстві, а також оформлення
трудових взаємовідносин членів з
господарством відсутня в чинному
законодавстві.

Згідно із частинами першою, другою
статті 27 Закону № 973-IV, трудові
відносини у фермерському господарстві
базуються на основі праці його членів.
У разі виробничої потреби фермерське
господарство має право залучати до
роботи в ньому інших громадян за
трудовим договором (контрактом).
Трудові відносини членів фермерського
господарства регулюються Статутом, а
осіб, залучених до роботи за трудовим
договором (контрактом), -
законодавством України про працю.

Крім того, згідно з частиною третьою
цієї статті Закону № 973-IV з особами,
залученими до роботи у фермерському
господарстві укладається трудовий
договір (контракт) у письмовій формі, в
якому визначаються строк договору,
умови праці і відпочинку (тривалість
робочого дня, вихідні дні, щорічна
оплачувана відпустка, форми оплати
праці та її розміри, харчування тощо).

Отже, враховуючи положення Закону №
973-IV, трудовий договір (контракт)
укладається з особами, які залучаються
до роботи в фермерському господарстві,
та які не являються членами такого
фермерського господарства, що в
данному випадку не розповсюджується на
укладений трудовий договір з ОСОБА_7
Так, ОСОБА_7, не зважаючи на те, що він не
здійснював управлінські функції щодо
діяльності фермерського господарства,
делегувавши їх в.о. директора ОСОБА_8,
яка не є членом фермерського
господарства, є таким, що не вийшов із
складу членів фермерського
господарства.

При цьому, неправомірність укладення
трудового договору з членом
фермерського господарства роз'яснено в
листах Державного департаменту
нагляду за додержанням законодавства
про працю від 14.12.2007 № 013-1866-03 та
Міністерства юстиції України від 05.12.2007
№ 21-46-846 та підтверджено листом №1522/05-38
від 11.07.2014 Територіальної державної
інспекції з питань праці у Запорізькій
області.

Так, відповідно до «Загальних
положень» Статуту позивача, фермерське
господарство створено громадянином
ОСОБА_7, який є його засновником, та до
складу якого увійшли найближчі родичі
засновника: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону при
створенні фермерського господарства
одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а
також родичі можуть стати членами
цього фермерського господарства після
внесення змін до його Статуту.

Таким чином, ФГ «Квіт» неправомірно
було укладено трудовий договір із
засновником ОСОБА_7 який відповідно до
норм Закону України № 973-IV є членом
фермерського господарства та
неправомірно віднесено його до осіб,
які підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню, у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності.

Крім того, засновник (голова) ФГ «Квіт»
ОСОБА_7 не уклав договір про
добровільну участь у
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванні та не
сплачував єдиний соціальний внесок на
добровільних засадах, а тому він не
набув права на отримання матеріального
забезпечення за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, що
виключає порушення ним конституційних
прав позивача, а тому позовні вимоги
позивача є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 94
КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони - суб'єкта
владних повноважень, суд присуджує з
іншої сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Фермерському
господарству «Квіт» до Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа
Територіальна державна інспекція з
питань праці у Запорізькій області, про
скасування рішення № 164 від 04.07.2014 -
відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.О. Нестеренко