Справа № 2-а-2314/1852/12 (2а-2314/306/12)
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-2314/1852/12 (2а-2314/306/12)
Головуючий у 1-й інстанції: Степаненко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 23 березня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах Черкаської
області про порушення чинного
законодавства при перерахунку пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області, в якому
просив визнати протиправними дії
відповідача під час проведення
перерахунку його пенсії та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області
провести перерахунок пенсії починаючи
з 01.01.2008 року відповідно до ч.2 ст. 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також стягнути із
відповідача компенсацію втрати
частини доходів через інфляцію та
судові витрати.

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 23 березня 2012 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов
в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області та з
29.12.1992 року отримує пенсію на пільгових
умовах згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

При призначенні пенсії відповідачем
було враховано загальний трудовий стаж
позивача, який складає 35 років 21 день, з
них 14 років 8 місяців 10 днів - робота за
списком №2 та заробітна плата за період
з 01.02.1991 року по 31.01.1993 рік, яка була
врахована для обчислення пенсії
позивача відповідно до ст. 65 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
24 останніх календарних місяці роботи
перед зверненням за пенсією.

З 01.12.2001 року відповідачем було
проведено перерахунок розміру пенсії
позивача з додаванням стажу роботи за
період з 02.02.1993 рік по 03.07.2001 рік.
Загальний стаж після перерахунку
становив 44 роки 23 дні (з них 14 років 8
місяців 10 днів - робота за списком №2).

З 01.02.2002 року було проведено
перерахунок розміру пенсії позивача з
додаванням стажу на підземних роботах
за період з 08.03.1957 року по 27.03.1958 рік.
Загальний стаж після перерахунку
становив 44 роки 23 дні (з них 1 рік 20 днів -
підземна робота, 14 років 8 місяців 10
днів - робота за списком №2).

З 01.01.2004 року пенсія позивача була
перерахована за нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» на підставі
документів, що містяться в пенсійній
справі позивача.

14.09.2005 року управлінням Пенсійного
фонду України в Придніпровському
районі за заявою ОСОБА_2 було проведено
перерахунок пенсії із заробітної плати
за період з 01.01.1983 року по 31.12.1987 рік та з
01.07.2000 року по 03.07.2001 рік.

З 01.01.2008 року було проведено
перерахунок пенсії позивача у
відповідності до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

За твердженням позивача, після
призначення йому пенсії він
продовжував працювати до 03.07.2001 року, у
зв'язку з чим вважає протиправними дії
відповідача щодо не проведення йому
перерахунку розміру пенсії з 01.01.2008
року відповідно до ч.2 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 № 1058-IV, періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", до стажу роботи
зараховується робота, виконувана на
підставі трудового договору на
підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання. До стажу роботи
зараховується також будь-яка інша
робота, на якій працівник підлягав
державному соціальному страхуванню.

Згідно з підпунктом "б" п. 7 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України
25.11.2005 р. N 22-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р.
за N 1566/11846, до заяви про призначення
(перерахунку) пенсії додаються
документи про стаж, визначені Порядком
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.93 р. N 637.
Відповідно до зазначеної постанови,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Якщо в
трудовій книжці відсутні необхідні
записи, для підтвердження трудового
стажу, приймаються, зокрема, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, що
містять відомості про періоди роботи.

З огляду на викладене, при наявності
зазначених документів найманим
працівникам, які працюють у фізичних
осіб на умовах трудового договору або
на інших умовах, передбачених
законодавством, період роботи до 01.01.2004
р. повністю зараховується до
страхового стажу при призначенні
пенсії відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Страховий стаж з
01.01.2004 р обчислюється за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», для обчислення
пенсії враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року, незалежно від перерв, та
за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року. У разі якщо
страховий стаж становить менший
період, ніж передбачено абзацом першим
цієї частини, враховується заробітна
плата (дохід) за фактичний страховий
стаж. За вибором особи, яка звернулася
за пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», встановлено, що
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається з урахуванням
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії.

Підпунктом «б» пп. 10 п. 35 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 року, абзац 4 ч. 2 ст. 42 Закону
викладено в новій редакції, за якою: у
разі якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням не менше ніж 24
місяці страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
провадиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
положення пп. «б» пп. 10 п. 35 розділу II ЗУ
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

За приписами частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України
вказаного рішення знову почали діяти
положення статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в їх первинній редакції.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

Водночас, абзацом третім частини
першої статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що за
вибором особи, яка звернулася за
пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу.

Згідно із частиною 1 статті 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
перерахунок пенсії здійснюється за
нормами цього Закону на підставі
документів, що знаходяться на час
перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 2 статті 43
згаданого Закону, для перерахунку
пенсії, призначених до набрання
чинності цим Законом, враховується
заробітна плата (дохід), з якої було
раніше обчислено пенсію, за
документами в пенсійній справі, або за
вибором пенсіонера - заробітна плата
(дохід) за період, передбачений абзацом
першим частини першої ст. 40 цього
Закону (за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до
01.07.2000 року, незалежно від перерв, та за
весь період страхового стажу починаючи
з 01.07.2000 року).

З наявних в справі доказів вбачається,
що коефіцієнт страхового стажу
позивача станом на 01.01.2004 року склав
0,45000, а коефіцієнт заробітної плати за
період його роботи з 01.02.1991 року по
31.03.1993 року - 1,21672. При цьому,
середньомісячний заробіток для
обчислення пенсії позивача становив
372,86 грн. (306,45 грн. - середня заробітна
плата у галузях економіки України х
1,21672- індивідуальний коефіцієнт
заробітної плати).

Як було зазначено вище, 14 вересня 2005
року позивач звернувся до відповідача
із заявою про проведення перерахунку
його пенсії по заробітній платі, до
якої додав довідку Черкаського заводу
«Строммашина» від 06.09.2005 року № 90 про
заробітну плату ОСОБА_2 за період його
роботи з 01.01.1983 року по 31.12.1987 року.

З цих підстав, позивачу з 01.09.2005 року
було проведено перерахунок пенсії
згідно ч.2 ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із заробітної плати за 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01.07.2000 року, незалежно від
перерв та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01.07.2000 року, що
визначається відповідно до ч. 2 ст. 40
цього Закону, із застосуванням
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2002 рік.

За твердженням відповідача, коефіцієнт
заробітної плати позивача за період
його роботи з 01.01.1983 року по 31.12.1987 року
та з 01.07.2000 року по 03.07.2001 року складав
1,32839, у той час як середньомісячний
заробіток для обчислення пенсії - 407,09
грн. (306,45 грн. - середня заробітна плата
у галузях економіки України х
1,32839-індивідуальний коефіцієнт
зарплати).

Оскільки при визначенні заробітку для
обчислення пенсії застосовується
середня заробітна плата працівників в
галузях економіки України за 2006 рік
(928,81 грн.), то коефіцієнт страхового
стажу позивача має складати 0,60750 (0,45000 х
1,35), а середньомісячний заробіток для
обчислення пенсії - 1233,82 грн.( 928,81 грн. х
1,32839).

Застосовуючи при обчисленні пенсії
позивача вищезгадане правило
оптимізації заробітної плати (доходу),
встановлене для обчислення пенсії у
солідарній системі, слід враховувати
особливості правового регулювання
призначення пенсії, право на яку
виникає лише за наявності у особи
відповідного трудового стажу, та
розмір якої залежить від розміру
заробітної плати, отриманої
працівником саме при здійсненні ним
діяльності, регламентованої Законом.

В свою чергу, оптимізація заробітної
плати, передбачена абзацом третім ч.1
ст.40 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", не застосовується,
оскільки ця норма Закону поширюється
лише на тих осіб, пенсію, яким
призначено з 01.01.2004 року.

Таким чином, аналізуючи обставини
даної справи та оцінюючи наявні справі
докази, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення вимог даного
позову.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Постанову Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 23 березня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.