Справа № 2а-2675/12/1070
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2013-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а-2675/12/1070
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Харченко С.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомКомунального підприємства
Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» до про
Тетіївської міжрайонної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби визнання дій
протиправними та зобов`язання вчинити
певні дії, ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство Київської
обласної ради «Тетіївтепломережа»
звернулось до суду з позовом до
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними дій
відповідача, що виявились у
зарахуванні сплачених позивачем
протягом 2009 - 2011 років коштів в рахунок
погашення податкового боргу минулих
податкових періодів, зобов`язання
відповідача відобразити у даних картки
особового рахунку платника податків
сплату податкових зобов`язань згідно з
вимогами постанови Правління
Національного банку України
від 21.01.2004 № 22 "Про затвердження
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті", відповідно до призначень
платежів, вказаних позивачем у
платіжних дорученнях у період з 2009 по
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Комунальним підприємством
Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» своєчасно та у
повному обсязі виконано податковий
обов`язок щодо сплати податку на додану
вартість за податкові періоди, вказані
у платіжних дорученнях, виписаних
протягом 2009 - 2011 років. Разом з тим,
податковим органом, в порушення вимог
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22,
самостійно та без дозволу позивача
змінено призначення платежів та
зараховано сплачені позивачем кошти в
рахунок погашення податкового боргу з
податку на додану вартість минулих
податкових періодів, починаючи з 2006
року. Наведені вище дії податкового
органу призвели до незаконного
облікування сум несвоєчасно сплачених
грошових зобов`язань з податку на
додану вартість, застосування штрафних
(фінансових) санкцій за несвоєчасну
сплату грошових зобов`язань, та, як
наслідок, до утворення податкового
боргу платника податків за звітні
податкові періоди, щодо яких
податковий обов`язок виконувався у
повному обсязі, у зв`язку з чим позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.
Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що податковий орган діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством
України, у зв`язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.
У судове засідання, призначене на
18.10.2013, представники сторін не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи. Матеріали
справи містять клопотання
представників сторін про розгляд
справи за їх відсутності, що відповідно
до приписів статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для здійснення розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.
Комунальне підприємство Київської
обласної ради «Тетіївтепломережа» є
юридичною особою та перебуває на
податковому обліку, у тому числі як
платник податку на додану вартість, в
Тетіївській міжрайонній державній
податковій інспекції Київської
області Державної податкової служби.
З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що у період з лютого 2009 року
по грудень 2011 року Комунальним
підприємством Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» подано до
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області податкові декларації з податку
на додану вартість за січень
2009 року - листопад 2011 року.
Згідно з даними наведених вище
декларацій, розмір самостійно
визначеного позивачем податкового
зобов`язання з податку на додану
вартість за січень - серпень, листопад -
грудень 2009 року, січень - грудень 2010
листопад 2011 року становив 237441,00 грн.
Податок на додану вартість за вересень
і жовтень 2009 року перераховуванню до
бюджету не підлягав у зв`язку з
декларуванням позивачем у цих звітних
(податкових) періодах показників
від`ємного значення між сумою
податкового зобов`язання та
податкового кредиту і залишку
від`ємного значення попереднього
податкового періоду.
Протягом 2009 - 2011 років позивачем
здійснено перерахування до бюджету
коштів в рахунок сплати самостійно
визначених ним податкових зобов`язань
з податку на додану вартість за січень -
серпень, листопад - грудень 2009 року,
січень - грудень 2010 року та січень -
Так, у 2009 році оплату за призначенням
платежу "ПДВ за січень 2009 року"
проведено позивачем за платіжним
дорученням від 24.02.2009 № 63 на суму 4595,00
грн., за призначенням платежу "ПДВ за
лютий 2009 року" - за платіжним дорученням
від 25.03.2009 № 115 на суму 6484,00 грн., за
призначенням платежу "ПДВ за березень
2009 року" - за платіжним дорученням від
28.04.2009 № 172 на суму 4154,00 грн., за
призначенням платежу "ПДВ за квітень 2009
року" - за платіжним дорученням від
призначенням платежу "ПДВ за травень 2009
року" - за платіжним дорученням від
призначенням платежу "ПДВ за червень 2009
року" - за платіжним дорученням від
16.07.2009 № 296 на суму 2448,00 грн., за
призначенням платежу "ПДВ за липень 2009
року" - за платіжним дорученням від
20.08.2009 № 344 на суму 1606,00 грн., за
призначенням платежу "ПДВ за серпень 2009
року" - за платіжним дорученням від
22.09.2009 № 393 на суму 3633,00 грн., за
призначенням платежу "ПДВ за листопад
2009 року" - за платіжним дорученням від
18.12.2009 № 547 на суму 8267,00 грн.
У 2010 році позивачем проведено оплату за
призначенням платежу "ПДВ за грудень 2009
року" на суму 8020,00 грн. за платіжним
дорученням від 20.01.2010 № 22, за
призначенням платежу "ПДВ за січень 2010
року" на суму 9311,00 грн. - за платіжним
дорученням від 23.02.2010 № 74, за
призначенням платежу "ПДВ за лютий 2010
року" на суму 6158,00 грн. - за платіжним
дорученням від 19.03.2010 № 125, за
призначенням платежу "ПДВ за березень
2010 року" на суму 9859,00 грн. - за платіжним
дорученням від 19.04.2010 № 177, за
призначенням платежу "ПДВ за квітень 2010
дорученням від 20.05.2010 № 249, за
призначенням платежу "ПДВ за травень 2010
року" на суму 6585,00 грн. - за платіжними
дорученнями від 11.06.2010 № 289 та 17.06.2010 №
293, за призначенням платежу "ПДВ за
червень 2010 року" на суму
4731,00 грн. - за платіжними дорученнями
від 14.07.2010 № 338 та 22.07.2010 № 353, за
призначенням платежу "ПДВ за липень 2010
року" на суму 4374,00 грн. - за платіжним
дорученням від 18.08.2010 № 388, за
призначенням платежу "ПДВ за серпень 2010
року" на суму 5633,00 грн. - за платіжним
дорученням від 21.09.2010 № 455, за
призначенням платежу "ПДВ за вересень
2010 року" на суму 6193,00 грн. - за платіжним
дорученням від 15.10.2010 № 489, за
призначенням платежу "ПДВ за жовтень 2010
року" на суму 8673,00 грн. - за платіжним
дорученням від 24.11.2010 № 564, за
призначенням платежу "ПДВ за листопад
дорученням від 24.12.2010 № 618.
Протягом 2011 року позивачем здійснено
перерахування коштів до бюджету за
наступними призначеннями платежів:
"ПДВ за грудень 2010 року" - за платіжним
дорученням від 27.01.2011 № 35 на суму 1305,00
грн.; "ПДВ за січень 2011 року" - за
платіжним дорученням від 17.02.2011 № 69 на
суму 4547,00 грн.; "ПДВ за лютий 2011
року" - за платіжним дорученням від
24.03.2011 № 145 на суму 8545,00 грн.; "ПДВ
за березень 2011 року" - за платіжним
дорученням від 27.04.2011 № 22 на суму
9799,00 грн.; "ПДВ за квітень 2011 року" - за
платіжним дорученням від 25.05.2011 № 79 на
за платіжним дорученням від 23.06.2011
№ 123 на суму 8411,00 грн.; "ПДВ за червень
2011 року" - за платіжним дорученням
від 21.07.2011 № 173 на суму 6052,00 грн.;
"ПДВ за липень 2011 року" - за платіжним
дорученням від 29.08.2011 № 247 на суму 5555,00
грн.; "ПДВ за серпень 2011 року" - за
платіжним дорученням від 16.09.2011 № 277 на
суму 3232,00 грн.; "ПДВ за вересень
2011 року" - за платіжним дорученням від
20.10.2011 № 323/2 на суму 3262,00 грн.; "ПДВ за
жовтень 2011 року" - за платіжним
дорученням від 22.11.2011 № 375 на суму 1950,00
грн.; "ПДВ за листопад 2011 року" - за
платіжними дорученнями від 09.12.2011 № 398
Кошти сплачені позивачем згідно
вказаних вище платіжних доручень були
зараховані податковим органом в
рахунок погашення податкового боргу
платника податків за минулі податкові
періоди у порядку календарної
черговості його виникнення.
Позивач, посилаючись на приписи
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22, зазначає, що
право визначати призначення платежу
належить виключно платнику, а відтак,
суми податкових зобов'язань з податку
на додану вартість за наведені вище
звітні періоди вважаються сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу, визначеним
За таких обставин, дії відповідача
стосовно зарахування сплачених
позивачем протягом 2009 - 2011 років коштів
в рахунок погашення податкового боргу
минулих податкових періодів позивач
вважає протиправними, оскільки такі
дії призвели до облікування сум
несвоєчасно сплачених грошових
зобов`язань з податку на додану
вартість, застосування штрафних
(фінансових) санкцій за несвоєчасну
сплату грошових зобов`язань, та, як
наслідок, до утворення податкового
боргу платника податків за звітні
податкові періоди, щодо яких
податковий обов`язок виконувався у
У свою чергу, відповідач у своїх
запереченнях проти позову звертає
увагу на те, у період з 2009 по 2010 роки
облік нарахованих та сплачених
позивачем коштів до бюджету
здійснювався у відповідності до вимог
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-III, а з
01.01.2011 - відповідно до вимог Податкового
кодексу України, податковий борг
позивача систематично утворювався
починаючи з 2001 року та погашався за
рахунок коштів, що надходили від
підприємства, а також шляхом списання
суми податкового боргу, що визнаний
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Так, принципи побудови системи
оподаткування в Україні, податки і
збори (обов'язкові платежі) до бюджетів
та до державних цільових фондів, права,
обов'язки і відповідальність платників
та порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів) до 1 січня 2011
року визначались законами України «Про
систему оподаткування» від 25.06.1991 №
1251-ХІІ та «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-III.
З 1 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, регулюються Податковим
кодексом України, який, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні,
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.
Згідно з пунктом 1.2 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (далі
Закон України № 2181-III), податкове
зобов'язання - це зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими
Підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
податкове зобов'язання як суму коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
В силу приписів підпункту 4.1.1 пункту 4.1
статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.3.1 пункту
5.3 статті 5 Закону України № 2181-III
(чинного до 01.01.2011), платник податків
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, крім випадків,
передбачених підпунктом "г" підпункту
4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї
статті. Податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації. Платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.
Аналогічні положення щодо порядку
обчислення, узгодження та строків
сплати самостійно визначеного
платником податків податкового
зобов`язання встановлено також пунктом
54.1 статті 54 та пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України.
У період виникнення спірних
правовідносин в частині сплати
позивачем податкових зобов`язань з
податку на додану вартість за січень -
серпень, листопад - грудень 2009 року,
січень - листопад 2010 року джерела
сплати податкових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків визначались статтею 7 Закону
України № 2181-III.
Так, в силу приписів підпункту 7.1.1
пункту 7.1 статті 7 Закону України № 2181-III
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків є
будь-які власні кошти, у тому числі
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна і немайнових цінностей,
випуску цінних паперів, у тому числі
корпоративних прав, отримані у позику
(кредит), а також з інших джерел з
урахуванням особливостей, визначених
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.
Відповідно до пункту 6 статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» від 20.05.1999 № 679-XIV,
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.
Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22, передбачено, що кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції.
При цьому, згідно з пунктом 3.8
зазначеної Інструкції, реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.
Із наведеного випливає, що у період
виникнення спірних правовідносин в
частині сплати позивачем податкових
зобов`язань з податку на додану
вартість за січень - серпень,
листопад - грудень 2009 року, січень -
листопад 2010 року право визначати
призначення платежу відповідно до
приписів наведених вище правових норм
належало виключно платнику.
Законом України № 2181-III, який до 01.01.2011
як спеціальний закон з питань
оподаткування встановлював порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), визначено заходи, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
відсутня зміна призначення платежу,
самостійно визначеного платником
Вимоги цього Закону не містили
будь-яких положень стосовно заборони
платнику податків сплачувати
податкові зобов`язання за наявності
податкового боргу, а також не наділяли
повноваженнями податковий орган
здійснювати будь-які дії щодо
визначення черговості сплати податків
чи погашення податкового боргу,
змінювати призначення платежу та без
згоди платника податків
розпоряджатися його власними коштами.
Відтак, податковий орган на момент
нарахування і сплати позивачем
податкового зобов`язання з податку на
додану вартість за січень - серпень,
листопад - грудень 2009 року,
січень - листопад 2010 року був
позбавлений права самостійно
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків в
платіжних дорученнях, зокрема, з метою
погашення податкового боргу, та
змінювати період, за який сплачується
податкове зобов'язання.
Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, у постанові Верховного Суду
України від 17.10.2011 по справі № 21/184а11.
Суд також звертає увагу на те, що
постановами Київського окружного
адміністративного суду від 30.11.2012 у
справі № 2а-5195/12/1070, 04.12.2012 у справі
№ 2а-5197/12/1070, 02.01.2013 у справі № 2а-5204/12/1070,
17.01.2013 у справі №
2а-5196/12/1070, 25.01.2013 у справі № 2а-5199/12/1070 та
07.02.2013 у справі № 2а-6327/12/1070
(які на момент розгляду даної справи
набрали законної сили) за позовами
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Тетіївтепломережа» до
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
про скасування податкових повідомлень
- рішень та зобов`язання вчинити певні
дії встановлено, що суми податкових
зобов'язань Комунального підприємства
Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» з податку на
додану вартість за січень - серпень,
листопад - грудень 2009 року, січень -
листопад 2010 року вважаються сплаченими
у день реєстрації банківською
установою платіжних документів
позивача із зазначеними в них
призначеннями платежу - "сплата ПДВ за
січень - серпень, листопад - грудень 2009
року, січень -травень, серпень, жовтень -
листопад 2010 року".

Крім того, у рамках розгляду справи №
2а-5197/12/1070 Київський окружний
адміністративний суд, встановивши
обставини своєчасності сплати
позивачем податкового зобов`язання з
податку на додану вартість за травень -
липень 2009 року, дії Тетіївської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби, якими розподілено
сплачені Комунальним підприємством
Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» платіжними
дорученнями за травень, червень, липень
2009 року кошти на погашення податкового
зобов`язання за попередні періоди,
визнав протиправними.

Пунктом 4 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що наявність
постанови чи ухвали суду з того самого
спору і між тими самими сторонами, що
набрали законної сили, є підставою для
закриття судом провадження у справі.

Враховуючи, що постанову Київського
окружного адміністративного суду
від 04.12.2012 у справі №
2а-5197/12/1070 залишено без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013, суд
дійшов висновку, що провадження у даній
справі в частині позовних вимог про
визнання протиправними дій
відповідача, що виявились у
зарахуванні сплачених позивачем
коштів за призначеннями платежу "ПДВ за
травень, червень, липень 2009 року" в
рахунок погашення податкового боргу
минулих податкових періодів, підлягає
закриттю.

У свою чергу позовні вимоги позивача в
частині визнання протиправними дій
відповідача, що виявились у
зарахуванні сплачених позивачем
коштів за призначеннями платежу "ПДВ за
січень - квітень, серпень, листопад -
грудень 2009 року, січень - листопад 2010
року" в рахунок погашення податкового
боргу минулих податкових періодів (не
за призначеннями платежів, що вказані у
платіжних дорученнях від 24.02.2009 № 63,
25.03.2009 № 115, 28.04.2009 № 172, 21.05.2009 № 197, 22.09.2009
№ 393, 18.12.2009 № 547, 20.01.2010 № 22, 23.02.2010 № 74,
19.03.2010 № 125, 19.04.2010 № 177, 20.05.2010 № 249, 11.06.2010
№ 289, 17.06.2010 № 293, 14.07.2010 № 338, 22.07.2010 №
353, 18.08.2010 № 388, 21.09.2010 № 455, 15.10.2010 № 489,
24.11.2010 № 564, 24.12.2010 № 618), суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Оцінюючи дії податкового органу
стосовно зарахування сплачених
позивачем у січні - грудні 2011
року коштів за призначеннями платежу
"ПДВ за грудень 2010 року,
січень - листопад 2011 року" в рахунок
погашення податкового боргу минулих
податкових періодів на предмет їх
відповідності вимогам чинного з 01.01.2011
Податкового кодексу України, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87
Податкового кодексу України, джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами
(пункт 87.2 статті 87 Податкового кодексу
України).

Абзацом 1 пункту 87.9 статті 87
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
разі наявності у платника податків
податкового боргу органи державної
податкової служби зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків.

При цьому, в силу приписів абзацу 2
цього пункту, спрямування коштів
платником податків на погашення
грошового зобов'язання перед
погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, а саме: з
даних зворотнього боку облікових
карток з податку на додану вартість та
відомостей щодо зарахування коштів
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Тетіївтепломережа»,
кошти у сумі 76267,96 грн., що надійшли від
позивача згідно платіжних доручень від
27.01.2011 № 35, 17.02.2011 № 69, 24.03.2011 № 145, 27.04.2011 №
22, 25.05.2011 № 79, 23.06.2011 № 123, 21.07.2011 № 173,
29.08.2011 № 247, 16.09.2011 № 277, 20.10.2011 № 323/2, 22.11.2011
№ 375, 09.12.2011 № 398 та 27.12.2011 № 453
(в частині суми 4285,96 грн.) за
призначенням платежів "ПДВ за грудень
2010 року, січень - листопад 2011 року",
спрямовано податковим органом в
рахунок погашення податкового боргу
позивача з податку на додану вартість,
що утворився внаслідок несплати
самостійно визначеного ним
податкового зобов`язання з цього
податку за грудень 2007 року, березень -
травень, липень, листопад і грудень 2008
року, а також податкового зобов`язання,
нарахованого податковим органом у
податковому повідомленні - рішенні від
10.09.2008 № , доказів щодо
неузгодження якого суду не надано.

Наявність у підприємства податкового
боргу за вказані вище звітні періоди на
момент зарахування податковим органом
коштів позивачем не спростовано.

Відтак, враховуючи положення статті 87
Податкового кодексу України, якими
передбачено, що зарахування сплачених
платником податків коштів в рахунок
погашення наявного податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків, є
обов`язком податкового органу, позовні
вимоги позивача про визнання
протиправними дій відповідача в
частині зарахування в рахунок
погашення податкового боргу минулих
податкових періодів коштів у сумі 76267,96
грн., що надійшли від позивача згідно
вказаних вище платіжних доручень,
задоволенню не підлягають.

Водночас, суд зважає на ту обставину, що
кошти у сумі 3217,04 грн., що надійшли
від позивача згідно платіжного
доручення від 27.12.2011 № 453, спрямовано
податковим органом в рахунок погашення
податкового зобов`язання з податку на
додану вартість за січень 2009 року, що
визначене платником податків
самостійно у декларації за січень
2009 року та обліковувалось
відповідачем в картці особового
рахунку як несвоєчасно сплачене.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30.11.2012 в
адміністративній справі № 2а-5195/12/1070,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.02.2013, встановлено обставини
своєчасності сплати Комунальним
підприємством Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» податкового
зобов`язання з податку на додану
вартість за січень 2009 року, у зв`язку з
чим зобов`язано Тетіївську міжрайонну
державну податкову інспекцію
Київської області відобразити у даних
картки особового рахунку підприємства
сплату податкового зобов`язання,
відповідно до призначення платежу,
вказаного у платіжному дорученні
від 24.02.2009 № 63.

Враховуючи, що вказане рішення суду
набрало законної сили, підстави для
зарахування коштів у сумі 3217,04 грн.,
сплачених позивачем згідно платіжного
доручення від 27.12.2011 № 453, в рахунок
податкового боргу підприємства за
січень 2009 року, відсутні, у зв`язку з чим
суд вважає за необхідне визнати такі
дії відповідача протиправними.

Що стосується позовних вимог про
зобов`язання відповідача відобразити у
даних картки особового рахунку
платника податків сплату податкових
зобов`язань згідно з вимогами
постанови Правління Національного
банку України від 21.01.2004 № 22 "Про
затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", відповідно до
призначень платежів, вказаних
позивачем у платіжних дорученнях, суд
враховує наступне.

Як встановлено судом, позовні вимоги в
частині зобов`язання Тетіївської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області
відобразити у даних картки особового
рахунку платника податків сплату
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість за січень - серпень,
листопад - грудень 2009 року, січень -
грудень 2010 року, січень - березень 2011
року, відповідно до призначень
платежів, вказаних позивачем у
платіжних дорученнях, були предметом
судового розгляду у справах №№
2а-5195/12/1070, 2а-5196/12/1070,
2а-5197/12/1070, 2а-5199/12/1070, 2а-5204/12/1070, 2а-6299/12/1070,
2а-6327/12/1070. Ці вимоги розглянуто
Київським окружним адміністративним
судом по суті та прийнято рішення про
їх задоволення (у справах № 2а-5195/12/1070
(січень - лютий 2009 року), №
2а-5197/12/1070 (травень - липень 2009 року), №
2а-5199/12/1070 (січень - травень 2010
року), № 2а-6299/12/1070 (червень - вересень 2010
року), № 2а-6327/12/1070 (серпень, жовтень,
листопад 2010 року) та про відмову у
задоволенні цих позовних вимог (у
справах № 2а-5196/12/1070
(березень-квітень 2009 року), № 2а-5204/12/1070
(серпень, листопад, грудень 2009 року), №
2а-6327/12/1070 (грудень 2010 року, січень -
березень 2011 року).

Постанови у справах №№ 2а-5195/12/1070,
2а-5196/12/1070, 2а-5197/12/1070,
2а-5199/12/1070, 2а-5204/12/1070, 2а-6327/12/1070 набрали
законної сили.

Як вже зазначалось судом вище, якщо є
такі, що набрали законної сили,
постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими самими сторонами, суд
закриває провадження у справі.

За наведених обставин, провадження у
даній справі в частині позовних вимог
про зобов`язання відповідача
відобразити у даних картки особового
рахунку платника податків сплату
податкових зобов`язань згідно з
вимогами постанови Правління
Національного банку України від 21.01.2004
№ 22 "Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", відповідно до
вказаних позивачем у платіжних
дорученнях призначень платежу "ПДВ за
січень - серпень, листопад - грудень 2009
року, січень - травень,
жовтень - грудень 2010 року, січень -
березень 2011 року", підлягає закриттю.

Пунктом 3 частини першої статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що суд своєю
ухвалою залишає позовну заяву без
розгляду, якщо у провадженні
цього або іншого адміністративного
суду є адміністративна справа про спір
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки постанова Київського
окружного адміністративного суду від
11.02.2013 у справі № 2а-6299/12/1070 на момент
прийняття рішення у даній справі
законної сили не набрала, суд,
керуючись положеннями наведеної вище
процесуальної норми, вважає за
необхідне залишити без розгляду
позовну заяву в частині позовних вимог
про зобов`язання відповідача
відобразити у даних картки особового
рахунку платника податків сплату
податкових зобов`язань згідно з
вимогами постанови Правління
Національного банку України від 21.01.2004
№ 22 "Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", відповідно до
вказаних позивачем у платіжних
дорученнях призначень платежу "ПДВ за
червень - вересень 2010 року".

Позовні вимоги про зобов`язання
відповідача відобразити у даних картки
особового рахунку платника податків
сплату податкових зобов`язань згідно з
вимогами постанови Правління
Національного банку України від 21.01.2004
№ 22 "Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", відповідно до
вказаних позивачем у платіжних
дорученнях призначень платежу "ПДВ за
квітень - листопад 2011 року" є
похідними від вимог про визнання
протиправними дій відповідача
зарахування в рахунок погашення
податкового боргу минулих податкових
періодів коштів у сумі 76267,96
грн., а тому відмова у задоволенні
первинних вимог є підставою для
відмови у задоволенні і похідних від
них вимог.

Водночас, задоволення судом позовних
вимог в частині визнання протиправними
дій відповідача щодо зарахування
коштів у сумі 3217,04 грн., сплачених
позивачем згідно платіжного доручення
від 27.12.2011 № 453, в рахунок податкового
боргу підприємства за січень 2009 року,
не є безумовною підставою для
зобов`язання відповідача відобразити у
даних картки особового рахунку
платника податків сплату цих коштів
відповідно до вказаного позивачем у
платіжному дорученні від 27.12.2011 № 453
призначення платежу "ПДВ за листопад 2011
року", оскільки жодних доказів
відсутності у позивача податкового
боргу станом на 27.12.2011 суду не надано.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є такими, що
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Статтею 97 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про
відшкодування понесених ним судових
витрат не заявлялись, а відповідачем не
надано суду доказів понесення ним
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
бюджету не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправними дії
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби,
що виявились у зарахуванні сплачених
Комунальним підприємством Київської
обласної ради «Тетіївтепломережа»
коштів у загальному розмірі 134258,00 грн.
не за призначеннями платежів, що
вказані у платіжних дорученнях від
24.02.2009 № 63, 25.03.2009 № 115, 28.04.2009 № 172, 21.05.2009
№ 197, 22.09.2009 № 393, 18.12.2009 № 547, 20.01.2010 № 22,
23.02.2010 № 74, 19.03.2010 № 125, 19.04.2010 № 177, 20.05.2010
№ 249, 11.06.2010 № 289, 17.06.2010 № 293, 14.07.2010 № 338,
22.07.2010 № 353, 18.08.2010 № 388, 21.09.2010 № 455, 15.10.2010
№ 489, 24.11.2010 № 564, 24.12.2010 № 618.

3. Визнати протиправними дії
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби,
що виявились у зарахуванні сплачених
Комунальним підприємством Київської
обласної ради «Тетіївтепломережа»
коштів у сумі 3217,04 грн. згідно
платіжного доручення від 27.12.2011 № 453 в
рахунок погашення податкового боргу з
податку на додану вартість за січень 2009
року.

4. В частині позовних вимог про визнання
протиправними дій Тетіївської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби, що виявились у
зарахуванні сплачених Комунальним
підприємством Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» коштів за
призначеннями платежу "ПДВ за травень,
червень, липень 2009 року" в рахунок
погашення податкового боргу минулих
податкових періодів та зобов`язання
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
відобразити у даних картки особового
рахунку платника податків сплату
податкових зобов`язань згідно з
вимогами постанови Правління
Національного банку України від 21.01.2004
№ 22 "Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", відповідно до
вказаних Комунальним підприємством
Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» у платіжних
дорученнях призначень платежу "ПДВ за
січень - серпень, листопад - грудень 2009
року, січень - травень, жовтень - грудень
2010 року, січень - березень 2011 року", -
провадження у справі закрити.

5. Позовну заяву в частині позовних
вимог про зобов`язання Тетіївської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби відобразити у даних
картки особового рахунку платника
податків сплату податкових зобов`язань
згідно з вимогами постанови Правління
Національного банку України від 21.01.2004
№ 22 "Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", відповідно до
вказаних Комунальним підприємством
Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» у платіжних
дорученнях призначень платежу "ПДВ за
червень - вересень
2010 року", - залишити без розгляду.

6. У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.