Справа № 127/2-а-299/10
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/2-а-299/10
Провадження № 2-а/127/541/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2014
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді Луценко
Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивачів - адвоката
ОСОБА_2,

представника відповідачів Шалагінова
А.В.,

третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третіх осіб - адвоката
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Вінниці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_7 до Вінницької міської
ради, виконавчого комітету Вінницької
міської ради, за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання
протиправними рішення Вінницької
міської ради та виконавчого комітету
Вінницької міської ради, їх скасування,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_7 звернулись до
суду з позовом до відповідачів
Вінницької міської ради, виконавчого
комітету Вінницької міської ради, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
про визнання протиправними рішення
Вінницької міської ради та виконавчого
комітету Вінницької міської ради, їх
скасування, який в процесі судового
розгляду уточнили, мотивуючи свої
вимоги тим, що позивачі є власниками 8/25
та 3/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_1,
відповідно, площа земельної ділянки
якого становить 1 349 кв.м.

Рішенням Староміського райсуду м.
Вінниці від 24.07.1990 року встановлено
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 по фактичному
користуванню відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 04.01.1990 року, виділено в
користування: ОСОБА_12 - 191 кв.м., в тому
числі під будівлями 78,7 кв.м., під двором
- 53,1 кв.м., під садом - 59,2 кв.м.; ОСОБА_1 - 348,2
кв.м., в тому числі під будівлями 45,6
кв.м., під двором 70,5 кв.м., під садом 232,1
кв.м.; ОСОБА_13 (тепер власник її частки
домоволодіння ОСОБА_7.) - 171 кв.м., в тому
числі під будівлями 73,7 кв.м., під двором
97,3 кв.м.; ОСОБА_12 - 191 кв.м.; ОСОБА_10 - 191,8
кв.м. Частина двору, площею 159,3 кв.м.
залишено в спільному користуванні
ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_1 (а.с.7-8 т.1).
Рішенням суду було встановлено площу,
межі та конфігурацію земельної
ділянки, право на яку, як вважають
позивачі, перейшло до них при набутті
права власності на частку
домоволодіння.

Позивачі, маючи намір приватизувати
свою земельну ділянку, замовили
кадастровий план, з якого дізнались, що
частина їхньої земельної ділянки
відійшла в користування третім особам:
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9 на підставі
рішень, що оспорюються.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи ТОВ
«Подільський центр судових експертиз»
№782 від 29.01.2010 року встановлено, що
ОСОБА_7 користується земельною
ділянкою, площею 165 кв.м., що на 6,0 кв.м.
менше площі, виділеної рішенням
Староміського райсуду м. Вінниці від
24.07.1990 року; ОСОБА_1 користується
земельною ділянкою під садом, площею 145
кв.м., що на 87,1 кв.м. менше відносно
площі, яка виділена рішенням суду. Цим
же висновком судової
будівельно-технічної експертизи
встановлено, що землю, площею 47 кв.м.,
якою користувалась ОСОБА_1, надано в
короткострокову оренду третім особам:
ОСОБА_5, ОСОБА_4 відповідно до рішення
Вінницької міської ради від 22.12.2006 року
№662; землю, площею 20 кв.м., яка
знаходилась у користуванні ОСОБА_1,
надано у приватну власність третій
особі ОСОБА_5; землю, площею 2,0 кв.м., яка
розташована за сараєм «Г» та
знаходилась у користуванні ОСОБА_7,
надано у приватну власність третій
особі ОСОБА_4 на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради від
24.02.2000 року №217, рішення Вінницької
міської ради від 22.12.2006 року №662; земля,
площею 1,0 кв.м., яка знаходилась у
користуванні ОСОБА_7, знаходиться у
спільній приватній власності третіх
осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі
рішення Вінницької міської ради від
22.12.2006 року №662; земля, площею 14.0 кв.м.,
якою користувалась ОСОБА_1, знаходиться
у тимчасовому користуванні третьої
особи ОСОБА_9 на підставі рішення
Вінницької міської ради від 25.12.2007 року
№1645.

Окрім того, на підставі рішення
Вінницької міської ради №657 від 10.02.2012
року «Про передачу земельних ділянок
громадянам в оренду та поновлення
терміну дії договорів оренди», яким
поновлено третім особам ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 термін дії договору
оренди земельної ділянки за №53
від 04.07.2007 року, площею 107 кв.м., для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
умови укріплення схилу строком на 4
роки і 10 місяців, відповідно до угоди
про продовження терміну. Таким чином,
фактично даним рішенням продовжено дію
оренди земельної ділянки, яка
передавалась відповідно до рішення
Вінницької міської ради від 22.12.2006 року
№662, яке оскаржується у даній справі.

Однак, вищезазначені земельні ділянки
у землекористувачів ОСОБА_7, ОСОБА_1 не
вилучалась у встановленому законом
порядку, а тому вищезазначені рішення
порушують їх права як
землекористувачів.

А тому, вищевикладені обставини стали
підставою для звернення до суду з даним
позовом, в якому позивачі просили
визнати протиправними та скасувати:

- пункти 1 та 8 рішення Вінницької
міської ради №662 від 22.12.2006 року «Про
затвердження проектів відведення
земельних ділянок та передачу
земельних ділянок у власність і оренду
та внесення змін в п.2.8 рішення
виконкому міської ради від 24.02.2000 р. №217
і п.5 рішення міської ради від 22.09.2006 р. №
374»;

- пункт 6 рішення Вінницької міської
ради №657 від 10.02.2012 року «Про передачу
земельних ділянок громадянам в оренду
та поновлення терміну дії договорів
оренди»;

- пункт 17 рішення Вінницької міської
ради №1645 від 25.12.2007 року «Про передачу
земельних ділянок у власність і оренду
та визнання п.1.12 рішення виконкому
міської ради від 30.12.1999 року №1797, п.1.21
рішення виконкому міської ради від
30.04.1998 року №532 такими, що втратили
чинність»;

- пункт 2.8 рішення Вінницької міської
ради №217 від 24.02.2000 року «Про передачу і
надання земельних ділянок громадянам у
приватну власність і користування та
виділення в окреме будинковолодіння» в
частині передання безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, площею 245,00 кв.м.

Ухвалою Староміського районного суду
м. Вінниці від 15.11.2010 року позивачам
поновлено строк звернення до
адміністративного суду з даним позовом
(а.с.192 т.1).

Постановою Староміського районного
суду м. Вінниці від 27.12.2010 року в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_7 до
Вінницької міської ради, виконавчого
комітету Вінницької міської ради, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
про визнання протиправними рішення
Вінницької міської ради та виконавчого
комітету Вінницької міської ради, їх
скасування - відмовлено (а.с.49-52 т.2).

Ухвалою ОСОБА_8 апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2011 року
постанову Староміського районного
суду м. Вінниці від 27.12.2010 року залишено
без змін (а.с.114-116).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2014 року постанову
Староміського районного суду м.
Вінниці від 27.12.2010 року та ухвалу ОСОБА_8
апеляційного адміністративного суду
від 02.06.2011 року скасовано, а справу
направлено на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції (а.с.241-245 т.3).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її
та позивача ОСОБА_7 представник -
адвокат ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
суд останні задовольнити з підстав,
зазначених у позові.

Представник відповідачів - Вінницької
міської ради, виконавчого комітету
Вінницької міської ради за довіреністю
ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги не
визнав та просив у задоволенні
останніх відмовити у зв'язку з
безпідставністю.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх представник - адвокат
ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали та
просили у задоволенні позову
відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору, ОСОБА_9 до
судового засідання не з'явилась, однак
від останньої надійшла письмова заява
про розгляд справи у її відсутність,
позовні вимоги не визнає та просить у
задоволенні позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.122 КАС України особа, яка
бере участь у справі, має право
заявляти клопотання про розгляд справи
за її відсутності.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_11, ОСОБА_10 до судового засідання
не з'явились із невідомих суду причин,
хоча про день, час та місце судового
розгляду повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, надавши їм належну
правову оцінку, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно
свідоцтва про право на спадщину,
виданого 23.12.1985 року державним
нотаріусом Другої Вінницької
державної нотаріальної контори
Курбатовою О.П., являється власником 8/25
часток домоволодіння по АДРЕСА_1, та
право власності на які за позивачем
ОСОБА_1 зареєстровано в КП «ВООБТІ»
03.01.1986 року за №2577 (а.с.13 т.1).

Позивач ОСОБА_7 являється власником 3/25
часток домоволодіння по АДРЕСА_1,
відповідно до біржового контракту
купівлі-продажу нерухомості
Вінницької товарної універсальної
біржі №154 від 14.04.1997 року, та право
власності на які за позивачем ОСОБА_7
зареєстровано КП «ВООБТІ» 18.04.1997 року
за №2577 (а.с.14 т.1).

Іншими співвласниками домоволодіння
по АДРЕСА_1 є треті особи без
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (спадкоємець
співвласника ОСОБА_12.)

Натомість, треті особи без самостійних
вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 є співвласниками домоволодіння
по АДРЕСА_1, а ОСОБА_9 являється
співвласником домоволодіння по
АДРЕСА_2, що межують з домоволодінням
позивачів.

Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 24.07.1990 року у цивільній
справі №2-50/90 за позовом ОСОБА_12 до
ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_13 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, позов задоволено частково,
встановлено порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по
фактичному користуванню відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 04.01.1990 року, виділено в
користування: ОСОБА_12 - 191 кв.м., в тому
числі під будівлями 78,7 кв.м., під двором
- 53,1 кв.м., під садом - 59,2 кв.м.; ОСОБА_1 - 348,2
кв.м., в тому числі під будівлями 45,6
кв.м., під двором 70,5 кв.м., під садом 232,1
кв.м.; ОСОБА_13 (тепер власник її частки
домоволодіння ОСОБА_7.) - 171 кв.м., в тому
числі під будівлями 73,7 кв.м., під двором
97,3 кв.м.; ОСОБА_12 - 191 кв.м.; ОСОБА_10 - 191,8
кв.м. Частина двору, площею 159,3 кв.м.
залишено в спільному користуванні
ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_1 (а.с.7-8 т.1).
Рішення суду набуло законної сили
03.08.1990 року.

Однак, слід зазначити, що
вищезазначеним рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці від 24.07.1990
року не було встановлено правових
підстав площі, меж та конфігурації
земельної ділянки домоволодіння по
АДРЕСА_1, порядок користування якою
встановлювався.

Згідно ст.22 ЗК УРСР (в редакції чинній
на момент встановлення порядку
користування земельною ділянкою)
приступати до користування наданою
земельною ділянкою до встановлення
відповідними землевпорядними органами
меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) і видачі документа, який
засвідчує право користування землею,
забороняється.

Відповідно до положень ст.20 ЗК УРСР в
редакції 1990 року право
короткострокового тимчасового
користування землею засвідчується
рішенням органу, який надав земельну
ділянку в користування. Право
довгострокового тимчасового
користування землею засвідчується
актами, форма яких встановлюється
Радою Міністрів Української РСР.
Зазначені документи видаються після
відводу земельних ділянок в натурі.
Право землекористування громадян, які
проживають в сільській місцевості,
засвідчується записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та погосподарських книгах
сільських Рад, а в містах і селищах
міського типу - в реєстрових книгах
виконавчих комітетів міських, селищних
Рад народних депутатів.

Видача державних актів на право
користування землею, а також актів на
право довгострокового тимчасового
користування землею провадиться
виконавчими комітетами районних
(міських) Рад народних депутатів (ст.21
ЗК УРСР в редакції 1990 року).

Однак, позивачами та їхнім
представником в судовому засіданні не
надано належних та допустимих доказів
того, що землевпорядними
організаціями було встановлено межі
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі
(на місцевості) і позивачами було
отримано документи, що посвідчують
право користування земельною ділянкою
по АДРЕСА_3. Про наявність рішення
Староміського районного суду м.
Вінниці від 24.07.1990 року позивачами
(іншими співвласниками домоволодіння)
Вінницькій міській раді і її
виконавчому комітету не повідомлялось.

Як вбачається з матеріалів справи п.2.8
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 24.02.2000 року
№217 «Про передачу і надання земельних
ділянок громадянам у приватну
власність і користування та виділення
в окреме будинковолодіння» передано
безоплатно у приватну власність ОСОБА_4
по АДРЕСА_1 земельну ділянку, площею 245,00
кв.м., а земельну ділянку ( двір ), площею
29 кв.м., залишено в постійному спільному
користуванні співвласників
домоволодіння (а.с.11 т.1).

Рішенням Вінницької міської ради від
22.12.2006 року №662 «Про затвердження
проектів відведення земельних ділянок
та передачу земельних ділянок у
власність і оренду та внесення змін в
п.2.8 рішення виконкому міської ради від
24.02.2000 р. №217 і п.5 рішення міської ради
від 22.09.2006 р. №374» затверджено проекти
відведення земельних ділянок ОСОБА_4,
ОСОБА_5 (п.1). Передано ОСОБА_5 на АДРЕСА_1
земельну ділянку, площею 187 кв.м., у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок земель міської ради в межах
домоволодіння АДРЕСА_4 (п.8). Передано
ОСОБА_5, ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 земельну
ділянку, площею 51 кв.м., в спільну
сумісну власність для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд за рахунок земель міської ради
в межах домоволодіння АДРЕСА_4. (п.8.1).
Передано ОСОБА_5, ОСОБА_4 на АДРЕСА_1
земельну ділянку, площею 107 кв.м., в
короткострокову оренду, строком на 04
роки 10 місяців для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (за умови укріплення схилу, без
права розорювання) за рахунок земель
міської ради (п.8.2). В зв'язку з
уточненням межі та зміну в розмірі
земельної ділянки п.2.8 рішення
виконкому міської ради від 24.02.2000 р. №217
викладено в новій редакції: «п.2.8:
ОСОБА_4 на АДРЕСА_1, площею 264 кв.м.,
згідно з даними інвентаризації від
12.01.2004 р.»(п.8.3) (а.с.12 т.1).

Рішенням Вінницької міської ради від
25.12.2007 року №1645 «Про передачу земельних
ділянок у власність і оренду та
визнання п.1.12 рішення виконкому
міської ради від 30.12.1999 р. №1797, п.1.21
рішення виконкому міської ради від
30.04.1998 р. №532 такими, що втратили
чинність» передано ОСОБА_9 на АДРЕСА_2
земельну ділянку, загальною площею 406
кв.м., в тому числі 180 кв.м. - у власність
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, 226 кв.м. - в короткострокову
оренду, строком на 4 роки 10 місяців для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд відповідно до договору оренди
згідно з даними матеріалів
інвентаризації від 21.05.2007 р. та рішення
Староміського райсуду м. Вінниці від
29.05.2000 р. (п.17) (а.с.10 т.1).

Окрім того, на підставі рішення
Вінницької міської ради №657 від 10.02.2012
року «Про передачу земельних ділянок
громадянам в оренду та поновлення
терміну дії договорів оренди», яким
поновлено третім особам ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 термін дії договору
оренди земельної ділянки за №53
від 04.07.2007 року, площею 107 кв.м., для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
умови укріплення схилу строком на 4
роки і 10 місяців, відповідно до угоди
про продовження терміну (а.с.64 т.4).

Як вбачається зі справи, матеріали
останньої містять висновок судової
будівельно-технічної експертизи №782
від 29.01.2010 року, складений ТОВ
«Подільський центр судових експертиз»
на виконання ухвали Староміського
районного суду м. Вінниці про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи у
цивільній справі №2-101/09 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9
про визнання незаконним та скасування
рішень Вінницької міської ради,
державного акту на право власності на
земельну ділянку, договорів оренди
землі, відповідно до змісту якої
встановлено, що ОСОБА_7 користується
земельною ділянкою, площею 165 кв.м., що
на 6,0 кв.м. менше площі, виділеної
рішенням Староміського райсуду м.
Вінниці від 24.07.1990 року; ОСОБА_1
користується земельною ділянкою під
садом, площею 145 кв.м., що на 87,1 кв.м.
менше відносно площі, яка виділена
рішенням суду. Цим же висновком судової
будівельно-технічної експертизи
встановлено що землю, площею 47 кв.м.,
якою користувалась ОСОБА_1, надано в
короткострокову оренду третім особам:
ОСОБА_5, ОСОБА_4 відповідно до рішення
Вінницької міської ради №662 від 22.12.2006
року; землю, площею 20 кв.м., яка
знаходилась у користуванні ОСОБА_1,
надано у приватну власність третій
особі ОСОБА_5; землю, площею 2,0 кв.м., яка
розташована за сараєм «Г» та
знаходилась у користуванні ОСОБА_7,
надано у приватну власність третій
особі ОСОБА_4 на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради від
24.02.2000 року №217, рішення Вінницької
міської ради від 22.12.2006 року; земля,
площею 1,0 кв.м., яка знаходилась у
користуванні ОСОБА_7, знаходиться у
спільній приватній власності третіх
осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі
рішення Вінницької міської ради від
22.12.2006 року №662; земля, площею 14.0 кв.м.,
якою користувалась ОСОБА_1, знаходиться
у тимчасовому користуванні третьої
особи ОСОБА_9 на підставі рішення
Вінницької міської ради №1645 від 25.12.2007
року (а.с.22-33 т.1).

Однак, суд не приймає вищезазначений
висновок судової будівельно-технічної
експертизи та відноситься до
останнього критично, оскільки останній
носить рекомендаційний характер. Окрім
того, експертом для дослідження
земельної ділянки домоволодіння по
АДРЕСА_1 (наявності захвату земельної
ділянки з боку сусідніх
землекористувачів) було взято за
основу рішення Староміського райсуду
м. Вінниці від 24.07.1990 року. А як
вбачається зі змісту рішення
Староміського районного суду м.
Вінниці від 24.07.1990 року було
встановлено порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по
фактичному користуванню, без
з'ясування наявності доказів того, на
підставі чого співвласники
домоволодіння користуються земельною
ділянкою (які правові підстави такого
користування).

Натомість, під час судового розгляду
даної справи встановлено, що земельна
ділянка в натурі позивачам не
виділялась, акту відводу земельної
ділянки у позивачів немає. Земельні
ділянки рішеннями Вінницької міської
ради і її виконавчого комітету, що
оспорюються, виділялись за рахунок
земель міської ради.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Підставами для визнання рішення
недійсним (нечинним) є невідповідність
його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції
органу, який прийняв це рішення. При
цьому обов'язковою умовою визнання
рішення недійсним (нечинним) є також
порушення у зв'язку з його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 12 ЗК України встановлює
повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст,
зокрема до останніх належать: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою; е)
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за можливе зазначити, що відповідачами
- Вінницькою міською радою і виконкомом
Вінницької міської ради рішення, що
оспорюються, приймались відповідно до
вимог ЗК України у відповідних
редакціях, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілям, на досягнення яких були
спрямовані рішення.

Так, рішення про передачу земельної
ділянки ОСОБА_5, ОСОБА_4 на АДРЕСА_1,
площею 107 кв.м., в короткострокову
оренду, строком на 04 роки 10 місяців для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок земель міської ради, пов'язане
з необхідністю укріплення схилу, з
метою недопущення руйнування будинку і
господарських споруд третіх осіб
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, про що свідчать
пояснення третіх осіб в судовому
засіданні та фотознімки, надані
учасниками процесу (а.с.201, 202, 291, 292, 293
т.1).

До того ж, технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельні
ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що
розташовані по АДРЕСА_1 в м. Вінниці,
копію договору оренди, а також
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
ОСОБА_9, що розташована по АДРЕСА_2 в м.
Вінниці, на підставі яких були прийняті
рішення Вінницької міської ради про
передачу земельних ділянок у власність
та оренду ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, є у
наявності та належним чином завірені
копії якої знаходяться в матеріалах
справи (а.с.72-134 т.1).

Тому, посилання позивачів та їх
представника в судовому засіданні, що у
відповідності до ст.90 ЗК УРСР 1970 року
при переході права власності на
нерухомість, переходить право
користування землею в тій частині, що
належала попередньому власнику, а
відтак таке право перейшло до
позивачів при набутті права власності
на частку домоволодіння є
безпідставними, оскільки земельна
ділянка була закріплена рішенням
виконкому Вінницької міської ради
народних трудящих №28/950 від 06.10.1955 року
за домоволодінням №41-41а (в
послідуючому 69-71) по АДРЕСА_2, а не за
фізичними особами (а.с.177-179 т.1).

Окрім того, суд звертає увагу, що Вищий
адміністративний суд України у своїй
ухвалі від 20.05.2014 року зазначив, що при
новому розгляді необхідно вирішити
питання щодо можливого роз'єднання
позовних вимог у самостійні
провадження.

Згідно ст.116 КАС України суд може своєю
ухвалою об'єднати в одне провадження
кілька однорідних позовних вимог за
позовами одного й того ж позивача до
того ж відповідача чи до різних
відповідачів або за позовними заявами
різних позивачів до одного й того
самого відповідача, а також роз'єднати
одну чи декілька поєднані в одне
провадження позовні вимоги у
самостійні провадження, якщо їхній
спільний розгляд ускладнює чи
сповільнює вирішення справи.

Однак, під час судового розгляду, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
недоцільність роз'єднання позовних
вимог, оскільки в іншому випадку буде
мати місце оскарження одних і тих же
рішень Вінницької міської ради та її
виконавчого комітету.

Тому, суд, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги, заявлені позивачами,
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні, а відтак не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.19 Конституції України, ст.ст.20, 21,
22, 90 ЗК УРСР, ст.ст.12 ЗК України, та
керуючись ст.ст.2, 4, 6-12, 71, 94, 116, 122, 159-163
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_7 до
Вінницької міської ради, виконавчого
комітету Вінницької міської ради, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
про визнання протиправними рішення
Вінницької міської ради та виконавчого
комітету Вінницької міської ради, їх
скасування - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький міський суд Вінницької
області. У разі, якщо судом було
проголошено лише вступну та
резолютивну частини, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя: