Справа № 697/2576/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 697/2576/14
інстанції: Льон О.М.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі на постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 03.11.2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області з адміністративним позовом до
УПФУ в м. Каневі та Канівському районі
про визнання протиправними дій щодо
відмови в нарахуванні та виплаті
грошової допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення; зобов'язання провести
нарахування та виплату грошової
допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 03.11.2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вищевказану
постанову та постановити нову про
відмову в позові. Мотивами апеляційної
скарги апелянт зазначає порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову.
Апеляційна інстанція підтримує таку
правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка з 02.07.2014 року перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в м. Канів та Канівському
районі Черкаської області як пенсіонер
за віком.

Дана пенсія їй була призначена із
зменшенням пенсійного віку (51 рік 6
місяців), відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки позивачка є громадянкою яка
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, 4 категорії, що
підтверджується посвідченням від
08.12.1991 року Серії НОМЕР_1. До моменту
призначення пенсії, на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Канів та Канівському районі
Черкаської області позивачка не
перебувала та будь-яку іншу пенсію не
отримувала. Крім того, має страховий
стаж працівника освіти 31 рік 7 місяців.

08.10.2014 року позивачка звернулася з
заявою до пенсійного фонду з проханням
виплатити грошову допомогу, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення, відповідно до п. «е» ст.
55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п. 7-1 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Однак, апелянт своїм листом від 09.10.2014
року № 152/1.10 відмовив позивачці у
виплаті грошової допомоги,
обґрунтовуючи це тим, що при
призначенні пенсії, позивачка не
досягла пенсійного віку, передбаченого
ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме 56 років 6 місяців.
(жінки які народилися з 01.10.1957 року по
31.03.1958 року).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно п. «е» ст. 55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального трудового
стажу роботи від 25 до 30 років за
переліком, що затверджується у порядку,
який визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що особам,
які на день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної власності на
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і мають страховий стаж
(для чоловіків - 35 років, для жінок - 30
років) на таких посадах, а також, якщо
вони до цього не отримували будь-яку
іншу пенсію, при призначенні пенсії за
віком виплачується грошова допомога,
яка не підлягає оподаткуванню, у
розмірі десяти місячних пенсій станом
на день її призначення. Виплата
зазначеної грошової допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
обчислення стажу, який дає право на
призначення грошової допомоги, та
механізм виплати цієї допомоги
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Враховуючи вищевикладені норми
чинного законодавства та обставини
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачка має право на отримання
грошової допомоги, оскільки досягла
пенсійного віку, працювала в закладах
державної або комунальної форми
власності, має необхідний страховий
стаж, і раніше не отримувала будь яку
іншу пенсію.

Доводи апелянта, що позивачка не
досягла пенсійного віку передбаченого
ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а тому
не має право на виплату грошової
допомоги, колегія суддів сприймає
критично, з таких підстав.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено поняття
«пенсія», як, щомісячну пенсійну
виплату в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9
вказаного Закону за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 цього ж Закону визначено, що
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

Відповідно до абз. 1 статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Отже, в даному випадку положення
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» потрібно розуміти в
контексті з положеннями статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Аналогічна правова позиція
викладена в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
09.10.2012 року по справі № К/9991/49213/12 та від
30.01.2014 року по справі № К/800/33413/13.

У постанові Верховного Суду України
від 15 квітня 2014 року по справі № 21 -25а14
(реєстраційний номер 38655042) зазначено,
що: особи, яким призначені пенсії зі
зменшенням пенсійного віку відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є пенсіонерами за віком, і
це відповідає Прикінцевим положенням
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»

За ст. 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судової рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт. що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
інстанція приходить до висновку, що
нормами чинного законодавства України
передбачено випадки, коли пенсійний
вік, зазначений в ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» може бути
зменшений, що в свою чергу повністю
відповідає Прикінцевим положенням
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і не може бути
обґрунтованою підставою відмовити у
виплаті грошової допомоги, право на яку
передбачено п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до статті 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі - залишити без
задоволення.

Постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 03.11.2014 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та подальшому оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Епель О.В.

Карпушова О.В.