Справа № 2а-778/11
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Справа №
9104/148118/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника
Грабарчук Н.Д.

відповідача по справі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Пустомитівського
районного суду Львівської області від
19 грудня 2011 року по справі за позовом
Пустомитівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
грошових сум, -

В С Т А Н
О В И В:

У жовтні 2011 року Пустомитівський
районний центр зайнятості звернувся в
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
з останнього на користь Центру 12 875,20
гривень допомоги по безробіттю. В
адміністративному позові
зазначається, що ОСОБА_2 одночасно
перебуваючи на обліку в
Пустомитівському районному центрі
зайнятості був зареєстрований як
фізична особа-підприємець, що
підтверджується Листом управління
державної реєстрації Львівської
міської ради від 08.09.2011 року. Позивач
вказує, що сума допомоги по безробіттю
в розмірі 12 875,20 гривень виплачена
ОСОБА_2, підлягає обов'язковому
поверненню до Центру.

Постановою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 19 грудня 2011
року в справі №2а-778/11 адміністративний
позов було задоволено. Суд першої
інстанції, зокрема, вказав, що
відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, отримував
допомогу по безробіттю, своєчасно не
подав відомості про обставини, які
впливають на умови її виплати. З
наведених підстав, не заслуговують на
увагу доводи відповідача про те, що він
не займається підприємницькою
діяльністю та підставно отримував
допомогу по безробіттю, так як на той
час зареєстрований як приватний
підприємець.

Постанова суду першої інстанції
оскаржена в апеляційному порядку
ОСОБА_2. Апелянт, зокрема, зазначає, що
суд не взяв до уваги той факт, що
починаючи з 20 червня 2004 року відповідач
припинив здійснення підприємницької
діяльності, не отримував від її
здійснення доходів і не подавав в ДПС
податкових декларацій, що
підтверджується довідкою ДПІ в
Галицькому районі м. Львова від 17.08.2012
року за № 7898/18-20.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог. При цьому колегія суддів
виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 04.11.2009р. по 09.04.2010р. та з 18.02.2011р.
по 14.06.2011р. був зареєстрований у
Пустомитівському районному центрі
зайнятості та отримував допомогу по
безробіттю. У заяві зазначив, що не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, не працює
за цивільно-правовими договорами та
трудовим договором.

Відповідно до ст.1, ст.2 Закону України
«Про зайнятість населення», ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та п.6.14 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
№307 від 20.11.2000 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції 14 грудня 2000 року
за № 915/5136 право на отримання допомоги
по безробіттю мають лише незайняті
(безробітні) особи, тому допомога
отримана внаслідок обману або
зловживання особою своїми правами,
підлягає поверненню до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про зайнятість населення» зайнятість
- це діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно пп. б п.3 статті 1 цього Закону в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах: громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

У відповідності до статті 2 Закону
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Згідно довідки Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м. Львова
№ 7898/19-20 від 17.08.2012 року, станом на 17.08.2012
року громадянин ОСОБА_2 не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності і знятий з
обліку в ДПІ у Галицькому районі м.
Львова з 30.06.2004 року.

Крім того на письмовий запит суду
відділом державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції надано інформацію, що станом на
14.11.2014 року на ім'я ОСОБА_2 в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців записів не
знайдено.

Таким чином наявними у справі доказами
підтверджується, що на момент
звернення до відповідача, позивач не
був зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Крім того колегія суддів звертає увагу,
що судом першої інстанції порушено
норми процесуального права, які
визначають предметну підсудність
справ.

Так за приписами ч.2 ст.18 КАС України,
окружним адміністративним судам
предметно підсудні адміністративні
справи, у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім справ
з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» на районні центри
зайнятості покладаються функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду (контролюють правильність витрат
за страхуванням на випадок безробіття,
проводять розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення та ін.),
який виходячи зі змісту положень
ст.ст.8-10 цього Закону є державним
органом, наділеним статусом суб'єкта
владних повноважень у сфері
врегулювання правових, фінансових,
організаційних засад
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття.

Тому колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а оскаржувану
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1
ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С
Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити,
постанову Пустомитівського районного
суду Львівської області від 19 грудня 2011
року в справі №2а-778/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі,
відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба