Справа № 381/1408/14-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
381/1408/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Буймова Л.П.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючкович В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 19 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_5 до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської області, т.о. -
Фастівський міськвиконком, про
зобов'язання зробити перерахунок
страхових виплат,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2014 року в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 27 березня 2008 року відділення Фонду
зобов'язано: провести перерахунок
відповідних страхових виплат ОСОБА_5 на
основі його середньоденного доходу в
розмірі 57,90 грн. як добровільно
застрахованого СПД; допомоги у зв'язку
з його тимчасовою непрацездатністю в
період з 15.05.2003 року по 15.09.2003 року;
одноразової допомоги внаслідок
стійкої втрати працездатності; розміру
щомісячної грошової компенсації
втраченого заробітку ОСОБА_5
відповідно до ступеню втрати ним
працездатності з дня встановлення
ступеню втрати працездатності, а також
компенсувати ОСОБА_5 його фактичні
витрати на лікування; провести ОСОБА_5
нарахування та одноразову виплату
суми, яка визначається з розрахунку
його середньомісячного заробітку за
кожний відсоток втрати ним професійної
працездатності, але не вище 4-х кратного
розміру граничної суми доходу, з якої
справляються внески до Фонду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2009
року (справа №22-а-21363/08 ) апеляційну
скаргу відділення Фонду залишено без
задоволення, а постанову Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 27 березня 2008 року в
адміністративній справі №2-а-12/08 - без
змін.

19 жовтня 2009 року на виконання постанови
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 27.03.2008 року
(справа № 2-а-12/08 ) та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2009р (справа № 22-а-21363/08)
відділенням Фонду переховано на
особистий банківський рахунок ОСОБА_6 -
151 246,18 грн.

Апелянт наголошує, що він не є найманим
працівником, а є приватним підприємцем.

Проте, таке твердження суперечить
вимогам Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» №1105-ХІУ.

Як визначає ст. 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» №1105-ХІУ суб'єктами
страхування від нещасного випадку є
застраховані громадяни, а в окремих
випадках - члени їх сімей та інші особи,
страхувальники та страховик.

Статтею 28 Закону № 1105-ХІУ зазначено, що
Фонд у разі настання страхового
випадку виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право у разі
настання страхового випадку страхові
виплати згідно ст. 21 цього Закону,
зокрема одноразову допомогу в разі
стійкої втрати професійної
працездатності. Позивач є
застрахованим, оскільки страхові
внески сплачено добровільно, за
письмовою заявою - 27.06.2003 року в сумі 185,00
грн.

Статус «добровільно застрахована
особа» використовується при
обчисленні середньоденного доходу для
розрахунку страхових виплат, що і було
зроблено відділенням.

Також, позивач вказує на те, що він
щомісячно та вчасно платив єдиний
податок державі.

Проте, згідно ст.2 Указу Президента
України від 03.07.1998 р. №727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа сплачує єдиний податок щомісяця
не пізніше 20 числа наступного місяця на
окремий рахунок відділень Державного
казначейства України.

Відділення Державного казначейства
України наступного дня після
надходження коштів перераховують суми
єдиного податку у таких розмірах: до
місцевого бюджету - 43 відсотки; до
Пенсійного Фонду - 42 відсотки; на
обов'язкове соціальне страхування - 15
відсотків (у тому числі до Державного
Фонду сприяння зайнятості населення - 4
відсотки) для відшкодування витрат, які
здійснюються відповідно до
законодавства у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, а також витрат,
зумовлених народженням та похованням.

Оскільки в зазначеному переліку, збір
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності не передбачений,
враховувати розмір єдиного податку до
розрахунку страхових виплат до Фонду
немає підстав.

Одноразова допомога внаслідок стійкої
втрати працездатності, яка відповідно
до п.2 ст.34 Закону України №1105-ХІУ
визначається з розрахунку
середньомісячного заробітку
потерпілого за кожний відсоток втрати
ним професійної працездатності, але не
вище чотирикратного розміру граничної
суми заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду.

Згідно з п. 4 статті 47 Закону України
№1105-ХІУ страхові внески нараховуються
в межах граничної суми заробітної
плати (доходу), що встановлюється
Кабінетом Міністрів України та є
розрахунковою величиною при
обчисленні страхових виплат.

Постановою КМУ № 605 від 26.04.2003р., якою
внесено зміни до Постанови КМУ від
07.03.2001 року за № 225 «Про максимальну
величину фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподаткування доходу (прибутку),
сукупного оподаткованого доходу
(граничну суму заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески до соціальних фондів» гранична
сума заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду становить
2660,00грн.

Апелянт невірно тлумачить Постанову
КМУ від 07.03.2001 за № 225 «Про максимальну
величину фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподаткування доходу (прибутку),
сукупного оподаткованого доходу
(граничну суму заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески до соціальних фондів» оскільки
в даній постанові гранична сума
заробітної плати (доходу), з якої
справляються страхові внески до
соціальних Фондів, застосовується не
тільки для фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, а й для
всіх категорій платників страхових
внесків.

Відповідно до частини десятої статті 34
Закону «середньомісячний заробіток
для обчислення суми страхових виплат
потерпілому у зв'язку із втраченим ним
заробітком ( або відповідної його
частини) визначається згідно з
Порядком обчислення середньої
заробітної плати для виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України».

Порядок обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням (далі -
Порядок) затверджено Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001
року № 1266.

Обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку потерпілому
страхових виплат проводилося, як
добровільно застрахованій особі,
відповідно до пункту 18 Порядку.

До того ж, як зазначено в мотивувальній
частині рішення Конституційного Суду
України від 08.10.2008 № 20-рп/2008 в справі №
1-32/2008 державні гарантії реалізації
застрахованими громадянами своїх прав
та законодавче визначення умов і
порядку здійснення
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є принципами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 5 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР). За змістом статті 22
Загальної декларації прав людини кожна
людина має право на соціальне
забезпечення відповідно до структури
та ресурсів держави. Тому види і
розміри соціальних послуг та виплат
потерпілим, які здійснюються і
відшкодовуються Фондом,
встановлюються державою з урахуванням
його фінансових можливостей.

Згідно вимог Положення про порядок
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 № 1094,
комісію з розслідування нещасного
випадку зокрема повинна з'ясувати
обставини і причини, що призвели до
нещасного випадку, а також визначити
осіб, які допустили порушення
нормативно-правових актів про охорону
праці.

Обставини, за яких 15.05.2003 року з
приватним підприємцем ОСОБА_5 стався
нещасний випадок, визначені в акті
розслідування нещасного випадку на
виробництві за формою Н-5 від 31.12.2003
року.

В пункті 7 «Причини нещасного випадку»
акту за формою Н-1 від 30.12.2003 зазначено:
«Порушення Правил дорожнього руху
України» п.14.6 (здійснення обгону на
перехресті доріг ); в пункті 10
зазначеного акту «Особи, які допустили
порушення законодавства про охорону
праці» вказано: «ОСОБА_5- приватний
підприємець, порушив пункт 14.6 Правил
дорожнього руху України».

Правила дорожнього руху України є
державним нормативним актом України з
охорони праці.

Колегія суддів зазначає, що акт
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5, акт про нещасний випадок за
формою Н-1 або окремі їх пункти не були
оскаржені позивачем в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст. 35 Закону України №
1105-ХІУ, для розгляду справ про страхові
виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подаються, зокрема, акт розслідування
нещасного випадку або акт
розслідування професійного
захворювання за встановленими формами
та (або) висновок МСЕК про ступінь
втрати професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть.

Таким чином, акт розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 та акт
про нещасний випадок за формою Н-1 в
сукупності з іншими необхідними
документами підтверджують право
потерпілих або членів їх сімей на
відшкодування шкоди.

Відповідно до п .2 ст. 34 Закону України №
1105-ХІУ, якщо комісією з розслідування
нещасного випадку встановлено, що
ушкодження здоров'я настало не тільки з
вини роботодавця, а й внаслідок
порушення потерпілим нормативних
актів про охорону праці, розмір
одноразової допомоги зменшується на
підставі висновку цієї комісії, але не
більш як на 50 відсотків.

В п.3.5.3 Постанови правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 27.04.2007 № 24
вказано, що при порушенні Правил
дорожнього руху, розмір одноразової
допомоги зменшується на підставі
висновку комісії з питань охорони
праці підприємства, а в разі, якщо вона
не створена, комісією з вирішення
спорів при робочих органах виконавчої
дирекції Фонду, але не більш як на 50
відсотків.

26.08.2009 на засіданні комісії з питань
вирішення спорів при відділенні
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Фастівському районі
Київської області було прийнято
рішення щодо зменшення одноразової
допомоги на 10%.

Згідно пунктів 5.2., 5.3. Положення про
комісію при виконавчій дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України з питань вирішення
спорів, затвердженого постановою
правління Фонду від 01.11.2001 № 37 (далі -
Положення про комісію) рішення комісії
може бути оскаржено до комісії,
створеної при виконавчій дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, а
рішення останньої - до його правління.
Рішення комісії також може бути
оскаржено до суду.

Однак позивач не надав суду жодних
доказів оскарження рішення комісії
щодо зменшення одноразової допомоги.

Як зазначалося раніше, постановою
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 27 березня 2008 року
(справа №2а-12/08) відділення Фонду
зобов'язано провести ОСОБА_5
нарахування та одноразову виплату
суми, яка визначається з розрахунку
його середньомісячного заробітку за
кожний відсоток втрати ним професійної
працездатності, але не вище 4-х кратного
розміру граничної суми доходу, з якої
справляються внески до Фонду.

Тобто, обставини щодо призначення
страхової суми позивачу вже
встановлені, а постанова суду набрала
законної сили та в повному обсязі
виконана відповідачем.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 19 вересня 2014 року
залишити без задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 19 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.