Справа № К/9991/77414/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/77414/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області, управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
скасування рішення, визнання
незаконними дій, зобов'язання
утриматись від перевірки,

в с т а
н о в и л а :

У березні 2009 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідачів. Просив
скасувати п. 3 рішення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області від 18 лютого 2009 року
№682/07, наказ управління Пенсійного
фонду України у Суворовському районі м.
Одеси від 26 лютого 2009 року № 64, рішення
від 16 березня 2009 року № 488,
визнання незаконними дій посадових
осіб управління Пенсійного фонду
України у Суворовському районі м. Одеси
щодо проведення повторної перевірки
позивача в період з 10 березня 2009 року по
16 березня 2009 року та зобов'язати цих
осіб утриматись від проведення
повторної перевірки позивача за період
з 1 січня 2003 року по 31 грудня 2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовував
тим, що не повинен був сплачувати
страхові внески на особу, яка
перебувала з ним у трудових відносинах,
оскільки був платником єдиного
податку, рішення про проведення
повторної перевірки його діяльності
прийняті з порушенням закону, у зв'язку
з чим і рішення, прийняті за наслідками
перевірки, є протиправними.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2010
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 жовтня 2011 року скасовано
постанову суду першої інстанції та
прийнято нову постанову про часткове
задоволення позову. Визнано нечинним
та скасовано п. 3 рішення заступника
начальника Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області від 18 лютого 2009 року № 682/07,
визнано нечинним та скасовано наказ
управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Одеси від 26
лютого 2009 року № 64, визнано незаконними
дії управління Пенсійного фонду
України у Суворовському районі м. Одеси
щодо проведення повторної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з 10
березня 2009 року по 16 березня
2009 року, визнано нечинним та скасовано
рішення начальника управління
Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Одеси від 16
березня 2009 року № 488. В решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі Головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_4
зареєстрований в якості платника
страхових внесків управлінням
Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Одеси 11 червня
2002 року за № 5288Л.

В період з 21 січня 2009 року по 27
січня 2009 року посадовими особами
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси на
підставі направлення від 21
січня 2009 року № 459/01 була проведена
планова перевірка ОСОБА_4 з питань
правильності нарахування (обчислення)
та сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з 1 січня 2003 року
по 31 грудня 2008 року.

За результатами перевірки був
складений акт від 27 січня 2009 року № 8,
яким встановлено, що у перевірений
період ОСОБА_4 не нараховувались
страхові внески до Пенсійного фонду
України з виплат найманому працівнику
ОСОБА_5 на підставі трудового договору,
зареєстрованого 1 січня 2003 року.

На підставі вказано акту
перевірки відповідачем було прийняте
рішення від 27 січня 2009 року № 156 про
застосування штрафних санкцій до
позивача на суму 8600 грн. 16 коп. на
підставі п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

4 лютого 2009 року ОСОБА_4 вказане
рішення оскаржено до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області, рішенням якого від 18
лютого 2009 року № 682/07 скасовано
оскаржене рішення з підстав
невідповідності форми рішення
встановленому зразку. Пунктом 3 цього ж
рішення зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси провести
повторну документальну перевірку в
строк до 20 березня 2009 року.

На виконання цього рішення
управлінням Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Одеси 26 лютого
2009 року був виданий наказ № 64 про
проведення документальної перевірки
ОСОБА_4 за той самий період часу.

На підставі направлення від 10
березня 2009 року № 2280/03 в період з 10
березня 2009 року по 16 березня 2009 року
була проведена планова перевірка
ОСОБА_4 з питань правильності
нарахування (обчислення) та сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з 1 січня 2003 року
по 31 грудня 2008 року, за наслідками якої
16 березня 2009 року прийняте рішення № 488,
аналогічне рішенню № 156 від 27 січня 2009
року.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Одеси діяло
правомірно, в межах своєї компетенції.

Скасовуючи постанову суду
першої інстанції та ухвалюючи нову
постанову про часткове задоволення
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що згідно положення ч. 7
ст. 4 Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 5 квітня
2007 року не може бути притягнутий до
відповідальності платник податку, який
діяв відповідно до роз'яснень, наданих
контролюючим органом, та коли норми
різних законів чи нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
трактування прав і обов'язків
підприємця, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення як на
користь підприємця так і на користь
контролюючого органу, рішення
приймається на користь підприємця.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 14-20 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ХV (далі - Закон № 1058)
особами, які підлягають
загальнообов`язковому державному
пенсійному страхуванню є, зокрема,
наймані працівники, підприємств,
установ та організацій, фізичні особи -
суб`єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 14 та ч. 1 ст. 15 цього
Закону зазначені суб`єкти
господарювання є страхувальниками та
платниками страхових внесків на
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування та повинні подавати звіти
до органів Пенсійного фонду України.

Під час проведеної перевірки
встановлений факт не нарахування та не
перерахування внесків із виплат, які
робив позивач найманому працівнику
ОСОБА_5 на підставі трудової угоди від 1
січня 2003 року, що призвели до заниження
суми внесків за перевірений період на
суму 6193 грн. 23 грн.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що позивач повинен був
нараховувати ці внески на зазначені
виплати з огляду на положення п. 1 ст. 14,
ч. 1 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та ст. 4 Закону
України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки ці норми
законів не звільняють суб'єктів
підприємницької діяльності, що
знаходяться на спрощеній системі
оподаткування, від нарахування та
сплати страхових внесків з виплат, що
здійснюються особам, які перебувають з
ними у трудових відносинах.

Згідно положень ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. 5-7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» відповідач
має право на проведення перевірок з
питань нарахування та сплати страхових
внесків без обмеження строків
давності.

Відповідно до ст. 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» проведення
планової або позапланової перевірки
здійснюється на підставі наказу
(розпорядження) керівника органу
контролю.

За таких обставин, видаючи наказ
від 26 лютого 2009 року № 84 керівник
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси діяв в
межах зазначених приписів закону та на
виконання правомірного рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області, яким
скасовано попереднє рішення з мотивів
невідповідності його форми
встановленому зразку та зобов"язано
повторно провести перевірку.

Згідно ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

За таких обставин, коли суд
апеляційної інстанції помилково
скасував законне рішення суду першої
інстанції, колегія суддів на підставі
ст. 226 КАС України скасовує постанову
суду апеляційної інстанції та залишає
в силі постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х
в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року скасувати, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 18
травня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк