Справа № 2а-675/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/69448/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у місті Донецьку
ради на постанову Кіровського
районного суду міста Донецька від 01
березня 2010 року та постанову
апеляційного суду Донецької області
від 21 вересня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у місті Донецьку
ради про стягнення одноразової
компенсації,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначав, що має право на
отримання одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду
ІІІ групи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, проте відповідач
нарахував компенсацію в розмірі 189,60
грн. відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836.

Уточнивши позовні вимоги просив
зобов'язати відповідача виплатити
належну йому компенсацію в розмірі,
передбаченому статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в сумі 18
710,40 грн. з урахуванням виплаченої
компенсації.

Постановою Кіровського районного суду
міста Донецька від 01 березня 2010 року
позов задоволено: визнано
неправомірними дії щодо не нарахування
одноразової компенсації у розмірі 30
мінімальних заробітних плат у зв'язку з
отриманням ІІІ групи інвалідності по
захворюванню, яке пов'язано з
наслідками ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС; зобов'язано
провести доплату суми недоотриманої
одноразової компенсації як інваліду
третьої групи у зв'язку з
захворюванням, яке пов'язано з
наслідками ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС у розмірі 19 310,40 грн.
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Постановою апеляційного суду
Донецької області від 21 вересня 2011 року
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення конкретної суми
одноразової компенсації скасовано та
ухвалено нове, яким зобов'язано зробити
нарахування та виплату одноразової
компенсації як інваліду ІІІ групи
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі
30 мінімальних заробітних плат, з
урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати встановленої
законодавством на 18 червня 2009 року. У
решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив суд скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 18 червня 2009 року
безстроково встановлено ІІІ групу
інвалідності у зв'язку з захворюванням,
пов'язаним з виконанням обов'язків
військової служби по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується випискою з акту
огляду МСЕК № 014840.

31 серпня 2009 року позивач звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
у місті Донецьку ради із заявою про
виплату одноразової компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, на що отримав
повідомлення, що відповідно до вимог
законодавства, чинного на час
встановлення інвалідності, розмір
одноразової компенсації складав 189,60
грн. відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836, та буде виплачено по мірі
фінансування.

У жовтні 2009 року позивачу виплачено
одноразову компенсацію в розмірі 189,60
грн., що підтверджується листом
Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
у місті Донецьку ради від 12 жовтня 2009
року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що виплата одноразової
компенсації повинна була
здійснюватися в порядку, встановленому
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
щодо встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2009 рік (на час
виплати допомоги), а не у розмірі,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що розмір одноразової
компенсації повинен обчислюватися
виходячи з 30 мінімальних заробітних
плат з урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати на час встановлення
інвалідності, тобто на 18 червня 2010 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень частини першої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, виплачується, зокрема,
інвалідам ІІІ групи, в розмірі 30
мінімальних заробітних плат.

Розділом II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та текст статті 48
викладено в такій редакції:
«Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) внесені
зміни до статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже, з 22 травня 2008 року відновила дію
попередня редакція статті 48 даного
Закону, яка передбачала виплату
одноразової компенсації у розмірах,
обчислених відповідно до мінімальної
заробітної плати.

ПостановоюКабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», на підставі якої позивачу
було здійснено обчислення та виплату
спірної компенсації, установлено
фіксований розмір компенсаційних
виплат, а не відповідно до мінімальної
заробітної плати, що передбачено
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що при визначенні розміру
одноразової компенсації застосуванню
підлягає стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
положення постановиКабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836. Проте
суд помилково при обчисленні
одноразової компенсації виходив з
розміру заробітної плати станом на час
виплати допомоги - жовтень 2009 року, який
становив 650 грн., у зв'язку з чим стягнув
спірну компенсацію в сумі 19 310,40 грн. (з
урахуванням виплаченої суми 189,60 грн.).

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду
першої інстанції, правомірно при
обчисленні розміру одноразової
компенсації керувався положеннями
частини третьої статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до якої виплата
здійснюється з мінімальної заробітної
плати, яка склалась на момент
встановлення інвалідності чи втрати
годувальника.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та ухвалення
нового не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у місті Донецьку
залишити без задоволення, а постанову
Кіровського районного суду міста
Донецька від 01 березня 2010 року та
постанову апеляційного суду Донецької
області від 21 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/