Справа № 572/4356/14-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"25" листопада 2014 р.
Справа № 572/4356/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області ОСОБА_3 на постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від "13" жовтня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області про зобов'язання
нарахування та виплати пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовною заявою, в якій просила
визнати протиправною бездіяльність та
зобов`язати управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії,
додаткову пенсію, за шкоду заподіяну
здоров'ю та державну пенсію,
передбачені ст. ст. 39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
05.03.2014 року по 04.09.2014 року

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 13 жовтня
2014 року позов задоволено частково.

Визнано противоправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі щодо
ненарахування та невиплати позивачці
визначених статтями 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в
розмірі 10 мінімальних пенсій за віком,
а також щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
100 процентів мінімальної пенсії за
віком, доплати до пенсії відповідно до
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 10 березня 2014
року по 2 серпня 2014 року включно.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
нарахувати та виплатити позивачці
визначені статтями 39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсію для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в
розмірі 10 мінімальних пенсій за віком а
також щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 10
процентів мінімальної пенсії за віком,
доплати до пенсії у розмірі двох
мінімальних заробітних плат за період
з 10 березня 2014 року по 2 серпня 2014 року
включно з урахуванням проведених
виплат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та ухвалити
нове судове рішення про задоволення
позову повністю, зобов'язавши
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області призначити, нараховувати та
виплачувати позивачу пенсію
передбачену ст. ст. 39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" надалі, без
обмеження будь-яким строком.

Розглянувши справу в межах, в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що позивач є
інвалідом 1 групи і віднесений до 1-ї
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області та отримує додаткову пенсію, за
шкоду заподіяну здоров'ю та державну
пенсію, передбачену ст. ст. 39, 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
однак у менших розмірах ніж
передбачено Законом.

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-ХІІ передбачено, що
пенсії особам віднесеним до категорії
1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати.

- у зоні гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ,
яка визначає підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по 1
групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком. Згідно зі ст.50 цього
Закону інвалідам 1 групи віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяна
здоров'ю у розмірі 100 % мінімальної
пенсії з віком. Виплата додаткової
пенсії відповідно до ст.53 зазначеного
Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Проте, ч. 4 ст. 54 ЗУ "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст.54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" 23.11.2011 року
прийнято постанову № 1210 "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У відповідності до вказаної постанови
КМ України, позивачу провадиться
нарахування і виплата основної та
додаткової пенсій.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що нарахування та виплата пенсії
позивачу відповідно до положень
вказаної постанови є протиправною.

Так, положення п.28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" №107-VI, яким
були внесені зміни до ст. 39, ст.50 та ст.54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи" і
які обмежували права інвалідів 1 групи,
віднесених до категорії 1 потерпілих
від Чорнобильської катастрофи щодо
призначення щомісячної доплати до
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 100
процентів мінімальної пенсії за віком
та призначення державної пенсії
інвалідам, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою по 1 групі
інвалідності в розмірі не нижче 10
мінімальних пенсій за віком, Рішенням
Конституційного суду України у справі
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано
неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вище наведені положення
ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

На даний час Закони України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
"Про державний бюджет України на 2012 рік"
та "Про державний бюджет України на 2013
рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Отже, починаючи з 1 січня 2014 року є
чинними і підлягають застосуванню: ч.1,
ч.2 ст. 39 , ст. 50, ч. 4 ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції,
відповідно до яких доплата до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на території
радіоактивного забруднення
провадиться в розмірі двох мінімальних
заробітних плат за проживання в зоні
гарантованого добровільного
відселення, державна пенсія для
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою по 1 групі
інвалідності не може бути нижчою 10
мінімальних пенсій за віком та ст.50
цього Закону України, в редакції,
відповідно до якої інвалідам 1 групи,
віднесеним до категорії 1 потерпілих
від Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 100 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статей 39, 50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
обґрунтовано не взяті судом до уваги,
оскільки питання фінансування цих
видатків не виступає предметом даного
спору.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення в названій частині.

Доводи апеляційної скарги відповідача
не спростовують висновків суду першої
інстанції, не містять фактів невірного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав, визначених
ст. 202 КАС України, для скасування
судового рішення в названій частині.

В свою чергу, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_3 також не підлягає задоволення.

Є безпідставними вимоги позивачки щодо
здійснення виплат, передбачених ст. ст.
39, 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" без обмеження будь-яким
строком, оскільки з прийняттям Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII,
який набув чинності з 03.08.2014 року,
внесені зміни до Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет на
2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII,
доповнено пунктом 6-7 такого змісту:
встановлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014 року виплати,
передбачені ст. ст. 39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
здійснюються органами Пенсійного
фонду України в порядку та у розмірах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків, задовольнивши позовні
вимоги за період з 10.03.2014 року по 02.08.2014
року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
зазначених висновків суду першої
інстанції не спростовують та не
містять фактів невірного застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав, визначених
ст. 202 КАС України, для скасування
судового рішення у названій частині.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області, ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Сарненського
районного суду Рівненської області від
"13" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області вул. Суворова,
8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська
область,34500

4-третій особі: - ,