Справа № 2а-4757/09/2670
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/31076/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до Президента України, Кабінету
Міністрів України про визнання
неправомірними дій та скасування
деяких положень Постанови № 45 від 13
лютого 2009 року та Указу № 1234,
провадження в якій відкрито за
касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_7
на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач - ОСОБА_5
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
заявою про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами, в якому,
з урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просив:

- скасувати ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.03.2011 року у справі № 2-а-4757/09/2670 про
залишення без розгляду
адміністративного позову ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9;

- визнати протиправним перевищення
повноважень Кабінетом Міністрів
України та порушення норм ч. 6 ст. 92, ст.
116 Конституції України при ухвалені
постанови Кабінету Міністрів України
№ 45 від 13.02.2008 року;

- визнати нечинним п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України № 45 від
13.02.2008 року, яким затверджено Порядок
проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб»;

- скасувати Порядок проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (далі - Порядок) як такий, що
суперечить ст. 22, п. 6 ст. 92, п. 1 ст. 116
Конституції України, ст. 1-1, 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та визнати
наявність або відсутність компетенції
(повноважень) у Кабінету Міністрів
України щодо встановлення розміру
пенсійного забезпечення особам, які
мають на нього право на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» шляхом внесення в
постанови Кабінету Міністрів України
норми, які передбачають перерахунок
розміру пенсійного забезпечення
особам, яким призначено пенсію на
підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» і дані норми відсутні у вказаному
Законі.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.01.2014 року
провадження у справі № 2а-4757/09/2670 в
частині позовних вимог ОСОБА_9 закрито,
у зв'язку із смертю останнього.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року, заяву ОСОБА_5 задоволено частково:

- ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.03.2011 року - скасовано;

- в задоволені адміністративного
позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що відсутні підстави
для визнання незаконним та нечинним
пункту 1 Постанови КМ України № 45 від
13.02.2008 року, яким затверджено Порядок,
оскільки вказана Постанова є законною,
прийнята на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У поданих касаційних скаргах ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 заявили вимоги про скасування
рішень судів попередніх інстанцій, як
таких, що ухвалені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалення нової постанови про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

У доводах касаційних скарг, скаржники
зазначають, що Порядок суперечить ст. 22,
п. 6 ст. 92, п. 1 ст. 116 Конституції
України, ст. 1-1, 63 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб». Крім того, у КМ України відсутні
повноваження щодо встановлення
розміру пенсійного забезпечення
особам, які мають на нього право на
підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» шляхом внесення в постанови
Кабінету Міністрів України норми, які
передбачають перерахунок розміру
пенсійного забезпечення особам, яким
призначено пенсію на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», оскільки дані
норми відсутні у вказаному Законі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.03.2011 року у
справі № 2а-4757/09/2670 адміністративний
позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 - залишено без розгляду.

Як зазначалось вище, у вересні 2013 року
позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду
першої інстанції із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.03.2011 року по адміністративній справі
№ 2а-4757/09/2670, в якій просив суд скасувати
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.03.2011 року по
справі № 2а-4757/09/2670.

Перевіривши правильність застосування
судами норм процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Згідно з ст. 247 КАС України заяву про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами може бути
подано протягом одного місяця після
того, як особа, яка звертається до суду,
дізналася або могла дізнатися про ці
обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України
постанова або ухвала суду, що набрала
законної сили, може бути переглянута у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Частиною другою цієї статті
встановлено, що підставами для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдивих показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути; 5) встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

За своїм змістом нововиявленими
обставинами є фактичні дані, що в
установленому порядку спростовують
факти, які були покладені в основу
судового рішення. До нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
істотне значення для правильного
вирішення спору.

Виходячи з аналізу глави 4 розділу ІV
КАС України, істотними обставинами є
фактичні дані (явища, події, факти або
сукупність умов), що в установленому
порядку спростовують факти, які були
покладено в основу судового рішення.
Тобто, це обставини, які впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається, обізнаність суду
стосовно яких у розгляді справи
забезпечила б прийняття цим судом
іншого рішення.

При цьому нововиявленими слід вважати
обставини (як фактичного, так і
правового характеру), які об'єктивно
існували на момент вирішення
адміністративної справи та не були
відомі і не могли бути відомі на той час
суду та особі, яка звертається із
заявою про перегляд рішення, на час
розгляду справи.

Отже, умовами для перегляду рішення в
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотність нововиявлених обставин для
вирішення спору, існування їх на момент
вирішення адміністративної справи та
виявлення таких після прийняття
рішення зі спору.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 2
статті 245 КАС України підставами для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами є, в тому
числі, істотні для справи обставини, що
не були і не могли бути відомі особі,
яка звертається із заявою, на час
розгляду справи та скасування судового
рішення, яке стало підставою для
прийняття постанови чи постановлення
ухвали, що належить переглянути.

В обґрунтування вимог зазначеної вище
заяви, позивач - ОСОБА_5 зазначив, що
підставою для перегляду за
нововиявленими обставинами вказаної
ухвали суду є те, що постановою Вищого
адміністративного суду України від
03.07.2012 року скасовано постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27.10.2009 року № 2а-2004/09/2670 на яку
посилався суд в ухвалі від 11.03.2011 року
по справі № 2а-4757/09/2670 як підстава для
залишення його адміністративного
позову без розгляду. На момент
прийняття ухвали Окружним
адміністративним судом м. Києва 11.03.2011
року по справі № 2а-4757/09/2670 заявнику не
було відомо і не могло бути відомо про
існування постанови Вищого
адміністративного суду України від
03.07.2012 року, так як дана постанова була
прийнята пізніше і на його думку є
істотною для справи обставиною, яка не
була відома на час постановлення
ухвали від 11.03.2011 року.

Суд касаційної інстанції звертає увагу
на те, що у абз. 6 на стор. 3 ухвали
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11.03.2011 року (т. VI а.с. 178)
дійсно міститься посилання на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27.10.2009 року у справі №
2а-2004/09/2670, однак вказане посилання
носить суто інформаційний зміст.

В свою чергу, суд касаційної інстанції
зазначає, що ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.03.2011 року (т. VI а.с. 177-178) всі позовні
вимоги залишені без розгляду у зв'язку
з пропуском річного строку звернення
до суду відповідно до ст. 100 КАС України
(абз. 8 на стор. 3 ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.03.2011 року, т. VI а.с. 178).

ОСОБА_5 та ОСОБА_7, як і інші позивачі, не
скористалися правом на апеляційне
оскарження ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.03.2011 року.

Тобто, визначальними для перегляду
ухвали Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.03.2011 року за
нововиявленими обставинами була б
наявність обставини щодо поважності
причин пропуску строку звернення до
суду, а не скасування судового рішення,
яке згадувалось в мотивувальній
частині ухвали суду, однак не стало
підставою для залишення позовної заяви
без розгляду.

При цьому, заявник покликається на
підставу для скасуванню судового
рішення не на п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України,
а на п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Натомість, в заяві про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами ОСОБА_5 не вказує підстав
які могли б свідчити про поважність
причин пропуску строку звернення до
суду, не зазначає обставин, що
об'єктивно існували на момент
вирішення адміністративної справи та
не були відомі і не могли бути відомі на
той час суду та особі, яка звертається
із заявою про перегляд рішення, на час
розгляду справи, які б впливали на
рішення щодо строків звернення з
позовом до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що зазначені в заяві позивача
обставини не є нововиявленими у
розумінні частини 2 статті 245 КАС
України, тому в задоволенні
вищезазначеної заяви ОСОБА_5 необхідно
відмовити.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанції та ухвалити
нове судове рішення

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені повно та
правильно, але допущена помилка в
застосуванні норм процесуального
права, суд касаційної інстанції, згідно
зі статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, скасовує рішення судів першої
та апеляційної інстанції і ухвалює
нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 231, 245,
248, 253 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_7
задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року у справі № 2а-4757/09/2670
- скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска