Справа № 281/1467/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"26" листопада 2014 р.
Справа № 281/1467/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області на
постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від "03" жовтня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок і виплату коштів
,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Лугинського районного суду
Житомирської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
проведення перерахунку та виплати
невиплачених коштів, передбачених
ст.ст.39,50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01 березня 2014
року по 31 травня 2014 року.

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 03 жовтня 2014
року адміністративний позов
задоволено повністю.

Визнано дії відповідача - управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області щодо
відмови ОСОБА_3 у перерахунку та
виплаті коштів, передбачених ст.ст.39,50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
Житомирської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_3
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у відповідності до ст.50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 50% мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеному Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" за
період з 01.03.2014 року по 31.05.2014 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
Житомирської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_3
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення, у
відповідності до ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру двох мінімальних заробітних
плат, встановлених Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" за
період з 01.03.2014 року по 31.05.2014 року.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач - управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Лугинському районі
Житомирської області, проживає в
смт.Лугини Житомирської області, яке
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №106 від 23.07.1991
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення; а також є
потерпілою від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та має
ІІІ групу інвалідності.

Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі виплачувало
позивачу кошти у сумах, які на думку
ОСОБА_3, є значно нижчими, ніж
передбачено ст.ст.39,50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду за
захистом своїх порушених прав.

Згідно зі ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата - у
зоні гарантованого добровільного
відселення - у розмірі двох мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", інвалідам
3-ї групи віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Однак, ст.ст.39,50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що порядок обчислення
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особі віднесеній до категорії
1, визначається Кабінетом Міністрів
України.

На виконання вказаного положення
ст.ст.39,50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 23.11.2011 № 1210.

Відповідно до вказаної постанови
Кабінету Міністрів України, позивачу
провадиться нарахування та виплата
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особі віднесеній до категорії
1.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" № 107-VI, яким
були внесені зміни до ст.ст.39,50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", які
обмежували права громадян, щодо
виплати підвищення до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особі
віднесеній до категорії 1, рішенням
Конституційного суду України у справі
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008, визнано
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті
39 та статті 50 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Закони України "Про державний бюджет
України на 2011 рік", "Про державний
бюджет України на 2012 рік" та "Про
державний бюджет України на 2013 рік"
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16.01.2014 №719-VII, що набрав
чинності з 01.01.2014, такі обмеження не
встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з
01.01.2014, є чинними і підлягають
застосуванню: ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до пенсії як
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, не може
бути нижчим ніж дві мінімальні
заробітні плати; ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції,
відповідно до якої додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особі
віднесеній до категорії 1,
призначається у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Доводи відповідача, щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статей 39, 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
обґрунтовано не взяті судом до уваги,
оскільки питання фінансування цих
видатків не виступає предметом даного
спору.

Відповідно до ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Лугинського
районного суду Житомирської області
винесено з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права і суд дав правильну оцінку
обставинам справи, то колегія суддів
апеляційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до зміни
чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені управлінням
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області в поданій
ним апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Лугинського районного суду
Житомирської області від "03" жовтня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області вул.К.Маркса,
2-а,смт.Лугини,Лугинський район,
Житомирська область,11301

- ,