Справа № 810/3963/14
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3963/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Безименної Н.В., Бистрик А.М.,
секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Київської Міжрегіональної
митниці Міндоходів на Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП» до
Київської Міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування Рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників Сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення,
судове рішення суду першої інстанції -
без змін з наступних підстав.

Як вбачається з пп. 1.1 п. 1 Контракту
№003/13 від 25.03.2013 року, копія якого наявна
в матеріалах справи (а.с.18-22), укладеного
Позивачем, як Покупцем, та IMON GROUP LIMITED
(Китай), як Продавцем, останній продає, а
Покупець купує непродовольчу
продукцію в асортименті, кількості, за
ціною відповідно до Специфікацій, які є
невід'ємною частиною цього Контракту.

На виконання умов зазначеного
Контракту, Позивачем здійснено
поставку товару на митну територію
України, для митного оформлення якого
Відповідачу надано електронну митну
декларацію №100250002/2013/037798 від 19.12.2013
року, копія якої також наявна в
матеріалах справи (а.с.25), та відповідно
до якої, митну вартість товару
Позивачем визначено за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються. До зазначеної митної
декларації Позивачем додано:
міжнародні автомобільні накладні (СМR);
коносамент; рахунок-фактуру (інвойс);
пакувальні листи;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу; інформацію
про позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару; інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару; резервну позицію;
сертифікат про походження товару; інші
некласифіковані документи, копії яких
наявні в матеріалах справи (а.с.25-36).

Для уточнення вартості
задекларованого Позивачем товару,
Відповідачем запропоновано йому
надати додаткові документи.

На виконання вимоги Відповідача,
Позивачем надано додаткові документи,
а саме: калькуляцію; комерційну
пропозицію від 15.10.2013 № б/н; прайс-лист
від 15.10.2013 №б/н; платіжне доручення в
іноземній валюті від 06.11.2013 № 405;
виписку з бухгалтерської документації
від 12.12.2013, що підтверджується
відповідним Листом від 24.12.2013 року
(вих.№ 508), копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с.38).

Незважаючи на подані Позивачем
додаткові документи Відповідачем
прийнято Рішення від 24.12.2013 №
100250002/2013/500532/2 щодо коригування митної
вартості товарів, згідно якого
вартість задекларованого товару
визначено за резервним методом у сумі
81818,11 USD.

Як зазначено в Рішенні, митну вартість
імпортованих товарів не може бути
визначено за ціною договору (контракту)
щодо товарів, що імпортуються (вартість
операції) в зв'язку з неподанням
основних документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Митного кодексу України);
невідповідністю обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України; наявністю у митного
органу інформації щодо числових
значень складових митної вартості та
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів, яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості; перелік вимог митного
органу щодо надання додаткових
документів: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Метод 2-а не був використаний у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні товари. Метод 2-б не
використаний у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на подібні товари.
Методи 2-в і 2-г не використані через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості. Митну вартість,
визначено за резервним методом, що
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях; факти, які вплинули на
коригування: використані декларантом
або уповноваженою ним особою відомості
не підтверджені документально (п. 22 ст.
58 Митного кодексу України).

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою ст.51 Митного
кодексу України, митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

А відповідно до частини другої ст.53
Митного кодексу України, документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: декларація митної вартості,
що подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно з частиною першою-третьою ст.54
Митного кодексу України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості; контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу; за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою ст. 55 Митного
кодексу України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частин першої-шостої ст.
57 Митного кодексу України, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

А згідно з частиною другою ст.58 Митного
кодексу України, метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини першої ст.195
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції може вийти
за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи, в
зв'язку з чим, колегія суддів
переглядає судове рішення суду першої
інстанції саме в межах апеляційної
скарги.

В апеляційній скарзі Відповідачем
зазначено, що Контрактом не
передбачено такої складової митної
вартості, як вартість транспортування
товару до місця ввезення на митну
територію України.

Втім, згідно з п. 3.1 Контракту всі ціни
за дійсним контрактом, а також умови
поставок встановлюються на умовах CFR
Одеса Україна, CFR Іллічівськ Україна,
Південний Україна згідно Інкотермс 2010.

Умови поставки CFR за Інкотермс 2010 - порт
призначення означають, що продавець
зобов'язаний оплатити витрати і фрахт,
необхідні для доставки товару у
вказаний порт призначення, в тому числі
за свій рахунок укласти договір
перевезення і передати покупцеві
транспортні документи.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
транспортні витрати є складовою
контрактної вартості товару.

Щодо відсутності у Прайс-листі
інформації стосовно сайтів для пошуку
та контактів із фірмами у мережі
Інтернет, що суперечить його суті, як
комерційної пропозиції продавця
необмеженій кількості потенційних
покупців, судом першої інстанції вірно
встановлено, що прайс-лист не є
необхідним документом, що подається
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до вимог ст. 53 Митного кодексу України.

Частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
процесуального права, у зв'язку з чим,
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а оскаржувана Постанова
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської
Міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу складено у повному обсязі 17.11.2014
року.

Головуючий суддя

Бабенко К.А.

Судді:

Безименна Н.В.

Бистрик Г.М.

.

Головуючий суддя
Бабенко К.А

Судді:
Безименна Н.В.

Бистрик Г.М.