Справа № 211/3340/14-а(2-а/211/85/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 рокусправа №
211/3340/14-а(2-а/211/85/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління Праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті ради м. Кривого Рогу
на постанову Довгинцівського
районного суду м.Кривого Рогу від 23
червня 2014 року у справі №
211/3340/14-а(2-а/211/85/14) за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління Праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті ради м. Кривого Рогу
про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Довгинцівської районної в
місті ради м. Кривого Рогу (далі -
відповідач), в якому просив постановити
рішення, яким визнати дії відповідача
про відмову у виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 4
мінімальних заробітних плат за 2014 рік
неправомірними та стягнути з
відповідача 4782 грн. 00 коп.

Постановою Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 23 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови у виплаті
ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги
на оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як особі, що постраждала внаслідок
аварії на Чорнобільській АЕС 1
категорії, у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат за 2014 рік.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як особі, що постраждала внаслідок
аварії на Чорнобільській АЕС 1
категорії, у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат за 2014 рік з
урахуванням раніше виплаченої суми. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 23 червня 2014 року
та відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у 1986 році 1 категорії, є інвалідом 3
групи, перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Довгинцівської районної у місті ради (
а.с. 3 ).

Звернувшись до відповідача з проханням
здійснити перерахунок та виплату йому
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності до розмірів,
передбачених ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», позивач
отримав відмову, в якій зазначено, що
йому було призначена допомога на
оздоровлення у розмірах, що визначені
Постановою Кабінету Міністрів
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 562 від 12.07.2005 року.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Вказаною статтею Закону визначено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції виходив з наступного.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р.
Конституційний суд України
зазначив, що надання Верховною Радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті
116 Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

За змістом статті 63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виплати,
передбачені статтею 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Метою і особливістю закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі
про соціальні гарантії громадян).

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції в тому, що виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, що
кореспондується з положеннями ст.95
Конституції України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», яким і визначено, зокрема,
доходи і видатки Державного бюджету
України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
передбачено інших умов для реалізації
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ніж ті, які визначені
останнім. Зміни, зокрема, до ст.48 Закону
в частині визначення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам не вносилися, не делеговано
права на встановлення розмірів таких
виплат і Кабінету Міністрів України.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що застосування відповідачем
у 2014 році положень постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 при нарахуванні одноразової
допомоги на оздоровлення суперечить
положенням Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», та не може бути
віднесено до реалізації права Кабінету
Міністрів України на встановлення
розмірів соціальних виплат та допомог,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, як таке, що
передбачено законом.

Таким чином, враховуючи, що станом на
час виникненні спірних правовідносин
дія ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не призупинялась та
жодним нормативно-правовим актом не
було встановлено інших розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення,
ніж ті, що визначені ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
суд вірно визначив, що у 2014 році
нарахування та виплата одноразової
допомоги на оздоровлення повинна була
здійснюватися у відповідності до ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідач, здійснивши призначення та
виплату позивачу допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року №562
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", порушив
права позивача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі,
встановленому Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", положення
якого мають пріоритет, були чинними на
момент призначення позивачу допомоги
на оздоровлення за вказаний у позові
період.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що належним способом
захисту прав позивача є саме
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення відповідно до положень
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2014 рік, з урахуванням
виплачених сум вказаної допомоги.

Таким чином, мотивація та докази,
наведені у апеляційній скарзі
відповідача, не дають колегії суддів
підстав для постановлення висновків,
які б спростовували правову позицію
суду першої інстанції, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржену постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200,
ст.ст. 205, 206 КАС України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті ради м. Кривого Рогу -
залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 23 червня 2014 року
у справі № 211/3340/14-а(2-а/211/85/14) - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак