Справа № 813/855/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.
Справа № 876/5912/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Онишкевича Т.В., Сапіга В.П.,

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.,

представника відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року по справі № 813/855/14 за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_2 про
зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

30.01.2014 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області звернулася в суд з
позовом, яким просила зобов'язати
ОСОБА_2 за власний рахунок знести
самовільно збудовану прибудову до
квартири №35 на першому поверсі
чотирьох поверхового житлового
будинку на АДРЕСА_1.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області постанову суду
першої інстанції оскаржила, подала
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
просить її скасувати та прийняти нову,
якою позовні вимоги задоволити
повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що суд не взяв до уваги, що
самочинне будівництво проведене
відповідачем без виготовлення та
затвердження у встановленому законом
порядку проектної документації, що є
порушенням ст. ст. 7, 9, 27 Закону України
«Про архітектурну діяльність», жодних
відповідних документів відповідачем
не було надано. Будівництво проведено
без проектної документації, а отже
порушено будівельні норми ДБН А.2.2.-3-2004
«Склад, порядок, розроблення,
погодження та затвердження проектної
документації».

В судовому засіданні представник
відповідача надала пояснення та
заперечила проти доводів апеляційної
скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області 20.08.2013
року за зверненням Новороздільської
міської ради проведено позапланову
перевірку з приводу добудови до
житлового будинку на АДРЕСА_1, про що
складено акт №5/10-ф (а.с.11).

За результатами перевірки позивачем
20.08.2013 року винесено припис №5/10-ф (а.с.14)
з вимогою знести об'єкт самочинного
будівництва - добудову до квартири №35
на першому поверсі чотирьох
поверхового житлового будинку на
АДРЕСА_1 (а.с.14).

При перевірці виконання вимог припису,
позивачем 28.10.2013 року складено акт
№5/10-п/п-ф, яким зафіксовано невиконання
вимог припису шляхом знесення об'єкта
самочинного будівництва (а.с.15).

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно акта перевірки, перевірка
державним інспектором проведена
відповідно до ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та згідно з Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №
553 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, цей Порядок
визначає процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про архітектурну діяльність» об'єкти
архітектурної діяльності (об'єкти
архітектури) - будинки і споруди
житлово-цивільного, комунального,
промислового та іншого призначення, їх
комплекси, об'єкти благоустрою,
садово-паркової та ландшафтної
архітектури, монументального і
монументально-декоративного
мистецтва, території (частини
територій)
адміністративно-територіальних
одиниць і населених пунктів.

Статтею 32 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що усі об'єкти будівництва
поділяються на І, II, III, IV і V категорії
складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до будівельних норм та державних
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.
Порядок віднесення об'єктів до IV і V
категорій складності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорій складності, затвердженого
постановою КМУ від 27.04.2011 № 557 цей
Порядок визначає механізм віднесення
об'єктів будівництва різного
функціонального призначення до IV і V
категорій складності. Віднесення
об'єкта будівництва до відповідної
категорії складності здійснюється
проектувальником і замовником.

Згідно з п. 5. Порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності, до IV категорії складності
відносяться об'єкти будівництва, які
мають хоча б одну з таких ознак: 1)
розраховані на постійне перебування
більш як 300 осіб та (або) періодичне
перебування більше 500 осіб; 2)
становлять можливу небезпеку для більш
як 10000 осіб, які перебувають поза
об'єктом; 3) у разі аварії або
неможливості (недоцільності) подальшої
експлуатації:

- можуть спричинити збитки в обсязі
понад 15000 мінімальних розмірів
заробітних плат;

- можуть призвести до припинення
функціонування об'єктів транспорту,
зв'язку, енергетики та інженерних мереж
регіонального рівня;

- можуть призвести до втрати об'єктів
культурної спадщини місцевого
значення.

Водночас, згідно з п. 6. вказаного
Порядку до V категорії складності
відносяться об'єкти будівництва, які
мають хоча б одну з таких ознак: 1)
згідно із Законом України «Про об'єкти
підвищеної небезпеки» є об'єктами
підвищеної небезпеки; 2) розраховані на
постійне перебування більш як 400 осіб
та (або) періодичне перебування понад
1000 осіб; 3) становлять можливу небезпеку
для більш як 50000 осіб, які перебувають
поза об'єктом; 4) у разі аварії або
неможливості (недоцільності) подальшої
експлуатації:

- можуть спричинити збитки в обсязі
понад 150000 мінімальних розмірів
заробітних плат;

- можуть призвести до припинення
функціонування об'єктів транспорту,
зв'язку, енергетики та інженерних мереж
загальнодержавного значення;

- можуть призвести до втрати об'єктів
культурної спадщини національного
значення.

Згідно з п. 7 Порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності, під час проведення
державного архітектурно-будівельного
контролю на об'єктах самочинного
будівництва (у разі відсутності
проектної документації) категорія
складності таких об'єктів визначається
посадовими особами
Держархбудінспекції та її
територіальних органів, а в разі
необхідності - шляхом проведення
експертизи експертною організацією чи
експертом, що має відповідний
сертифікат.

Пунктом 16 Порядку визначено, що за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком

Відповідно до п. 8 Порядку за
результатами перевірки суб'єкта
господарювання, який провадить
господарську діяльність, пов'язану з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до ІV категорії складності, складається
відповідний акт у двох примірниках.

Тобто, Порядком визначено суб'єктів
будівництва та правовідносини щодо
яких згідно цього Порядку відповідачем
можуть здійснюватися відповідні
заходи. Суб'єкти будівництва - суб'єкти,
які здійснюють господарську
діяльність, пов'язану з будівництвом
об'єкта архітектури який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.
Правовідносини - контроль за
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов при якому складається
акт перевірки відповідно до вимог
установлених цим Порядком за
результатами перевірки суб'єкта
господарювання, який провадить
господарську діяльність, пов'язану з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до ІV категорії складності.

Таким чином вказаним Порядком не
передбачено проведення перевірки щодо
будівництва фізичними особами, а також
об'єктів будівництва, які не
відносяться до IV і V категорії
складності.

В акті перевірки та в приписі позивачем
не зазначено, що об'єкт позивача
відноситься до IV і V категорій
складності, що б давало відповідачеві
підстави здійснювати перевірку згідно
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 553
та виносити з посиланням на вказаний
Порядок оскаржуваного припису.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено ч.7 ст.376 ЦК України, у
разі істотного відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Позивач як орган державного
архітектурно-будівельного контролю
наділений правом звернення до суду в
порядку ч.7 ст. 376 ЦК України з позовом
про знесення самочинного будівництва.

Згідно з положеннями ч.7 ст.376 ЦК
України, для задоволення вимоги про
знесення самочинного будівництва
необхідна наявність певних умов, а
саме: істотне відхилення від проекту,
суперечність суспільним інтересам або
порушення права інших осіб, істотне
порушення будівельних норм і правил, а
також неможливість проведення
відповідної перебудови або відмова
особи від такої перебудови.

Зазначені обставини позивачем під час
перевірки не встановлені. Водночас,
можливість знесення самочинного
будівництва закон пов'язує саме з цими
обставинами, а не з невиконанням
припису.

Згідно висновку про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об'єкта: реконструкція з добудовою
квартири до квартири №35 на першому
поверсі чотирьох поверхового
житлового будинку на АДРЕСА_1 (а.с.39-45),
складеного ОСОБА_3 (кваліфікаційний
сертифікат від 23.07.2012 року (а.с.47),
свідоцтво від 15.11.2011 року (а.с.48),
категорія об'єкта - ІІІ. При проведенні
демонтажних робіт реконструйованого
об'єкту, а він після реконструкції
пов'язаний з головною будівлею
несучими конструкціями та перекриттям
- є ризик виникнення руйнування та
втрати несучої здатності елементів
основної будівлі. За результатами
проведення технічного обстеження
об'єкта встановлено його відповідність
вимогам надійності і безпечної
експлуатації будівель та споруд і
можливість безпечної експлуатації.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем не надано
доказів щодо невідповідності спірного
приміщення будівельним та технічним
нормам, доказів порушення прав інших
осіб, не доведена неможливість
оформлення відповідачем права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно шляхом звернення до
компетентного державного органу з
питання надання земельної ділянки,
прийняття забудови до експлуатації
тощо.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 №6 "Про
практику застосування судами ст.376 ЦК
України (про правовий режим
самочинного будівництва)", при розгляді
справ зазначеної категорії судам слід
мати на увазі, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених норм права, апеляційний
суд приходить до переконання, що до
повноважень ДАБК віднесено право
приймати припис про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил.
Вказане може бути здійснено шляхом
визначення особі, яка вчинила виявлене
інспекцією порушення, зокрема вимоги
про зупинення будівництва (в разі коли
таке не завершено), здійснення заходів
спрямованих на отримання чи внесення
змін до відповідних дозволу та проекту,
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку чи
вчинення інших дій які усунуть такі
порушення.

Тобто, на думку колегії суддів, перед
тим, як прийняти рішення про знесення
самочинної прибудови, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області повинна
була би у приписі запропонувати
відповідачу виправити недоліки,
зокрема, оформити у відповідний термін
право користування земельною ділянкою,
оформити належним чином дозволи на
будівельні роботи тощо. Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області цього
припису Закону не виконала.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року по справі № 813/855/14 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

В.П. Сапіга