Справа № 813/3776/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2014 року
Справа № 813/3776/14
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді
секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернувся
у Львівський окружний
адміністративний суд з позовом до
Миколаївської об'єднаної державної
податної інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - відповідач,
Миколаївська ОДПІ), в якому просить
визнати протиправним та скасувати
від 22.10.2013 року, скасувати пеню в
розмірі 843,66 грн., нараховану згідно з
податковою вимогою № 921-17 від 22.11.2013
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність
донарахування відповідачем податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на загальну суму
9587,50 грн. Вказує, що позивач в
податкових деклараціях про майновий
стан і доходи за 2011 та 2012 роки включав
до складу валових витрат вартість
придбаних запасних частин та шин. При
цьому позивач керувався вимогами п.п.
138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу,
згідно з яким витрати на утримання
основних засобів, технічне
обслуговування та ремонт транспортних
засобів відноситься до інших витрат та
враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування. Зазначає, що придбання
товарно-матеріальних цінностей, які
необхідні для підтримання в технічно
справному стані транспортних засобів,
оформлено належними первинними
документами, відтак у податкового
органу відсутні підстави не
враховувати вказані документи при
перевірці правильності визначення
об'єкту оподаткування податком на
доходи фізичних осіб. У зв'язку з цим
позивач вважає спірне податкове
повідомлення-рішення протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.
Крім цього, на підставі спірного
податкового повідомлення-рішення
відповідачем нараховано позивачу пеню
в сумі 843,66 грн., яка на думку позивача, у
зв'язку з протиправністю рішення, також
підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів, вказаних в позовній заяві,
просив адміністративний позов
задовалити в повному обсязі.
Представник відповідача проти
задоволення даного адміністративного
позову заперечив. Зазначив, що витрати
на технічне обслуговування автомобіля
відносяться згідно з п. 138.1 ст.138
Податкового кодексу України до інших
витрат, однак не вважаються витратами
операційної діяльності, відтак не
враховуються при обчисленні об'єкта
Крім цього, відповідач зазначає, що
відповідно до пп.139.1.5 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат, зокрема,
витрати на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів та витрати, пов'язані
з видобутком корисних копалин, а також
з придбанням нематеріальних активів,
які підлягають амортизації згідно з ст.
144-148 Податкового кодексу України. У
зв'язку з цим, вважає, що позивачем
безпідставно віднесено до складу
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкту оподаткування податком на
доходи фізичних осіб, вартість
придбаних запасних частин та
автомобільних шин. З цих підстав
просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити
Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.
Миколаївською об'єднаною Державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на підставі направлення №71 від
18.09.2013 року та відповідно до наказу №140
від 27.08.2013 року проведена планова
виїзна документальна перевірка вимог
податкового та іншого законодавства
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, за
наслідками якої складено акт від 08.10.2013
року № 58/1701/НОМЕР_1.
Згідно з висновками акта, перевіркою
встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 вимог
ст.177 Податкового кодексу України, а
саме занижено до сплати податок на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2011 та 2012
роки на загальну суму 7670 грн., в тому
числі за 2011 рік - 3770 грн., за 2012 рік 3900
На підставі даного акта Миколаївською
ОДПІ винесено оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2013 р. №
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб, що
сплачується за результатами річного
декларування в розмірі 9587,50 грн., в тому
числі 7670 грн. основного платежу та 1917,50
грн. - штрафних санкцій.
Перевіркою встановлено, що позивачем в
податкових деклараціях про майновий
стан і доходи за 2011 та 2012 роки до складу
валових витрат було включено вартість
придбаних запасних частин та
автомобільних шин на загальну суму
На вимогу суду позивачем представлено
первинні документи (видаткові
накладні, акти виконаних робіт), що
підтверджують придбання вказаних
запасних частин, автомобільних шин та
робіт з обслуговування транспортних
засобів та на підставі яких позивачем
відображались такі витрати у
податкових деклараціях. Такі первинні
документи досліджувались відповідачем
під час проведення перевірки.
Зауважень щодо їх форми та повноти
даних щодо змісту господарської
операції у відповідача не було. Ця
обставина враховується судом при
дослідженні господарських операцій
позивача та первинних документів,
якими такі підтверджуються.
З урахуванням обґрунтувань виявлених
відповідачем порушень суд зазначає, що
між сторонами існує спір лише щодо
наявності у позивача права враховувати
зазначені витрати при визначенні
об'єкту оподаткування податком на
доходи фізичних осіб. У зв'язку з цим,
судом надається оцінка доводам сторін
саме у цьому контексті.
Відповідно до ст. 177 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.
Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:
інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
З урахуванням наведеного переліку
витрат операційної діяльності та
переліку інших витрат, суд зазначає, що
за положеннями абзацу «в» підпункту
138.10.2 пункту 138.10 ст. 138 ПК України
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання (оперативна оренда (у тому
числі оренда легкових автомобілів),
придбання пально-мастильних
матеріалів, стоянка, паркування
легкових автомобілів, страхування
майна, амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона) відносяться
до складу інших витрат саме
операційної діяльності.
Відповідно по пункту 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Судом встановлено, що витрати, що
враховувались позивачем при
визначенні об'єкту оподаткування
податком на доходи фізичних осіб
- витрати на придбання запасних
частин, які були використані при
здійсненні технічного обслуговування
та підтримання в технічно справному
стані транспортних засобів, які
використовуються позивачем у
господарській діяльності, а саме: шини,
фільтри, акумулятори, гальмівні
колодки, герметики, автомобільні лампи,
кільця, сайлентблоки, сальники та ін.;
- витрати, понесені на
техобслуговування автомобілів, до яких
відносяться послуги сторонніх
організацій з технічного
обслуговування транспортних засобів.
За результатами дослідження наявних у
справі первинних документів суд
зазначає, що такі оформлені належним
чином, містять всі необхідні реквізити,
повністю відображають зміст
господарських операцій ФОП ОСОБА_3 і не
мають недоліків, які б свідчили про їх
невідповідність вимогам до первинних
Згідно з пунктом 144.1 статті 144 ПК
України амортизації підлягають,
зокрема, витрати на проведення ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних засобів, що
перевищують 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів, що підлягають амортизації, на
початок звітного року.
В законодавстві відсутнє чітке
визначення понять реконструкції,
модернізації чи інших видів поліпшення
Відповідно до пункту 31 Методичних
рекомендацій з бухгалтерського обліку
основних засобі, затверджених наказом
Мінфіну № 561 від 30.09.2003 року вартість
робіт, що приводять до збільшення
очікуваних майбутніх вигод від об'єкта
основних засобів, включається до
капітальних інвестицій з майбутнім
збільшенням первісної вартості
основних засобів. Підставою для
визнання капітальними інвестиціями
витрат, пов'язаних з поліпшенням
основних засобів, є зростання
внаслідок цих витрат очікуваного
терміну корисного використання
об'єкта, кількості та/або якості
продукції (робіт, послуг), яка
виробляється (надається) цим об'єктом.
Первісна (переоцінена) вартість
основних засобів може бути збільшена
на суму витрат, пов'язаних з
поліпшенням та ремонтом об'єкта,
визначену у порядку, встановленому
податковим законодавством.
Прикладами такого поліпшення є
модифікація, модернізація об'єкта
основних засобів з метою подовження
терміну його корисної експлуатації або
збільшення його виробничої потужності,
заміна окремих частин устаткування для
підвищення якості продукції (робіт,
послуг), впровадження ефективнішого
технологічного процесу, що дозволить
зменшити первісно оцінені виробничі
витрати, добудова (надбудова) будівлі,
що збільшить кількість місць (площу)
будівлі, обсяги та/або якість
виконуваних робіт (послуг) чи умови їх
За положеннями пункту 32 вказаних
методичних рекомендацій витрати, що
здійснюються для підтримання об'єкта в
робочому стані та одержання первісно
визначеної суми майбутніх економічних
вигод від його використання (технічний
огляд, технічне обслуговування, ремонт
тощо), включаються до складу витрат
Пунктом 1.3 Положення про технічне
обслуговування і ремонт дорожніх
транспортних засобів автомобільного
транспорту, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України № 102
від 30.03.1998 року (далі - Пооження № 102),
надано наступні визначення:
ремонт - комплекс операцій щодо
відновлення справності або
роботоздатності виробів та
відновлення ресурсів виробів чи їх
поточний ремонт (ПР) - ремонт, який
виконується для забезпечення або
відновлення роботоздатності виробу і
полягає в заміні і (або) відновленні
окремих частин (може виконуватись
заявочно або за результатами
діагностування агрегатним,
знеособленим та іншими методами);
капітальний ремонт (КР) - ремонт, який
виконується для відновлення
справності та повного або близького до
повного відновлення ресурсу виробу із
заміною чи відновленням будь-яких
частин, у тому числі базових;
технічне обслуговування (ТО) - комплекс
операцій чи операція щодо підтримки
роботоздатності або справності виробу
під час використання за призначенням,
зберігання та транспортування;
Мета технічного обслуговування і
ремонту - підтримування дорожніх
транспортних засобів у технічно
справному стані та належному
зовнішньому вигляді, забезпечення
надійності, економічності, безпеки
руху та екологічної безпеки.
Відповідно до пункту 3.19 Положення № 102
операції щодо заміни на ДТЗ шин та
акумуляторних батарей не належать до
реконструкції, модернізації,
технічного переозброєння та інших
видів поліпшення ДТЗ.
З урахуванням положень вказаних
нормативних актів, суд дійшов висновку,
що заміна шин, акумуляторних батарей та
інших запасних частин, які проведені в
межах технічного огляду,
обслуговування, ремонту тощо, не
пов'язані з поліпшенням, модернізацією
та ремонтом об'єкта, оскільки
транспортний засіб в такому випадку не
змінює потужності, така заміна не
призводить до збільшення майбутніх
економічних вигод. Такі заходи
спрямовані лише на недопущення
понаднормативного старіння або
псування транспортного засобу при
подальшій експлуатації. Тому, витрати,
понесені у зв'язку з проведенням таких
заходів, відповідно до пункту 138.10.2 ПК
України є витратами, що враховуються
при обчисленні об'єкту оподаткування
податком на доходи фізичних осіб.
Таким чином, суд відхиляє доводи
відповідача щодо того, що понесені
позивачем витрати відповідно до пункту
139.1.5 статті 139 ПК України не відносяться
до складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкту оподаткування
податком на доходи фізичних осіб.
Підсумовуючи суд зазначає, що
позивачем правомірно враховані
витрати на придбання запасних частин,
автомобільних шин та витрати на
технічне обслуговування транспортних
засобів у податкових деклараціях за 2011
та 2012 року при визначенні об'єкту
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб, а тому збільшення
відповідачем спірним податковим
повідомленням-рішенням грошового
зобов'язання по вказаному податку є
Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не підтверджено належними
та допустимими доказами правомірність
прийняття оскаржуваного
податкового-повідомлення-рішення. З
огляду на вище викладене та з
врахуванням встановлених обставин
справи суд вважає, адміністративний
позов ФОП ОСОБА_3 в цій частині
обгрунтованим та таким, що підлягає до
Щодо позовної вимоги про скасування
пені в розмірі 843,66 грн., нарахованої
згідно з податковою вимогою № 921-17 від
22.11.2013 року суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 60.1 статті 60 ПК
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними,
зокрема, якщо рішенням суду, що набрало
законної сили, скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі. В цьому
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними у день
набрання законної сили відповідним
рішенням суду.

Таким чином, скасування податкового
боргу, в тому числі пені, яка нарахована
на підставі скасованого за рішенням
суду податкового повідомлення-рішення,
відбувається в порядку, визначеному
законом, а тому відсутні підстави для
скасування такої в судовому порядку. У
зв'язку з цим, в задоволенні вказаної
позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України
сплачені позивачем судові витрати у
розмірі 182,70 грн. слід стягнути на його
користь.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області № від 22.10.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 судовий збір в сумі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Кузан Р.І.