Справа № 826/13159/14
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Державної міграційної
служби України в м.Києві про визнання
протиправною бездіяльності
ОСОБА_1, (надалі - позивач), звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, (надалі -
відповідач), про визнання протиправною
У позовних вимогах позивач просив
визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
щодо розгляду звернення ОСОБА_1 з
приводу порушення ОСОБА_2 правил
реєстрації за місцем постійного
проживання, встановлених ст. 6 Закону
України про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивач неодноразово усно та письмово
звертався до відповідача про те що,
його онук ОСОБА_2 який зареєстрований
за адресою АДРЕСА_1, фактично не
проживає за вказаною адресою, та
порушує вимоги ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», тому
позивач просить розглянути його заяву
та притягнути винних осіб до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. ст.. 197, 199 КУпАП та
вжити заходів щодо реєстрації ОСОБА_2
за фактичним місцем проживання, та
зняття його з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1. Також позивач звертав увагу,
що у зв'язку з бездіяльністю ГУ ДМС
України в м. Києві у наданні відповіді
про результати розгляду усних звернень
позивача від 20.06.2014 р. та 02.07.2014 р.
порушено вимоги законодавства
України, права та інтереси позивача.
Представник відповідача, будучи
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи, у судові
засідання не з'являвся, через відділ
документообігу суду 18.09.2014 року подав
письмові заперечення.
У письмових запереченнях представник
відповідача зазначив, що громадянин
ОСОБА_1 у своїх зверненнях до ГУ ДМС
України в м. Києві вимагає здійснення
відповідачем зняття з реєстрації
місця проживання онука ОСОБА_2 та
зазначає, що на всі письмові звернення
надавалися вичерпні відповіді.
Також відповідач у свої запереченнях
зазначає що 20.06.2014 року позивача було
запрошено на особистий прийом
начальника ГУ ДМС в м. Києві, де було
розглянуто його питання та надано
вичерпні та обґрунтовані роз'яснення
відповідно до вимог законодавства
Необхідність у заслуховуванні свідка
чи експерта у справі відсутня, так
само, як і відсутні перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Приймаючи до уваги викладене, розгляд
справи здійснюється у письмовому
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Позивач стверджував, що є
співвласником 2-х кімнатної квартири в
розмірі 1/3 за адресою: АДРЕСА_1 іншими
співвласниками є його онуки ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, що також зазначено в виписці
будинкової книги про склад сімї та
прописки від 02.09.2014 р. № 1848 та не
заперечувалось відповідачем.
Як вбачається з позовної заяви, у
зв'язку з розлученням батьків, ОСОБА_5
та ОСОБА_6, їх син, (внук позивача),
громадянин ОСОБА_2, який зареєстрований
за вищевказаною адресою переїхав жити
до своєї матері ОСОБА_6, але не змінив
свого місця реєстрації. Позивач,
посилаючись на ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зазначав,
що громадянин України, а також
іноземець чи особа без громадянства,
які постійно або тимчасово проживають
в Україні, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання. Про вищевказані факти
порушення законодавства позивач
повідомляв Державну міграційну службу
України, Печерський районний відділ
ДМС України у м. Києві, Головне
управління у ДМС в м. Києві.
Також позивач зазначав, що на всі його
звернення отримував лише формальну та
не повну відповідь, тому він 24.02.2014 р.,
26.02.2014 р. (доповнення до звернення від
24.02.2014 р.), та 10.04.2014 року письмово
звернувся до Державної міграційної
служби України. За результатами
розгляду звернення від 24.02.2014 року
позивачу було надано відповідь №
І-870/пр/6, на звернення від 10.04.2014 року
громадянину ОСОБА_1 також було надано
інформацію про розгляд звернення №
І-804/6. Також за наслідками розгляду
звернення громадянина ОСОБА_1 по
телефону було запрошено на прийом до
начальника ГУ ДМС України в м. Києві.
20.06.2014 на прийомі в ГУ ДМС України в м.
Києві було зареєстроване усне
звернення позивача, відповідно до
якого позивачем було отримано
відповідь І-1289/6 від 25.06.2014 року .
Також ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає,
що у зв'язку з неповнотою вирішення
питання на прийомі 20.06.2014 року він
повторно звернувся до ГУ ДМС України в
м. Києві на особистому прийомі 02.07.2014
року. На особистому прийомі вирішити
порушені питання неможливо було, тому
відповідач зазначив, що про наслідки
перевірки позивача буде повідомлено
письмово. Однак по спливу місячного
строку позивач відповідь не отримав.
Вважаючи порушеними свої законні права
та інтереси, позивач звернувся за їх
захистом до Окружного
адміністративного суду м. Києва.
Згідно Указу Президента України "Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади" від 09 грудня
2010 р. №1085/2010 створено Державну
міграційну службу України, поклавши на
цю Службу функції з реалізації
державної політики з питань
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, а також у справах
міграції в межах, визначених
законодавством про біженців.
Відповідно до положень статті 33
Конституції України, кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
Відповідно до ст.2 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" громадянам
України, а також іноземцям та особам
без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом. Реєстрація місця
проживання чи місця перебування особи
або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.
За визначенням статті 3 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
реєстрація - це внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції; місце
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
З матеріалів справи, зокрема, з наявних
в матеріалах справи звернень позивача
та відповідей на них, вбачається, що
ОСОБА_1 звертався до Державної
міграційної служби України, дії чи
бездіяльність якої не оскаржує, однак
позивач зазначає також про усні
звернення до відповідача, на які йому
не були надані відповіді.
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Позивачем не було надано доказів
стосовно фактів усних звернень на які
він посилається у позовній заяві.
Проте, суд звертає увагу, що
відповідачем у його запереченнях на
позовну заяву не заперечується факт
звернення позивача до відповідача щодо
непроживання його внука ОСОБА_2 за
місцем реєстрації, необхідності
проведення перевірки та притягнення до
відповідальності винних осіб та зняття
ОСОБА_2 з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1., зокрема, як позивачем, так і
відповідачем, підтверджується факт
усного звернення позивача до
відповідача 20.06.2014 р. з цими питаннями,
факт присутності позивача 20.06.2014 р. на
особистому прийомі начальника ГУДМС
України в м. Києві, де йому були надані
відповіді стосовно питань, які
ставились у зверненні позивача від
Як вбачається із позовної заяви,
позивач вважав, що на особистому
прийомі начальника ГУДМС України в м.
Києві 20.06.2014 р. не всі питання були
вирішені, тому, позивач повторно
звернувся усно 02.07.2014 р. до відповідача,
докази чого у матеріалах справи
відсутні та не надані відповідачем.
Суд звертає увагу, що відповідно до
норм ст. 8 Закону України «Про
звернення громадян», не розглядаються
повторні звернення одним і тим же
органом від одного і того ж громадянина
з одного і того ж питання, якщо перше
Приймаючи до уваги викладене, зокрема,
факт присутності позивача 20.06.2014 р. на
особистому прийомі начальника ГУДМС
України в м. Києві, де йому були надані
відповіді стосовно питань, які
ставились у зверненні позивача від
20.06.2014 р., а також те, що позивачем не
заперечується факт звернення усно
02.07.2014 р. до відповідача з тих самих
питань, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
наданих сторонами доказів, суд дійшов
висновку про відсутність протиправної
бездіяльності з боку відповідача
стосовно розгляду усних звернень
позивача та про необґрунтованість
Приймаючи до уваги викладене у
сукупності, керуючись вимогами ст.ст.
69-71, ч.3 ст.94, ст. 158-163, ст. ст. 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
про визнання протиправною
бездіяльності відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Ю.Т. Шрамко