Справа № 826/5055/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/42301/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання -
Романишин О.Р.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача-1 - Дорошенко О.С.,
довіреність №225-КР-973 від 11.09.2014 року,

від відповідача-2 - Масімова Е.Е.,
довіреність №05703-26418 від 16.12.2013 року,

від відповідача-3 - не з'явився,

від третьої особи-1 - не з'явився,

від третьої особи-2 - Білощицький В.Д.,
довіреність №36/2014 від 10.10.2014 року,

Малєєв Є.С., довіреність б/н від 12.09.2014
року,

від прокуратури - Чубенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю
«МЕЗОКРЕД ХОЛДІНГ»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року

у справі №826/5055/14

за позовом ОСОБА_9

до 1) Київської міської ради,

2) Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(Київської

міської державної адміністрації),

3) Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Києва,

треті особи: 1) Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві,

2) товариство з обмеженою
відповідальністю «МЕЗОКРЕД ХОЛДІНГ»,

за участю Генеральної Прокуратури
України,

про визнання протиправними дій та
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_9 звернулась до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської міської
ради, Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації) (далі
по тексту Департамент), Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю м.Києва (далі по тексту
Інспекція), яким просила визнати
протиправною та незаконною
бездіяльність Департаменту щодо
нездійснення контролю за
використанням земельної ділянки,
кадастровий №:78:098:0020,
розташованої на перетині АДРЕСА_1 в
Оболонському районі міста Києва
відповідно до її цільового
використання - будівництво
гіпермаркету; визнати протиправною та
незаконною дію Інспекції щодо надання
дозволу на початок будівельних робіт
на земельній ділянці, розташованій на
перетині АДРЕСА_1 и Оболонському районі
міста Києва; скасувати Декларацію про
початок виконання будівельних робіт
від 15.10.2013 №КВ639, зареєстровану
Інспекцією; скасувати рішення
Київської міської ради №59/1269 від 12.02.2004
року «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею» в частині п. 75
щодо затвердження проекту відведення
земельної ділянки ТОВ «МЕЗОКРЕД
ХОЛДІНГ» для будівництва, експлуатації
та обслуговування гіпермаркету на
перетині АДРЕСА_1 в Оболонському районі
м.Києва; зобов'язати Київську міську
раду розірвати договір оренди
земельної ділянки на перетині АДРЕСА_1
в Оболонському районі м. Києва з ТОВ
«МЕЗОКРЕД ХОЛДІНГ» від 23.06.2004 року;
вилучити з користування ТОВ «МЕЗОКРЕД
ХОЛДІНГ» вказану вище земельну
ділянку.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2014 року у справі №826/5055/14,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2014 року, позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано протиправною та незаконною
бездіяльність Департаменту щодо
нездійснення контролю за
використанням земельної ділянки,
кадастровий №:78:098:0020,
розташованої на перетині АДРЕСА_1 в
Оболонському районі міста Києва
відповідно до її цільового
використання - будівництво
гіпермаркету. Визнано протиправними та
незаконними дії Інспекції щодо надання
дозволу на початок будівельних робіт
на земельній ділянці, розташованій на
перетині АДРЕСА_1 в Оболонському районі
міста Києва. Скасовано рішення
Київської міської ради № 59/1269 від 12.02.2004
«Про надання і вилучення земельних
ділянок та припинення права
користування землею» в частині п. 75
щодо затвердження проекту відведення
земельної ділянки ТОВ «МЕЗОКРЕД
ХОЛДІНГ» для будівництва, експлуатації
та обслуговування гіпермаркету.
Зобов'язано Київську міську раду
здійснити дії для розірвання договору
оренди земельної ділянки з ТОВ
«МЕЗОКРЕД ХОЛДІНГ» від 23.06.2004 року.
Зобов'язано Інспекцію скасувати
реєстрацію декларації про початок
виконання будівельних робіт від 15.10.2013
року №КВ639. В іншій частині позову
відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки рішення №59/1269 від 12.02.2004 року
прийнято Київською міською радою без
додержання законодавчих вимог щодо
врахування законних інтересів та вимог
громадян, мешканців прилеглих до
земельної ділянки будинків. ТОВ
«МЕЗОКРЕД ХОЛДІНГ» самовільно змінило
цільове призначення земельної ділянки
і замість будівництва гіпермаркету
проводить будівництво автосалону.
Департамент неналежним чином
виконував покладені на нього п. 3,1, 3.4, 3.5.
3.12 рішення Київської міської ради від
19.12.2002 N 182/342 «Про затвердження
Положення про Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації)» обов'язки та
своєчасно не здійснював контроль за
використанням спірної земельної
ділянки. Реєструючи декларацію про
початок виконання будівельних робіт
від 15.10.2013 року №КВ639 всупереч
цільовому призначенню земельної
ділянки, Інспекція порушила вимоги
законодавства про містобудівну
діяльність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ТОВ «МЕЗОКРЕД
ХОЛДІНГ» звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить скасувати вказані вище
судові рішення в частині задоволених
позовних вимог, ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

ОСОБА_9 подала до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувала на відповідності
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України, просила
залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Департамент надав заяву про приєднання
до касаційної скарги, в якій просив
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
травня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2014 року та прийняти нове
рішення в частині визнання незаконною
та протиправною бездіяльності
Департаменту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх в судовому засіданні
представників відповідачів, третьої
особи та представника прокуратури,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що пунктом 75 Рішення
Київської міської ради № 59/1269 від 12.02.2004
року «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею» вирішено
затвердити проект відведення
земельної ділянки ТОВ «МЕЗОКРЕД
ХОЛДІНГ за умови виконання п. 75.1 цього
рішення, в довгострокову оренду на 25
років земельну ділянку площею 5,41 га для
будівництва, експлуатації та
обслуговування гіпермаркету на
перетині АДРЕСА_1 в Оболонському районі
м.Києва за рахунок земель міської
забудови.

На виконання вказаного вище рішення
між Київською міською радою та ТОВ
«МЕЗОКРЕД ХОЛДІНГ» було укладено
договір оренди від 23.06.2004року земельної
ділянки, розташованої на перетині
АДРЕСА_1 в Оболонському районі міста
Києва розміром 54 149 кв.м., з цільовим
призначенням - для будівництва,
експлуатації та обслуговування
гіпермаркету, кадастровий
№:78:098:0020.

У відповідності з декларацією про
початок виконання будівельних робіт
від 11.10.2013 року №7/26-1110/87, об'єктом
будівництва на вищезазначеній
земельній ділянці є автосалон з
адміністративно-офісними
приміщеннями, соціально-торгівельною
інфраструктурою та паркінгом.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
однією з позовних вимог є скасування
рішення Київської міської ради №59/1269
від 12.02.2004 року. Натомість ОСОБА_9
звернулась до адміністративного суду в
квітні 2014 року, тобто з пропуском
строку, визначеного статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Клопотання про поновлення пропущеного
строку позивачем заявлено не було.

У відповідності до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Таким чином, при вирішенні спору суд
першої інстанції неправильно
застосував вимоги статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що призвело до прийняття
незаконного судового рішення в частині
позовних вимог до Київської міської
ради. Суд апеляційної інстанції на дане
порушення уваги не звернув.

Вважаючи доведеним позов у вказаній
вище частині та скасовуючи рішення
Київської міської ради, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що воно прийняте без додержання
законодавчих вимог щодо врахування
законних інтересів та вимог громадян
прилеглих до земельної ділянки
будинків, які не були залучені до
обговорення проекту будівництва
гіпермаркету.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про судове рішення в адміністративній
справі» від 20.05.2013 року №7, за змістом
пункту 3 частини першої статті 163 КАС
України у мотивувальній частині
судового рішення зазначаються
обставини, встановлені судом із
посиланням на докази, мотиви
неврахування окремих доказів, а також
мотиви, з яких суд виходив при
ухваленні рішення, і положення закону,
якими він керувався.

Таким чином, у мотивувальній частині
рішення необхідно наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, з яких виходив суд при
вирішенні спору.

Визнаючи одні і відхиляючи інші докази,
суд повинен це обґрунтувати.

Враховуючи наведене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що судами в рішеннях не
враховані вимоги пункту 3 частини
першої статті 163 КАС України, оскільки
ними не наведені докази порушення
оскарженим рішенням Київської міської
ради законних інтересів мешканців
прилеглих до спірної земельної ділянки
будинків рішенням стосовно його
прийняття без врахування громадської
думки.

Слід звернути увагу на обставину
заперечення мешканців будинків,
прилеглих до земельної ділянки, проти
будівництва взагалі. ОСОБА_9 в
обґрунтування позову покладена думка,
що порушення її прав, як члена
територіальної громади, відбулось саме
через нецільове використання вказаної
земельної ділянки.

Колегія вважає не обґрунтованими
рішенням попередніх інстанцій в
частині висновків про порушення ТОВ
«Мезокред Холдінг» статей 110, 111
Земельного кодексу України у зв'язку із
забудовою земельної ділянки об'єктом,
який не відповідає визначенню в
договорі та рішенні Відповідача-1.

Суди виходили з того, що визначення
об'єкту забудови у договорі оренди та
рішенні Київської міської ради є
обмеженням використання земельної
ділянки в розумінні статті 110
Земельного кодексу України.

Приписами частини 2 статті 111
Земельного кодексу України
передбачено державну реєстрацію
обмеження використання земельної
ділянки. Частиною 4 статті 111 Земельного
кодексу України встановлено, що
обмеження у використанні земель (крім
обмежень, безпосередньо встановлених
законом та прийнятими відповідно до
них нормативно-правовими актами)
підлягають державній реєстрації в
Державному земельному кадастрі у
порядку, встановленому законом, і є
чинними з моменту державної
реєстрації.

Відомості про такі обмеження вносяться
до окремого розділу Державного
земельного кадастру «Відомості про
обмеження у використанні земельної
ділянки» та є чинними з моменту
державної реєстрації.

Таким чином, будь-які обмеження
відносно земельної ділянки підлягають
державній реєстрації та мають
міститися у Державному земельному
кадастрі.

З метою з'ясування питання наявності чи
відсутності обмежень щодо спірної
земельної ділянки суди попередніх
інстанцій повинні були дослідити дані
Державного земельного кадастру
відносно спірної земельної ділянки.

Натомість, поза увагою судів
попередніх інстанцій залишився витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку від 09.10.2013 року,
виданий Державним кадастровим
реєстратором Головного управління
Держемагенства у м. Києві.

Без з'ясування та дослідження
відомостей Державного земельного
кадастру висновок суду про наявність
будь-яких обмежень відносно спірної
ділянки та їх порушення є
необґрунтованим.

Також, судова колегія касаційної
інстанції зазначає наступне.

Визнаючи протиправною та незаконною
бездіяльність Департаменту щодо
нездійснення контролю за
використанням земельної ділянки,
розташованої на перетині АДРЕСА_1 в
Оболонському районі міста Києва, суди
встановили, що відповідач-2 не належним
чином виконував покладені на нього п.
3,1, 3.4, 3.5, 3.12 рішення Київської міської
ради від 19.12.2002 N 182/342 «Про затвердження
Положення про Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації)» обов'язки та
своєчасно не здійснював контроль за
використанням земельної ділянки,
розташованої на АДРЕСА_1, що призвело до
порушення третьою особою-2 приписів п. 75
рішення відповідача-1 щодо
використання виділеної земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

У відповідності до п.п.3.1, 3.4, 3.5, 3.12
рішення Київської міської ради від
19.12.2002 N 182/342 «Про затвердження
Положення про Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації)», Департамент
відповідно до визначених галузевих
повноважень виконує такі завдання:

- забезпечує виконання повноважень
Київської міської ради та виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) з питань використання
та охорони земель комунальної
власності територіальної громади
міста Києва та земель державної
власності в межах міста Києва,
проведення земельної реформи, а також
виконує інші, делеговані Київською
міською радою та виконавчим органом
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією),
повноваження;

- здійснює самоврядний контроль за
додержанням власниками землі та
землекористувачами земельного
законодавства, встановленого режиму
використання земель усіх форм
власності відповідно до їх цільового
призначення та умов надання,
відповідно до повноважень, делегованих
Київською міською радою;

- виявляє землі, що використовуються не
за цільовим призначенням та з
порушенням установлених
законодавством вимог;

- здійснює підготовку та видає
розрахунки розміру орендної плати під
час укладання або зміни умов до
договорів оренди земельних ділянок чи
продовження його дії, надає інформацію
в письмовому вигляді щодо використання
громадянами права безкоштовної
приватизації землі в межах м. Києва
станом до 31.12.2012, щодо земельних ділянок
в межах міста Києва, зареєстрованих
Департаментом до 31.12.2012, а також
інформацію про розмір нормативної
грошової оцінки земельної ділянки за
результатами розрахунку відповідно до
рішення Київської міської ради про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Києва.

В процесі розгляду справи встановлено,
що доказом нецільового використання
спірної земельної ділянки є декларація
про початок виконання будівельних
робіт від 15.10.2013 року №7/26-1110/87, саме з
часу її реєстрації суди дійшли
висновку про її нецільове
використання.

Визнаючи протиправною бездіяльність
Департаменту, суди не вказали в чому
саме вона полягала. Не досліджено
обставини обов'язку проведення
Департаментом перевірки ТОВ «МЕЗОКРЕД
ХОЛДІНГ» в період з 15.10.2013 року (дата
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт) до часу
звернення ОСОБА_9 з адміністративним
позовом в суд.

В заяві про приєднання до касаційної
скарги відповідач-2 стверджує, що на
підставі запиту прокуратури м. Києва
від 17.04.2013 року ним було здійснено
обстеження спірної земельної ділянки,
що підтверджується актом обстеження
земельної ділянки №276/05 від 29.04.2013 року.

Стосовно позовних вимог до Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю м. Києва про визнання
протиправною та незаконною дію
Інспекції щодо надання дозволу на
початок будівельних робіт на земельній
ділянці та скасування Декларації про
початок виконання будівельних робіт
від 15.10.2013 №КВ6, суд касаційної
інстанції наголошує наступне.

Задовольняючи позовні вимоги до
Інспекції суди попередніх інстанції
вказали, що документація, передбачена
нормативно - правовими актами України,
на зведення будівлі у третьої особи-2
відсутня, а відтак, будівництво
проводилося самовільно, без
відповідного дозволу органу
державного архітектурно-будівельного
контролю України на виконання робіт з
будівництва.

Як вбачається з приписів статті 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», залежно від
категорії складності Законом
відокремлено різні типи дозвільних
документів, з якими норми права
пов'язують виникнення права на
виконання будівельних робіт:

направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт (щодо об'єктів будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорту) і які не потребують
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт або
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт;

реєстрація декларації про початок
виконання будівельних робіт - щодо
об'єктів будівництва, що належать до
І-ІІІ категорій складності;

видачі дозволу на виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до ІV і V
категорій складності.

Різновидами дозвільних документів є:
направлене повідомлення про початок
виконання будівельних робіт,
зареєстрована декларація про початок
виконання будівельних робіт, дозвіл на
виконання будівельних робіт.

Таким чином, питання виду дозвільного
документа на об'єкт будівництва
пов'язується з категорією складності
такого об'єкта.

В матеріалах справи міститься
зареєстрована Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві декларація про початок
виконання будівельних робіт від 15.10.2013
р. №КВ639, яка у відповідності із
статтею 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
є документом, що надає право виконувати
будівельні роботи.

Суди попередніх інстанцій, не
встановивши до якої категорії
складності належить об'єкт будівництва
на земельній ділянці та чи відповідає
зареєстрована декларація як
дозвільній документ категорії
складності об'єкта, неповно з'ясували
обставини справи та прийшли до
передчасного висновку про відсутність
дозвільної документації (дозволу) на
будівництво об'єкту.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх фактичних обставин,
що мають значення для правильного
вирішення справи, що призвело до
ухвалення рішень, які не відповідають
вимогам щодо законності та
обґрунтованості і таке неправильне
вирішення справи не може бути усунено
судом касаційної інстанції, рішення
судів попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати вищенаведене
та прийняти обґрунтоване та законне
рішення за результатами повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «МЕЗОКРЕД
ХОЛДІНГ» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 травня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року у справі №826/5055/14 - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: