Справа № 2а-3496/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Справа №
9104/141030/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 21
грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області про
перерахунок та виплату разової
грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив поновити строк звернення до
суду за захистом порушених прав,
визнати дії відповідача протиправними
та зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та виплатити позивачу разову грошову
допомогу до 5 травня за 2010-2011 роки і
надалі відповідно до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 18
листопада 2011 року ОСОБА_1 поновлено
строк для звернення до суду за захистом
порушених прав.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 21
грудня 2011 року позов задоволено.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області в частині недоплати ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги, як
інваліду війни II групи інвалідності, до
5 травня за 2010 рік та 2011 рік
протиправними.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_1 разової грошової
допомоги до 5 травня відповідно до ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за 2010-2011 роки з врахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено відмовити.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу. У поданій
апеляційній скарзі просить зазначену
постанову скасувати і прийняти нове
рішення, покликаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
та неврахування істотних обставин
справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що відповідач належним чином і
відповідно до вимог Закону України про
Державний бюджет України на 2011 рік та
постанови Кабінету Міністрів України
№ 341 від 04.04.2011 року виконало свій
обов'язок перед позивачем з виплати
йому щорічної разової грошової
допомоги, як інваліду війни. Просить
врахувати, що воно не є головним
розпорядником коштів для виплати
спірної допомоги і що виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування. Вказує на
порушення судом першої інстанції норм
бюджетного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач є інвалідом війни ІІ групи,
якому відповідно до вимог ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком. Рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року за № 6-рп/2007 визнано, що
звуження змісту та обсягу прав
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави, шляхом
прийняття нових законів або внесення
змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального права і є
правильними.

Встановлено, що позивач має статус
інваліда війни ІІ групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 та відповідно до вимог ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (Закон № 3551-XII) щорічно до 5
травня має право на одержання грошової
допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком, обов'язок щодо виплати якої,
за правилами ст. 171 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статті 12-15 Закону №
3551-XII викладено в новій редакції,
відповідно до якої ветеранам війни
щорічно до 5 травня виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
статті 13 Закону № 3551-XII, відповідно до
якої розмір грошової допомоги
інвалідам війни ІІ групи має становити
8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 13 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для інвалідів
війни повинна становити сім
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги, що позивач звернувся до суду із
даним адміністративним позовом 16
листопада 2011 року та не навів поважних
причин для поновлення строку, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання провести нарахування та
виплату щорічної грошової допомоги за
2010 рік слід залишити без розгляду.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»),

Отже, із урахуванням позовних вимог та
виходячи із встановленого законом
шестимісячного строку для звернення до
адміністративного суду, колегія суддів
приходить до переконання про
правомірність задоволення позовних
вимог позивача про перерахунок та
виплату щорічної допомоги до 5 травня
лише за 2011 рік.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області задовольнити частково,
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 21
грудня 2011 року у справі № 2а-3496/11 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про перерахунок та виплату
разової грошової допомоги як інваліду
війни за 2010 рік - залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 разову
щорічну грошову допомогу за 2011 рік як
інваліду війни ІІ групи відповідно до
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області здійснити перерахунок та
виплату на користь ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги як інваліду
війни за 2011 рік у розмірі восьми
мінімальних розмірів пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту», ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з
врахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов