Справа № 2а-8196/10/0870
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5034/14

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача Ланченко Л.В.

суддів Бившевої Л.І., Лосєва А.М.,
Пилипчук Н.Г., Шипуліної Т.М.

розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
10.09.2014

у справі № 2а-8196/10/0870 (К/800/29201/14)

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Кремнійполімер»

до Державної податкової інспекції у
Заводському районі м.Запоріжжя,
Головного управління Державного
казначейства України в Запорізькій
області

про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області подано заяву про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 10.09.2014, посилаючись на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права: пп.7.7.4, 7.7.5 п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» в ухвалі щодо якої подана
заява про перегляд, та постанові Вищого
адміністративного суду України від
19.08.2010 у справі №К-22735/07.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У відповідності до п. 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 № 2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» подібність правовідносин
означає, зокрема, тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин).
Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Питання про допуск справи до
провадження у Верховному Суді України
вирішується Вищим адміністративним
судом України лише в межах аналізу тих
судових рішень, на які посилається
заявник.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, з огляду на
таке.

Зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від
19.08.2010, яка додана заявником до заяви як
приклад неоднакового застосування
судами норм матеріального права,
вбачається, що зміст правовідносин, які
у ній розглядалися, відмінний від того,
який є у даній справі. Прийняття
зазначеної постанови обумовлене
встановленням факту відсутності факту
поставки попередньо оплаченого товару
та не проведенням платником
коригування податкового кредиту
відповідно до п.4.5 ст.4 Закону України
«Про податок на додану вартість». У той
час, як судове рішення, про перегляд
якого подана заява, обґрунтоване
підтвердженням факту реальності
придбання товарів (послуг), сплачений у
вартості яких ПДВ відноситься до
складу податкового кредиту, при цьому
витрат платника підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції та є
підставою для формування податкового
обліку, а також підтвердженням розміру
заявленого бюджетного відшкодування
про стягнення якого ставиться питання.
При цьому у разі невідшкодування
бюджетної заборгованості з ПДВ право
платника порушується внаслідок
неодержання коштів з бюджету, тому
способом захисту цього права має бути
вимога про стягнення зазначених коштів
(відшкодування заборгованості), що
відповідає практиці застосування норм
матеріального права підтвердженій,
зокрема, постановою Верховного суду
України від 24 лютого 2009 року №2а-2141во08.

Аналіз наведених судових рішень суду
касаційної інстанції не дає підстав
вважати, що ним було неоднаково
застосовано норми матеріального права
у подібних правовідносинах, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних,
відмінних між собою обставин, яким
надавалася правова оцінка, тобто такі
правовідносини не є подібними, в яких
ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України відсутні.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Заводському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області у
допуску справи до провадження для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 10.09.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Л.В. Ланченко

Л.І.Бившева

А.М.Лосєв

Н.Г.Пилипчук

Т.М.Шипуліна