Справа № 159/2894/14а,2а-159/125/14
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.

Справа № 7387/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Ковелі та Ковельському
районі Волинської області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 08 липня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, третя особа
Публічне акціонерне товариство
«Ковельський м'ясокомбінат», про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області (далі - УПФ) про
визнання протиправною відмову
відповідача у призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах та
зобов'язання УПФ призначити йому таку
пенсію з 10.02.2014, покликаючись на те, що
він працював повний робочий день на
роботі із шкідливими і важкими умовами
праці за Списком №2 Виробництв, робіт,
професій, посад і показників на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах (далі - Список №2), а
тому має право у відповідності до п.«б»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) на
призначення пільгової пенсії за віком.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 08 липня 2014 року в справі
№159/2894/14-а заявлений позов задоволено
частково. Зобов'язано УПФ призначити
позивачу пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком №2 у відповідності до
п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ та ч.2 розділу
ХV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 10.02.2014. В решті позову
відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням в
частині задоволених позовних вимог,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю. У поданій апеляційній скарзі
вказує на те, що оскільки позивачем не
додано до своєї заяви потрібні
документи, то робота позивача на
пільгових умовах не підтверджується, а
тому відсутні підстави для призначення
пільгової пенсії.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач досяг потрібного віку та має
відповідний стаж роботи на посаді яка
віднесена до Списку №2, а тому підстав
для відмови у призначенні йому
пільгової пенсії немає.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що у
зв'язку з досягненням 55-ти річного віку
позивач 10.02.2014 звернувся до відповідача
із заявою, в якій просив призначити
йому пенсію за віком на пільгових
умовах, з огляду на наявність
необхідного трудового стажу на посадах
які містяться у Списку №2.

Відповідач відмовив у призначенні
пільгової пенсії позивачу з посиланням
на те, що таким не додано та УПФ не
отримано під час перевірки відомостей,
документи які б свідчили про роботу
ОСОБА_1 у спірні періоди на посаді, що
міститься у Списку №2, а тому робота на
пільгових умовах у період з 01.09.1981 по
30.03.2000 не підтверджується і відсутні
підстави для призначення пільгової
пенсії.

Не погодившись з такою відмовою УПФ,
позивач звернувся до суду із цим
адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.ст.1,2 Закону №1788-ХІІ
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що
особам, які на день введення в дію цього
Закону мають стаж на роботах із
шкідливими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, мають
право на пенсію на пільгових умовах,
яка призначається відповідно до вимог
за віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Відповідно до п.3 Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 №383 «Про затвердження
Порядку застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах» (далі - Порядок
№383) при визначенні права на пенсію за
віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.92 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що
для підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ , п.1
«Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993
№637 (далі - Порядок №637), основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що
Законом №1788-ХІІ та Порядком №637
затверджено, що основним документом, що
підтверджує трудовий стаж для
призначення пенсії - є трудова книжка.
Якщо її немає, або в ній відсутні
свідчення, що визначають право на
пільгову пенсію, можуть бути
витребувані уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 згідно записів в
трудовій книжці працював з 01.09.1981 по
01.03.1982 на посаді учня машиніста
холодильних установок, з 01.03.1982 по 25.12.1992
та з 25.12.1992 по 30.03.2000 на посаді машиніста
холодильних установок.

В свою чергу відповідно до Списку №2,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 - робота
на посаді машиніста холодильних
установок дає право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказане відповідачем не заперечується
та не спростовується.

Посада машиніста холодильних
установок в подальшому відносилася
також до Списку №2 затвердженого
постановами КМУ від 26.01.1991 №10, від 11.03.1994
№162, від 16.01.2003 №36.

Згідно роз'яснення Державного комітету
Ради Міністрів СРСР з питань праці та
заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС
від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування
Списків №1 та №2, передбачає в тих
випадках, коли в Списках №1 і №2
передбачені працівники, які виконують
певні роботи, то правом на пільгове
пенсійне забезпечення користуються
всі працівники, постійно зайняті на цих
роботах, незалежно від найменування їх
професії.

Єдиною підставою для неможливості
врахування стажу роботи позивача на
посаді машиніста холодильних
установок відповідач вказує те, що
підприємством на якому такий працював
не видано відповідної уточнюючої
довідки яка б підтверджувала
спеціальний стаж роботи на вказаній
посаді повний робочий день.

При цьому, апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що жодних доказів
роботи позивача машиністом
холодильних установок не повний
робочий день, відповідачем в силу
положень ч.2 ст.71 КАС України УПФ як суду
першої та і апеляційної інстанцій не
надано.

Покликання Публічного акціонерного
товариства «Ковельський
м'ясокомбінат» (далі - ПАТ) у своїх
письмових поясненнях на те, що на
підприємстві не збереглися необхідні
документи та відомості про роботу
ОСОБА_1 на посаді, яка надає йому право
на призначення пільгової пенсії, як на
підставу для відмови у її призначенні,
суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними, оскільки відсутність
відповідних документів, а так само
недоліки у їх оформленні не можуть бути
підставою для позбавлення особи права
на належну їй пільгову пенсію, якщо із
інших даних, зокрема трудової книжки,
вбачається наявність усіх обставин для
цього.

Більше того, згідно вказаних пояснень
ПАТ, які непідтверджені жодними
належними та допустимими доказами,
позивач з 1978 року працював в основний
робочий час машиністом холодильних
установок 5 годин та 3 години
слюсарем-ремонтником компресорної
дільниці, що свідчить про роботу на
першій посаді не повний робочий день.

Проте, суд апеляційної інстанції
критично оцінює такі доводи ПАТ та
зазначає, що такі обставини не можуть
бути підставою для не видачі
відповідної уточнюючої довідки про
пільговий стаж позивача ПАТ, а також
для відмови у призначенні йому
пільгової пенсії за Списком №2,
оскільки як УПФ так і ПАТ не взято до
уваги, що як посада машиніста
холодильних установок (Розділ ХХХІІ) та
і слюсаря-ремонтника (Розділ ХІ,
підрозділ 2 «Допоміжні роботи», абзац 2)
містяться у Списку №2, а тому у
будь-якому разі свідчать про роботу
позивача повний робочий день на посаді
яка дає право на призначення пільгової
пенсії.

Крім того, судом першої інстанції під
час розгляду даної справи допитані в
якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
підтвердили роботу позивача на посаді
машиніста холодильних установок
повний робочий день.

Відтак, судом апеляційної інстанції
встановлено, що на час звернення про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №2 позивач
досяг 55 років, його загальний трудовий
стаж перевищував 25 років, пільговий
стаж становив не менше 12 років та шість
місяців, що підтверджується записами в
трудовій книжці та показами свідків.

Окрім цього, слід вказати, що посада на
машиніста холодильних установок на
якій працював позивач, у відповідності
до наказу підприємства від 02.08.1995 №104
була атестована, чим підтверджено його
право на пільгове пенсійне
забезпечення (а.с.19-20).

Таким чином, відповідач дійшов
помилкового висновку щодо відсутності
у позивача права на призначення пенсії
на пільгових умовах, оскільки дані
записів зроблених в трудовій книжці
позивача є підставою для зарахування
періоду роботи на вказаних посадах в
трудовий стаж та призначення пенсії на
пільгових умовах.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд,
вважає правомірними висновки суду
першої інстанції щодо наявності у
позивача права на призначення пенсії
на пільгових умовах відповідно до п.«б»
ст.13 Закону №1788-ХІІ, оскільки він досяг
віку і має трудовий стаж, які визначені
у даній нормі Закону, що
підтверджується трудовою книжкою, яка,
відповідно до вимог ст.62 Закону №1788-ХІІ
є основним документом, що підтверджує
стаж роботи.

В іншій частині - щодо відмови у
задоволенні позову про визнання
протиправною відмову УПФ у призначенні
пільгової пенсії, рішення суду першої
інстанції фактично не оскаржується,
тому суд апеляційної інстанції не має
права робити правові висновки щодо
цієї частини судового рішення. Крім
того, рішення суду першої інстанції в
частині, що не оскаржена особою, яка
подала апеляційну скаргу, не може бути
скасовано або змінено апеляційним
судом.

Підсумовуючи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
спору правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм належну
правову оцінку. Доводи апелянта
висновків суду не спростовують та не
дають правових підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 08 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін