Справа № 310/7230/14-а(2а/310/283/14)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2014 рокусправа №
310/7230/14-а(2а/310/283/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М.
Прокопчук Т.С.

розглянувши у письмовому
проваджені в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Бердянськ
та Бердянському районі Запорізької
області на постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 30 вересня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Бердянськ
та Бердянському районі Запорізької
області зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни", -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Бердянськ та Бердянському
районі Запорізької області (далі -
відповідач) про визнання неправомірною
бездіяльністі Управління Пенсійного
фонду України в м. Бердянськ та
Бердянському районі Запорізької
області щодо виплати у неповному
обсязі державної соціальної допомоги
як дитині війни, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату державної соціальної допомоги
як дитині війни у відповідності до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 01.01.2014 року по
день постановлення рішення суду з
урахуванням фактично сплачених сум,
зобов'язати відповідача призначити та
виплачувати у подальшому підвищення до
пенсії.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 30 вересня 2014 року визнано
неправомірною бездіяльність
відповідача, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державну соціальну допомогу як
дитині війни у відповідності до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 16.03.2014 року по
02.08.2014 року, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення
(а.с.4-5).

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне прийняти у своїх висновках
поняття "мінімальна пенсія за віком",
про яке йдеться в ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", оскільки саме це
правове визначення застосовується
виключно в діях відповідача під час
визначення пенсій громадянам та їх
призначення.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008
року.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 28.12.2011 року № 1381 ( із
внесеними змінами), на яку посилається
орган Пенсійного фонду, встановлено, що
дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань") до пенсії
або щомісячного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
підвищення, встановлене статтею 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", провадиться у розмірі 66,43
гривні.

При цьому, Закон України №1622-VIІ "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
яким доповнено "Прикінцеві положення"
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" пунктом 6-7 та
встановлено, що норми і положення
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України було прийнято Верховною Радою
України 31 липня 2014 року (набрав
чинності 03 серпня 2014 року).

Проте, на виконання наданого
зазначеним вище Законом права,
нормативні акти Кабінетом Міністрів
України з приводу встановлення
розмірів виплат до пенсії або
щомісячного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
підвищення, встановлене статтею 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не приймалися.

Положення ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що при її прийнятті
суд першої інстанції у повному обсязі
з'ясував обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205,206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Бердянськ
та Бердянському районі Запорізької
області на постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 30 вересня 2014 року - залишити
без задоволення.

Постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 30 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук