Справа № 514/810/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 514/810/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Тончева Н.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія
О.В.

суддів - Крусяна
А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Тарутинському районі Одеської області
на постанову Тарутинського районного
суду Одеської області від 10 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тарутинському районі Одеської області
про визнання протиправним та
скасування розпорядження, зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним
адміністративним позовом вказуючи, що
вона є отримувачем пенсії за віком та
перебуває на обліку в УПФУ в
Тарутинському районі Одеської області
(пенсійна справа № 125802), однак
продовжує працювати вчителем
математики у загальноосвітній школі с.
Березине Тарутинського району
Одеської області.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ОСОБА_2
12.09.2012 року звернулась до УПФУ в
Тарутинському районі із заявою про
призначення їй пенсії за віком, однак з
12.09.2012 року пенсію не було призначено, а
було перераховано пенсію за віком у
розмірі 963,63 грн. У розрахунок було
взято середньомісячну заробітну плату
працівників, зайнятих у галузі
національної економіки України за 2007
рік на одну особу в цілому по Україні у
розмірі 1197,91 грн.

Із вказаними діями позивач не
погодилась, вважає їх протиправними,
оскільки у розрахунок пенсії
відповідач повинен був взяти показник
середньої заробітної плати працівника
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії, а не
за її перерахунком. Оскільки ОСОБА_2
звернулась у вересні 2012 року, то
показник повинен був бути взятий за 2011
рік, а саме - 2370,53 грн.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд
поновити їй строк звернення до суду,
оскільки строк було пропущено за
важких сімейних обставин та у зв'язку
із юридичною необізнаністю. Також
просила визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати
відповідача здійснити вірне
нарахування та призначення пенсії за
віком, а також стягнути з відповідача
недоплачену пенсію у розмірі 13 425,15 грн.

Відповідач проти позову заперечував з
тих підстав, що позивач у своєму позові
посилається на правову норму, яка
станом на теперішній час втратила
чинність та згідно ст.ст. 99, 100 КАС
України просив залишити позов без
розгляду у зв'язку із пропуском
шестимісячного строку звернення до
суду.

Постановою Тарутинського районного
суду Одеської області від 10 липня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Поновлено строк звернення до
суду з даним позовом. Визнано
протиправним та скасовано
розпорядження 125802 УПФУ в Тарутинському
районі Одеської області від 24.09.2012 року
про перерахунок пенсії. Зобов'язано
УПФУ в Тарутинському районі Одеської
області провести вірне призначення,
нарахування та доплату ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком з 12
вересня 2012 року з врахуванням для
обчислення пенсії визначеного у
встановленому порядку показника
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2011 рік - календарного року, що
передує року нарахування пенсії, з
врахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Постанову звернуто до
негайного виконання.

На вказану постанову відповідачем
подано апеляційну скаргу. Апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити повністю. Апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції при застосуванні показника
середньої заробітної плати за останній
рік, застосовано не чинну редакцію ч. 2
ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до Постанову КМУ від 28.05.2008 року
№ 530 «Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» -
при призначенні пенсії відповідно до
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» для обчислення
пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 вказаного
Закону використовується середня
заробітна плата (дохід) в середньому на
одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка відповідно до Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 16.08.1979
року працювала вчителем математики у
середній школі с. Богданівка
Тарутинського району Одеської області,
26.11.1979 року переведена з Богданівської
середньої школи до Березинської
загальноосвітньої школи Тарутинського
району Одеської області де працювала
там також на посаді вчителя математики
до 19.12.2006 року та звільнена у зв'язку з
виходом на пенсію за вислугу років. При
цьому, 25.12.2006 року позивачка знову
прийнята на посаду вчителя математики
до загальноосвітньої школи с. Березине
Тарутинського району Одеської області,
де вона продовжує працювати до
теперішнього часу.

12.09.2012 року позивачка звернулась до
УПФУ в Тарутинському районі із заявою
про призначення та нарахування пенсії
за віком.

10.10.2012 року ОСОБА_2 було отримано
пенсійне посвідчення як пенсіонер №
НОМЕР_1.

Однак, згідно до розпорядження УПФУ у
Тарутинському районі Одеської області
№ 125802 від 24.09.2012 року ОСОБА_2 було
зроблено не призначення пенсії за
віком, а перерахунок пенсії за віком за
новою формулою та призначено пенсію
щомісячно у розмірі 962,55 грн. В такий
розрахунок було взято середньомісячну
заробітну плату працівників, зайнятих
у галузях національної економіки
України за 2007 рік на одну особу в цілому
по Україні у розмірі 1197,91 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідачем при призначенні та
нарахуванні ОСОБА_2 пенсії
необґрунтовано зроблено висновок про
те, що остання звернулась до ПФУ саме із
заявою про перерахунок, а не про
призначення пенсії.

Колегія суддів не приймає доводи
апелянта про те, що у 2006 році ОСОБА_2 вже
призначалася пенсія, а 12.09.2012 року вона
звернулась до ПФУ із заявою саме про
переведення з пенсії за вислугу років
на пенсію за віком, що нібито
підтверджується заявою ОСОБА_2 від
12.09.2012 року, яка наявна в матеріалах
справи.

Згідно матеріалів справи, фактично
ОСОБА_2 звернулась до ПФУ за
призначенням пенсії за віком 12.09.2012
року, при цьому відповідачем не було
представлено доказів про те, що
позивачу вже призначалася пенсія за
вислугу років у 2006 році і позивачка її
отримувала. Посилання апелянта на
заяву ОСОБА_2 від 12.09.2012 року, в якій
остання нібито просила перевести її з
пенсії за вислугу років на пенсію за
віком, є безпідставними, оскільки в
матеріалах справи відсутня така заява
ОСОБА_2 Не було таку заяву представлено
апелянтом і при зверненні до суду
апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає
встановленим той факт, що ОСОБА_2
звернулась із заявою про нарахування
пенсії з 12.09.2012 року, тому саме з цієї
дати необхідно вірно призначити,
нарахувати та доплатити позивачу
пенсію, враховуючи вже здійснені
виплати.

Аналогічна позиція викладена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 13.03.2014 року у справі №
К/800/55515/13 за позовом ОСОБА_4 д УПФУ в
Тарутинському районі Одеської області
про визнання протиправними дії,
скасування розпорядження та
зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов.

Апелянт, який є суб'єктом владних
повноважень, свою позицію суду не
доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тарутинському районі Одеської області
залишити без задоволення, а постанову
Тарутинського районного суду Одеської
області від 10 липня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький