Справа № 2а-763/11/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/76746/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Шипуліної
Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Товариств аз обмеженою
відповідальністю (ТОВ) «Сага»

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011

у справі №2а-763/11/2070

за позовом ТОВ «Сага»

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова,

треті особи: ТОВ
«Татнафта-Укрнафтопродукт», ПП
«Анкон-Плюс», ТОВ «Макарівська ГНС»,
МПП «Метан», ТОВ «Маклер», ФОП ОСОБА_2,
ТОВ «Авантаж 7»

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 позов
задоволено. Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м.Харкова від 07.10.2010 №/0 та
№/0, від 05.11.2010 №/1 та №/1,
від 19.01.2011 №/2 та №/2.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.05.2011
скасовано, прийнято нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Підставою для визначення позивачеві за
оспорюваними податковими
повідомленнями-рішеннями податкових
зобов'язань з податку на прибуток та на
додану вартість слугували висновки
перевірки, викладені в акті від 22.09.2010 №
5563/23-506/31236109, про порушення вимог пп. 5.2.1
п. 5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та пп.7.2.1 п.7.2пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», що полягало у
неправомірному віднесенні до складу
валових витрат та податкового кредиту
витрат та податку на додану вартість
відповідно за операціями по
організації ТОВ «ТНК-ВР Коммерс»
доставки товару та сплаті винагороди.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, право на валові витрати та
податковий кредит з податку на додану
вартість виникає в результаті
придбання товарів і послуг з метою
використання в господарській
діяльності. При цьому операція з
придбання повинна бути реальною, тобто
повинна мати місце об'єктивна зміна
складу активів платника податків.

У податковому обліку понесені витрати
на придбання послуг мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення, тобто
первинними документами, що містять
інформацію про фактичні господарські
операції, розкривають їх зміст та
обсяг.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували обґрунтованість
понесених витрат, зокрема розкривали
зміст та обсяг господарської операції,
підстави для висновку про правомірне
віднесення до складу валових витрат
суми вартості таких послуг відсутні.

Судом апеляційної інстанції в
зазначеному аспекті оцінено документи,
надані платником податків на
підтвердження свого права на валові
витрати та податковий кредит.

Зокрема, досліджено умови договорів
укладених з ТОВ «ТНК-ВР Коммерс» на
поставку нафтопродуктів №0132-06/П від
18.01.2006 та №0089-09/П від 20.01.2009, що включали
в себе умови що у загальну вартість
товару входить вартість доставки
товару до станції відправлення. Згідно
до датків до договору постачальник ТОВ
«ТНК-ВР Коммерс» за дорученням і за
рахунок покупця здійснює організацію
доставки товару до станції
призначення, вказаній у відповідній
заявці. Таким чином, умовами договорів
на позивача покладений обов?язок по
оплаті постачальнику витрат з
організації поставки товарів, однак
фактичне надання таких послуг не
підтверджено достатніми доказами -
первинними документами, які б
розкривали зміст та обсяг придбаних
послуг, а також їх виконання ТОВ «ТНК-ВР
Коммерс» та саме на забезпечення
вищезазначених договорів.

Таким чином, за встановлених судом
апеляційної інстанції обставини щодо
відсутності факту підтвердження
господарських операцій позивача
достатніми первинними бухгалтерськими
документами, формування валових витрат
та податкового кредиту не може бути
визнано обґрунтованим.

Зважаючи на дотримання судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
надану судом правову оцінку
обставинам, на які посилалися сторони,
обґрунтовуючи свої вимоги та
заперечення, та враховуючи межі
перегляду справи судом касаційної
інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, касаційна скарга залишається
без задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сага»
відхилити, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Т.М.Шипуліна