Справа № 815/2510/14
Суддя: Алєксєєв В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2510/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Алєксєєва В.О.

суддів - Милосердного М.М.,

- Ступакової І.Г.,

при секретарі - Курбатової Д.В.

з участю: представника фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області - Кириленка Андрія
Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 08
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 09 грудня 2013 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування у
розмірі 39 718, 30 грн. за порушення пп.49.18.5
п.49.18 ст. 49, ст. 138, п.177.1, п.177.2, п.177.4, п.177.5
ст. 177 ПК України, ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказував на те, що ним правомірно
сформовано суми валових витрат з
податку на доходи фізичних осіб за 2012
рік, що підтверджується відповідними
первинними документами податкового та
бухгалтерського обліку.

Відповідачем позов не визнано,
оскільки позивачем не була подана
декларація з податку на доходи
фізичних осіб за 2012 рік та при
проведенні перевірки ним не були
надані відповідні документи
податкового та бухгалтерського обліку,
які б підтверджували понесені ним
витрати підприємницької діяльності за
2012 рік.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2014 року в задоволені позовних вимог
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Вирішуючи справу, судом першої
інстанції встановлено, що на підставі
наказу ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси від 06 серпня 2013 року №165
посадовими особами відповідача, в
період з 09 серпня 2013 року по 19 серпня 2013
року була проведена позапланова
невиїзна документальна перевірка
діяльності позивача за період з 01 липня
2010 року по 30 червня 2013 року.

За результатами перевірки був
складений акт №430/15-54-17-03/НОМЕР_1 від
27 серпня 2013 року, яким були
встановлені порушення позивачем за
перевірений період п.49.18.5 п.49.18 ст. 49, ст.
138, п.177.1, п.177.2, п.177.4 та п.177.5 ст. 177 ПК
України, ст. 13, ст. 14 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян".

На підставі цього акта перевірки
відповідачем 09 грудня 2013 року було
прийняте податкове
повідомлення-рішення № щодо
нарахування податку з прибутку
фізичних осіб в розмірі 33 192, 08 грн. та
нараховані штрафні санкції в розмірі 6
526, 22 грн.

24 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_2 було подано
до ГУ Міндоходів в Одеській області
скаргу на податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 16 вересня 2013 року.

Рішенням про результати розгляду
первинної скарги ГУ Міндоходів в
Одеській області від 14 листопада 2013
року №485/13/15-32-10-02-08 скасоване податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси від 16
вересня 2013 року № у частині
донарахування податку з доходів
фізичних ociб на суму 78, 18 грн. та
застосування штрафних санкцій з
вказаного податку на суму 1 961, 35 грн., а
первинну скаргу ФОП ОСОБА_2 в цій
частині - задоволено, в іншій частині
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси від 16
вересня 2013 року №, а первинну
скаргу ФОП ОСОБА_2 в цій частині - без
задоволення.

З урахуванням викладеного вище
рішення, в результаті заниження
чистого оподатковуваного доходу на
суму 244 113, 50 грн., занижено податок на
доходи фізичних ociб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування та підлягає
сплаті до бюджету за період з 01 липня 2010
року по 31 грудня 2012 року у сумі 33 192, 03
грн., у т.ч. по періодам: з 01 липня 2010 року
- 31 грудня 2010 року на суму 7 767, 20 грн. (56 048
грн. х 15% - 640 грн.); 2011 piк на суму 9 753, 96 грн.
(75 053 грн. х 15% - 1 504 грн.); 2012 рік на суму
15 670, 92 грн. (113 012, 5 грн. х 15% - 1 281 грн.).

На підставі вищезазначеного рішення
про результати розгляду первинної
скарги ГУ Міндоходів в Одеській
області, ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси винесено податкове
повідомлення-рішення від 09 грудня 2013
року №000421703, яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на доходи фізичних осіб на 33 192,
08 грн. та нарахована штрафна санкція у
розмірі 6 526, 22 грн. (170 грн.; 25 424, 88 грн. х 25%
за заниження податку за 2011 рік та 2012
рік).

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відсутні
докази того, що позивач протягом 2012
року поніс витрати підприємницької
діяльності, у зв'язку з чим підприємець
не мав права відносити вказані кошти до
складу власних витрат з податку на
доходи фізичних осіб цього податкового
періоду, що і є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія не погоджується з цими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.75.1.2 ст. 75 ПК України -
документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами проведеної перевірки був
складений акт №430/15-54-17-03/НОМЕР_1 від 27
серпня 2013 року "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01
липня 2010 року по 30 червня 2013 року".

Проте, в п.1.8 вказаного акта зазначено,
що перевірка проведена в приміщенні
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
Одеської області ДПС за адресою: м.
Одеса, вул. Ак. Заболотного, 38-а, кабінет
13, тобто фактично податковим органом
була проведена документальна невиїзна
перевірка, а не документальна виїзна
перевірка, як передбачено наказом №165
від 06 серпня 2013 року, що помилково не
було встановлено судом першої
інстанції.

Підпунктом 78.1.2 п.78.1 ст. 78 ПК України
визначено, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин, а саме платником податків не
подано в установлений законом строк
податкову декларацію або розрахунки,
якщо їх подання передбачено законом.

Колегія суддів також акцентує увагу на
тому, що судом першої інстанції при
вирішенні справи не був врахований той
факт, що згідно наказу ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси №165 від 06
серпня 2013 року "Про проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки" підставою для її проведення
є подання заяви про зняття з обліку
платника податків, проте підприємцем
не було подано такої заяви, а фактично
перевірка була проведена, у зв'язку з
неподанням декларації про майновий
стан і доходи за 2012 рік відповідно до
п.1.3 вказаного акта.

Разом з цим, при апеляційному розгляді
справи, представником податкового
органу не заперечувався той факт, що
перевірка була проведена в приміщенні
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
Одеської області ДПС, тобто як невиїзна
документальна перевірка, а підстава
для її проведення в наказі №165 від 06
серпня 2013 року зазначена невірно.

В акті перевірки №430/15-54-17-03/НОМЕР_1 від 27
серпня 2013 року податковим органом
зазначено та не заперечувалось при
апеляційному розгляді справи, що
ФОП ОСОБА_2 до перевірки не були
надані первинні документи, які
підтверджують витрати, а саме
квитанції про сплату придбаного
товару, у зв'язку з чим в порушення
пп.49.18.5 п.49.18 ст. 49, ст. 138, п.177.1, п.177.2, п.177.4,
п.177.5 ст. 177 ПК України, ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян"
апелянтом завищено валові витрати на
протязі перевіряємого періоду на
загальну суму 128 946, 50 грн.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" (який діяв на час
виникнення спірних правовідносин) -
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Статтею 117 ПК України визначено, що
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в п.167.1 ст. 167
цього Кодексу (п.177.1).

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця (п.177.2). До переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу
(п.177.4).

Згідно п.138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
основною господарською діяльністю ФОП
ОСОБА_2 у перевіряємий період була
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами.

Під час проведення перевірки апелянтом
було надано книги обліку розрахункових
операцій, копії торгових патентів,
ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
довідку про рух коштів по рахунку в
банку, копії видаткових та податкових
накладних, товарно-транспортні
накладні, що зафіксовано в акті
перевірки №430/15-54-17-03/НОМЕР_1 від 27
серпня 2013 року.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що надані підприємцем фіскальні
чеки не є доказом проведення оплати, та
відповідно, понесення витрат,
пов'язаних з його підприємницькою
діяльністю, оскільки ненадання
вказаних документів під час проведення
перевірки спростовується тим, що
перевірка була проведена у приміщенні
податкового органу, а не за місцем
здійснення підприємницької діяльності
за адресою: Білгород-Дністровський
район, смт. Затока, район Сонячний, б/в
"Жемчужна", кафе-бар "Панорама" де і
зберігаються усі первинні документи,
пов'язані з господарською діяльністю
апелянта. Також, при цьому необхідно
враховувати той факт, що підприємець
був необізнаний щодо переліку
документів необхідних для проведення
такої перевірки, оскільки податковим
органом не надсилались відповідні
запити, що передбачено п.20.1.14 ст. 20 ПК
України, а саме те, що у разі виявлення
порушення вимог податкового чи іншого
законодавства України, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, надсилати
платникам податків письмові запити
щодо надання засвідчених належним
чином копій документів.

Окрім цього, судом першої інстанції не
було враховано те, що 16 травня 2010 року
ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про
співпрацю у сфері надання послуг
громадського харчування та торгівлі в
кафе "Панорама" з ФОП ОСОБА_5, тобто
відповідальною за зберігання
первинних документів, які пов'язані з
господарською діяльністю була також і
ФОП ОСОБА_5

Також, колегія суддів вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції, що надані підприємцем
фіскальні чеки (а.с.32-40) не
підтверджують того, що платником за
цими платежами є саме апелянт, а отже не
є доказом понесення витрат, пов'язаних
з підприємницькою діяльністю, оскільки
ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому, судова колегія суддів
акцентує до увагу на тому, що правила
податкового обліку не передбачають
будь-яких спеціальних вимог до форми
або виду первинного документу, до їх
оформлення та заповнення. До
документів, які засвідчують факт
придбання товару, робіт, послуг, діюче
законодавство висуває лише одну умову -
вони повинні засвідчувати фактичне
отримання товару та його оплату.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що вчинені контролюючим
органом процедурні порушення
помилково не були враховані судом
першої інстанції при вирішенні справи,
оскільки ці порушення вплинули на
можливість платника податків
захистити свої права під час
проведення перевірки, зокрема, надати
документи, які підтверджують сплату за
отриманий товар, а отже і формування
валових витрат, що передбачено ст. 138 ПК
України, які знаходились безпосередньо
у кафе "Панорама" за місцем здійснення
підприємницької діяльності, та що в
свою чергу призвело до висновків
податкового органу про ненадання таких
документів.

Таким чином, судом першої інстанції, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів зроблено помилковий висновок
про доведеність податковим органом, на
якого в силу норми ч.2 ст. 71 КАС України
покладається обов'язок доказування
правомірності прийнятого податкового
повідомлення-рішення, у зв'язку з чим
вимоги щодо його скасування підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів, керуючись п.3, п.4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ФОП ОСОБА_2 задовольнити в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.3, п.4
ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254
КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2014 року скасувати, прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання нечинним
та скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 09 грудня 2013 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у розмірі 39
718, 30 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі.

Головуючий:
В.О. Алєксєєв

Суддя:
М.М.
Милосердний

Суддя:
І.Г.
Ступакова