Справа № 820/17804/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 грудня 2014 р.
№ 820/17804/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Єгупенко В.В. розглянувши в порядку
письмового провадження в приміщенні
суду в м.Харкові адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про скасування
постанов та зобов'язання вчинити певні
дії ,-В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом та просить
суд скасувати постанову ДВС
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про
накладання штрафу № 44175143 від 04.09.2014
року; скасувати постанову ДВС
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про арешт
рухомого майна № 44175436 від 01.08.2014 року,
зобов'язати відділ ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області надати час для
самостійного виконання рішення суду в
частині приведення квартири № 90, в
попередній стан, який існував до
початку реконструкції, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відділ
ДВС Лозівського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області виконати необхідні
першочергові дії, а саме накласти
стягнення на кошти боржника, що
розміщені на картковому рахунку
"Мега-банк" м.Лозова у відновідності до
ст.57, 59 Закону України "Про виконавче
провадження".

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що спірні постанови
необґрунтовані, прийняті в порушення
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» та є такими, що обмежують
його права.

Позивач у судове засідання не прибув,
надав суду клопотання в якому просив
розглядати справу без своєї участі.

Відповідач у судове засідання свого
уповноваженого представник не
направив, про час, дату та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що в матеріалах
справи свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення,
причини неявки суду не повідомив,
клопотань про відкладення розгляду
справи чи слухання справи за
відсутності представника відповідача
суду не надавав.

Таким чином, враховуючи положення ч.4
ст.122 КАС України, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі сторін, за
наявними в ній доказами, в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. Таким чином,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подані сторонами
документи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступного
висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.06.2014 року Лозівським міськрайонним
судом Харківської області по справі №
629/2831/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
захист права власності та приведення
об'єкту самочинного будівництва (
реконструкції) до первісного стану
винесено рішення, згідно якого ОСОБА_1
було зобов'язано за власні кошти
здійснити приведення квартири № 90, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у
попередній стан, який існував до
початку самочинної реконструкції
шляхом улаштування перегородки між
приміщенням коридору та кухні,
утворенням приміщень ванної кімнати та
вбиральні з прокладанням в них труб
водопостачання та каналізації,
встановленням приладів сантехніки,
утворенням дверних блоків,
улаштуванням вентиляційних каналів та
демонтажу самовільно побудованих
споруд, та 21.07.2014 року видано виконавчий
лист ( а.с.49).

Також судом встановлено, що за вказаним
рішенням користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 було
стягнуто судовий збір 114,71 грн. та
витрати за проведення судової
будівельно - технічної експертизи 2448,00
грн., а всього: 2562,71 грн. та видано
виконавчий лист ( а.с.37).

Дані виконавчі листи за заявою ОСОБА_2
було прийнято на виконання ДВС
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області та 25.07.2014
року було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 44175436 по виконанню стягнення на
користь стягувача судового збору та
витрат за проведення експертизи, в якій
встановлено строк для добровільного
виконання боржником до 02.08.2014 року (
а.с.40), а також 25.07.2014 року було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 44175143 по виконанню
зобов'язання боржником приведення за
власні кошти квартиру № 90 , що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у
попередній стан, який існував до
початку самочинної реконструкції, в
якій встановлено строк для
добровільного виконання боржником до
02.08.2014 року ( а.с.50).

Дані постанови було направлено для
добровільного виконання боржнику про
що свідчать супровідні листи від 25.07.2014
року вих.№ 486/6 ( а.с.41) та № 4855/6 ( а.с.51).

У зв'язку з невиконанням рішення суду в
частині приведення квартири до
попереднього стану перед
реконструкцією та несплатою існуючого
боргу боржником державним виконавцем
01.08.2014 року по ВП № 44175436 та ВП № 44175143
винесено постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження(а.с.42,52), про що було
внесено запис до відповідного
державного реєстру та які направлені
на адресу ОСОБА_1.( супровідні листи від
01.08.2014 року за вих. № 7498/6 ( а.с.43) та № 7497-6(
а.с.53).

У подальшому по ВП № .09.2014 року
було винесено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату (доходи)
боржника, якою зобов'язано головного
бухгалтера ВУВГ Дніпро - де працює
позивач, проводити 20% утримання в
рахунок погашення боргу та звітувати
про виконання, а за невиконання
рішення суду в частині приведення
квартири до попереднього стану перед
реконструкцією, про що 04.09.2014 року було
складено акт державного виконавця ( а.с.
54) по ВП № .09.2014 року винесено
постанову про накладення штрафу в
розмірі 170 грн.( а.с.55) яка була
направлена на адресу боржника ( супр.
Лист від 04.09.2014 р. за вих..№ 8230/08-27/6 (а.с.56).

З матеріалів справи вбачається, що
12.09.2014 року державним виконавцем у
присутності понятих було повторно
обстежено вищевказану квартиру та
встановлено, що боржник розпочав
реконструкцію, про що складено
відповідний акт ( а.с.57).

Згідно статті 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 1, п.5, п.6, п.13 ч.3
ст.11 Закону державний виконавець має
право проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку; накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах; накладати стягнення у
вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону визначено,
що сторони виконавчого провадження
мають право ознайомлюватися з
матеріалами виконавчого провадження,
робити з них виписки, знімати копії,
заявляти відводи у випадках,
передбачених цим Законом, оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця з питань
виконавчого провадження у порядку,
встановленому цим Законом, подавати
додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та
письмові пояснення, висловлювати свої
доводи та міркування з усіх питань, що
виникають у ході виконавчого
провадження, у тому числі під час
проведення експертизи, заперечувати
проти клопотань, доводів та міркувань
інших учасників виконавчого
провадження та користуватися іншими
правами, наданими законом.

Згідно положень ч.1 ст.17 Закону
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 ст.17 Закону
передбачено, що підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі документи, зокрема виконавчі
листи, що видаються судами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 підставною для
відкриття виконавчого провадження є
заява стягувача.

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону 1. Копії
постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Відповідно до матеріалів справи,
відповідні постанови державного
виконавця по зазначеним виконавчим
провадженням були надіслані боржнику
за адресою АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, позивач зазначає,
що йому було невідомо про відкриття
виконавчих проваджень ВП № 44175436 та ВП
№ 44175143, оскільки відповідних постанов
він не отримував, а, отже був
необізнаний про існування строків для
добровільного виконання рішення суду,
натомість отримав постанову про
накладення арешту, яка складена, на
його думку, з порушенням чинного
законодавства та процедури, чим
порушено його право на її оскарження,
оскільки відповідач повинен був
призначити стягнення на кошти на
рахунках у банках ( перерахування
заробітної плати) так як позивач є
офіційно працевлаштованою особою та
постанову про накладення штрафу за
невиконання рішення суду, яка також, на
його думку є незаконною, за
вищевказаними посиланнями.

З урахуванням наведеного суд звертає
увагу, що до матеріалів справи не було
надано належним чином завірених копій
повідомлень про отримання боржником
постанов про відкриття виконавчих
проваджень № 44175436 та № 44175143.

Частиною 1 ст. 89 Закону встановлено, що у
разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від
сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Отже, з цього боку суд вбачає порушення
права позивача на добровільне
виконання рішення суду, а факт
неотримання постанов про відкриття
виконавчого провадження, де зазначено
відповідний строк є поважною причиною
невиконання рішення про зобов'язання
зобов'язує боржника виконати певні
дії.

Відповідно ч.1 ст.35 Закону за наявності
обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони
були позбавлені можливості
скористатися правами, наданими їм
цим Законом, державний виконавець
може відкласти виконавчі дії за
заявою стягувача чи боржника або з
власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє
сторонам.

За таких обставин суд вважає для
відновлення вправ позивача скасувати
постанову ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про накладання
штрафу № 44175143 від 04.09.2014 року та
зобов'язати відділ ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області поновити строк для
добровільного виконання рішення суду в
частині приведення квартири № 90, в
попередній стан, який існував до
початку реконструкції, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає
наступне.

Державний виконавець в порядку п.3 ч.2 ст
57 Закону може накладати арешт на майно
боржника шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, що й було зроблено, а саме:
відповідачем винесено по ВП № 44175436 та
ВП № 44175143 постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

При цьому позивач наголошував про
обмеження такими виконавчими діями
його прав у володінні, розпорядженні
та користуванні всім його власним
майном, що забезпечується ст. 41
Конституції України, оскільки
накладаючи арешт на його майно
відповідач не складав ніякого опису
майна, протоколу тощо.

Суд зазначає, що не зважаючи на те, що
виконавчий процес перш за все
спрямовується на поновлення прав
стягувача, не менш актуальною
проблематикою виконавчого провадження
є забезпечення дотримання
процесуальних прав боржника під час
вчинення виконавчих дій, при цьому
особливу увагу законодавцем звернуто у
виконавчій процедурі насамперед на
питання недопущення зловживання
боржником своїми процесуальними
правами, що унеможливлює чи ускладнює
виконання рішення державним
виконавцем, тому слід відмітити, що у
даному випадку оскаржувані постанови
про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на
його відчуження винесені виключно з
метою забезпечення реального
виконання рішення суду відповідно до
ч.1 ст. 57 Закону, а посилання позивача
стосовно відсутності акту опису майна
суд не бере до уваги, оскільки арешт
здійснений на все наявне майно
боржника, а не на конкретні матеріальні
цінності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Такими заходами є зокрема звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника в
порядку, передбаченому главою 6 Закону.

Позивачем стверджується про
незастосування органом ДВС вказаної
норми, але, як вже зазначалось вище в
описовій частині постанови, такі дії
відповідачем було вчинено.

За таких обставин у цих частинах
позовних вимог слід позивачу
відмовити.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у ч.2 ст.19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України,

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оскільки судовим розглядом
встановлено факт порушення прав
позивача щодо можливості
добровільного виконання рішення
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області та, як наслідок
застосування заходів відповідальності
у вигляді постанови про накладення
штрафу та відсутності порушення його
прав винесеними постановами від 01.08.2014
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, то за
таких обставин позовна заява підлягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 160-
163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про
скасування постанов та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Скасувати постанову Відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про накладання
штрафу № 44175143 від 04.09.2014 року

Зобов'язати відділ Відділ державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області поновити строк для
добровільного виконання рішення суду в
частині приведення квартири № 90, в
попередній стан, який існував до
початку реконструкції, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Єгупенко В.В.