Справа № 683/852/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/852/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сагайдак І.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

26 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю секретаря судового
засідання: Марцісь Ю.А.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

предстаника відповідача: Моргун Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 14 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Старокостянтинівському районі про
перерахунок пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області з позовом до УПФУ
у Старокостянтинівському районі про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії. Позовні вимоги мотивовано тим,
що 05 січня 2013 року УПФ України у
Старокостянтинівському районі
призначило ОСОБА_2 пенсію за віком.
Однак, при визначенні
середньомісячного заробітку для
обчислення пенсії відповідачем не
взято до уваги його заробіток за період
роботи у ЗАТ «Криогенмонтаж» Російська
Федерація, а саме з 01.07.2000 року по 25.05.2011
року та з 10.08.2011 року по 31.12.2011 року.
Вважаючи такі дії протиправними,
просив зобов'язати Управління
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням заробітної плати за
вказаний період.

Постановою Старокостянтинівського
районного суду від 14.05.2014 року у
задоволенні позову відмовлено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Старокостянтинівського
районного суду від 14.05.2014 року, та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні позивач (апелянт)
апеляційну скаргу підтримав у повному
обсязі за обставин, викладених у ній,
просив постанову
Старокостянтинівського районного суду
від 14.05.2014 року скасувати, дав
пояснення, аналогічні доводам,
викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечив, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач ОСОБА_2
перебуває на обліку в УПФ України у
Старокостянтинівському районі, та з 05
січня 2013 року отримує пенсію за віком,
розмір якої з 01 грудня 2013 року складає
979 грн. 85 коп.

Позивач з 15 червня 1998 року по 01 липня 2010
року, з 04 серпня 2010 року по 20 травня 2011
року, з 10 серпня 2011 року по 20 липня 2012
року, з 20 серпня 2012 року по 24 жовтня 2012
року працював на території Російської
Федерації в ЗАТ «Криогенмонтаж». Усі
зазначені періоди роботи на вказаному
підприємстві зараховано відповідачем
до страхового стажу ОСОБА_2

Для обчислення пенсії позивач надав
відповідачу довідки про заробітну
плату в ЗАТ «Криогенмонтаж» №8/б від 17
липня 2012 року за період роботи з 1998 по
2004 рік, №8/б від 12 липня 2012 року за
період роботи з 2005 по 2010 рік, № 8/б від 01
серпня 2012 року за період роботи з 2011 по
2012 рік.

Разом з тим, відповідачем при
обчисленні пенсії не взято до уваги
заробітну плату, яку отримував ОСОБА_2
в ЗАТ «Криогенмонтаж» за періоди
роботи з 01 липня 2000 року по 25 травня 2011
року та з 10 серпня 2011 року по 31 грудня 2011
року, у зв'язку із тим, що ЗАТ
«Криогенмонтаж» відкликало зазначені
довідки, і просило вважати їх
недійсними, оскільки з червня 1998 року
по грудень 2011 року на позивача не
нараховувались та не сплачувались
страхові внески до Пенсійного фонду
Російської Федерації.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року, законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Одним із міжнародних договорів з
питань пенсійного забезпечення, який
підписала Україна, стала
багатостороння Угода про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних держав в
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, зобов»язання за якою
взяли на себе дев»ять держав - учасниць
СНД, в тому числі Україна та Російська
Федерація.

Статтями 5 та 6 цієї Угоди визначено, що
Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав-учасниць Угоди.
Призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання. Для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться із
заробітку (доходу) за періоди роботи,
які зараховуються до трудового стажу. У
разі, якщо в державах-учасницях Угоди
запроваджена національна валюта,
розмір заробітку (доходу) визначається
виходячи з офіційно встановленого
курсу на момент призначення пенсії.

Згідно ст.1 цієї Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
цієї Угоди та членів їхніх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Відповідно до положень ч.1 ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року, для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
весь період страхового стажу починаючи
з 01 липня 2000 року. За бажанням
пенсіонера та за умови підтвердження
довідки про заробітну плату первинними
документами у період до 01 січня 2016 року
або в разі, якщо страховий стаж,
починаючи з 01 липня 2000 року становить
менше 60 місяців, для обчислення пенсії
також враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 01
липня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період
страхового стажу до 01 липня 2000 року
враховується для обчислення пенсії на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (дохід), виданих у
порядку, встановленому законодавством,
а за період страхового стажу починаючи
з 01 липня 2000 року - за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку.

Згідно ч.1 ст.100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05 листопада
1991 року органи, що призначають пенсії,
мають право вимагати відповідні
документи від підприємств, організацій
і окремих осіб, а також в необхідних
випадках перевіряти обґрунтованість
їх видачі.

Судом першої інстанції встановлено, що
для обчислення пенсії за віком ОСОБА_2
надав до УПФ України у
Старокостянтинівському районі довідки
про заробітну плату в ЗАТ
«Криогенмонтаж» №8/б від 17 липня 2012
року за період роботи з 1998 по 2004 рік,
№8/б від 12 липня 2012 року за період
роботи з 2005 по 2010 рік, № 8/б від 01 серпня
2012 року за період роботи з 2011 по 2012 рік.

З метою перевірки достовірності видачі
наданих позивачем довідок про
заробітну плату та отримання
індивідуальних відомостей з системи
персоніфікованого обліку Пенсійного
фонду Російської Федерації
відповідачем було надано відповідний
запит до ГУ ПФРФ по м. Москві та
Московській області.

Із отриманих на запит документів
вбачається, що за повідомленням ЗАТ
«Криогенмонтаж» №Б-17 від 15 квітня 2013
року позивач дійсно працював на
підприємстві з 15 червня 1998 року по 31
грудня 2011 року, однак страхові платежі
до Пенсійного фонду з його заробітної
плати не перераховувались, а тому ЗАТ
«Криогенмонтаж» просить вважати
недійсними довідки про заробітну
плату, які видані ОСОБА_2 за період його
роботи з 15 червня 1998 року по 31 грудня 2011
року.

Зазначені обставини, а також те, що до 01
січня 2012 року позивач не був
зареєстрований у системі
персоніфікованого обліку, і за нього не
утримувались страхові платежі до
Пенсійного фонду Російської Федерації,
підтверджує і Головне управління
Пенсійного фонду по м. Москві та
Московській області у своєму листі
№330-45 від 13 січня 2014 року, в зв'язку із
чим також просить вважати недійсними
видані довідки про заробітну плату
позивача №8/б від 17 липня 2012 року, від 12
липня 2012 року та від 01 серпня 2012 року за
період його роботи з червня 1998 року по
грудень 2011 року, оскільки у них
міститься посилання на сплату
страхових внесків до пенсійного фонду,
що не відповідає дійсності.

Оскільки ЗАТ «Криогенмонтаж» та
Головне управління Пенсійного фонду по
м. Москві та Московській області не
підтвердило дійсність довідок про
заробітну плату ОСОБА_2 за період його
роботи в ЗАТ «Криогенмонтаж», суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що відповідач УПФ
України у Старокостянтинівському
районі правомірно не взяв до уваги ці
довідки при обчисленні пенсії
позивачу.

Посилання позивача (апелянта) на
наявність у нього страхового свідоцтва
обов'язкового пенсійного страхування
Російської Федерації (а.с.25) та
повідомлення про стан індивідуального
особового рахунку (а.с.22) встановлених
обставин не спростовують. Надані
позивачем матеріали, на переконання
колегії суддів апеляційного суду, не
відповідають критеріям належності і
допустимості доказів у розумінні ст. 70
КАС України, оскільки не дають
можливості встановити достовірність
зазначених у них відомостей. Зокрема,
надана виписка особового рахунку від
19.05.2014 року (а.с. 59-71) містить 13 аркушів,
однак не прошита і не пронумерована, не
засвідчена печаткою та підписом
посадової особи, яка її склала.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 14 травня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
01 грудня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.