Справа № 821/3664/14
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3664/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Гомельчук С.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Курмановій І.І.,

за участі: представник
позивача - Паук І.В. (довіреність від
14.11.2014 р.),

представник
відповідача - Віннічук В.В. (довіреність
від 26.12.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної виконавчої служби
України на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2014 року по справі за
адміністративним позовом Пенсійного
фонду України до Державної виконавчої
служби України про визнання дій
протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Пенсійний фонд України (далі - позивач,
або ПФУ) звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України (далі -
відповідач, або ДВС України) про
визнання протиправними дій щодо
винесення постанов від 13 серпня 2014 року
ВП № 43589682 про накладення штрафу та від
13 серпня 2014 року ВП № 43589682 про
стягнення виконавчого збору та
скасування цих постанов.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2014 року вказаний
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову, наголошуючи,
зокрема, на правомірності винесення
оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав вимоги поданої
апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
відповідача та просив залишити останню
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року у справі № 821/4550/13-а позивача
зобов'язано зарахувати ОСОБА_5 до
пільгового стажу період роботи в
районах Крайньої Півночі колишнього
СРСР з 04 березня 1982 року по 08 жовтня 1991
року та зробити перерахунок
нарахованої пільгової пенсії з 20
грудня 2012 року з урахуванням
пільгового стажу за роботу в районах
Крайньої Півночі.

Постанову звернуто до негайного
виконання.

Виконавчий лист по адміністративній
справі виданий стягувачеві 17 березня
2014 року.

05 червня 2014 року державним виконавцем
ВПВР ДВС України Юхименко О.С. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 43589682 з виконання
вищевказаного виконавчого документу,
яка отримана позивачем згідно з
відбитком штампу вхідної
кореспонденції - 18 червня 2014 року вх. №
3204/7.

Вказаною постановою ПФУ зобов'язано
самостійно виконати рішення суду
негайно, про що повідомити державного
виконавця не пізніше наступного дня
(пункт 2).

Постановою від 13 серпня 2014 року за
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, на позивача
накладено штраф в розмірі 680 грн.

Крім того, за невиконання боржником у
наданий строк виконавчого документа та
ненадходження до ДВС підтверджуючих
документів виконання рішення суду
державним виконавцем винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору в сумі 1360 грн. від 13 серпня 2014
року.

Не погодившись з вказаними рішеннями
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи заявлений
адміністративний позов, суд першої
інстанції, враховуючи, що станом на 07
серпня 2014 року судове рішення виконано
позивачем у самостійному порядку, про
що відповідачу стало відомо 12 серпня 2014
року, та з урахуванням наявних у ПФУ
поважних причин несвоєчасного
виконання постанови суду, які
об'єктивно не залежали від
волевиявлення позивача та пов'язані із
встановленим законом порядком
здійснення повноважень через утворені
в установленому порядку територіальні
органи, про що відповідача було
повідомлено листом від 24 червня 2014
року, що унеможливило негайне
виконання рішення суду, дійшов
висновку, що спірні постанови винесені
відповідачем необґрунтовано, без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішень.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Так, умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 названого Закону
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 5 вказаного Закону
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України. Невиконання законних вимог
державного виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Частинами 1 та 3 статті 6 зазначеного
Закону встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Частиною 2 статті 25 «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

При цьому, згідно вимог частини 4
зазначеної статті у разі відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом про конфіскацію майна,
стягнення періодичних платежів,
забезпечення позовних вимог або якщо
рішення підлягає негайному виконанню
строк, встановлений частиною 2 цієї
статті, не надається.

У разі якщо рішення підлягає негайному
виконанню, державний виконавець
відкриває виконавче провадження не
пізніше наступного робочого дня після
надходження документів, зазначених у
статті 17 цього Закону, і невідкладно
розпочинає його примусове виконання (ч.
4 ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною 2 статті
25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Також, згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною 2 статті 25 цього
Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

У разі невиконання боржником у той
самий строк рішення немайнового
характеру виконавчий збір стягується в
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
фізичної особи і в розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи.

У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.
Постанова про стягнення виконавчого
збору може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року № 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії чи бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
витрати виконавчого провадження та
виконавчий збір стягується за
постановою державного виконавця з
боржника, якщо останній не виконав
рішення добровільно в установлений для
цього строк і воно було виконане
примусово. Суд може визнати стягнення
виконавчого збору необґрунтованим,
якщо встановлений державним
виконавцем строк для добровільного
виконання рішення не узгоджувався зі
строками, встановленими Законом
України «Про виконавче провадження», і
був нереальним.

Аналіз вказаних правових норм свідчить
про те, що державним виконавцем може
бути винесено постанову про накладення
штрафу виключно у разі невиконання
боржником судового рішення без
поважних причин, а також стягнути з
боржника виконавчий збір, якщо
останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконане примусово.

Згідно з п. 7 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23 липня
2014 року № 280, Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Заява про призначення (перерахунок)
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально
(ч. 1 ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 24
червня 2014 року, на підставі здійснення
пенсійного забезпечення ОСОБА_5
управлінням Пенсійного фонду України в
Цюрупинському районі Херсонської
області, позивачем направлено на його
адресу постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 43589682
разом із супровідним листом від 24
червня 2014 року № 16600/09-10, в якому
зазначено про необхідність виконання
постанови ДВС та повідомлення ПФУ до 21
липня 2014 року.

Аналогічний лист спрямовано й на
адресу Головного управління
Пенсійного фонду України в Херсонській
області для здійснення контролю.

Про вжиття заходів щодо негайного
виконання судового рішення у порядку,
визначеному чинним законодавством,
позивач поінформував відповідача
листом від 24 червня 2014 року № 16601/09-10 та
зауважив, що здійснює свої
повноваження щодо перерахунку
пільгової пенсії через територіальні
органи, уповноважені на вчинення таких
дій. Про результати виконання рішення
Пенсійний фонд України зобов'язався
повідомити ДВС додатково.

17 липня 2014 року Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Херсонській
області позивачеві надіслано листа за
№ 4724/02, який отримано ПФУ 22 липня 2014
року вх. № 15262/4.

Вказаним листом позивача повідомлено
про виконання постанови суду від 03
лютого 2014 року та постанови
відповідача від 05 червня 2014 року шляхом
проведення перерахунку пенсії гр.
ОСОБА_5 та зарахування до її пільгового
стажу періоду роботи в районах
Крайньої Півночі колишнього СРСР
згідно з розпорядженням УПФУ в
Цюрупинському районі Херсонської
області від 15 липня 2014 року.

Копії розпоряджень УПФУ в
Цюрупинському районі Херсонської
області № 146317 від 15 липня 2014
року, розрахунків стажу з 01 січня 2004
року та протоколу від 15 липня 2014 року
надійшли до Пенсійного фонду України 06
серпня 2014 року (вх. № 16273/4), про що
свідчить відбиток штампу вхідної пошти
на супровідному листі від 31 липня 2014
року № 5044/02.

З огляду вказаних документів слідує, що
ОСОБА_5 зараховано до пільгового стажу
період роботи в районах Крайньої
Півночі колишнього СРСР з 04 березня 1982
року по 08 жовтня 1991 року. Пільговий стаж
за роботу у вказаній місцевості після
зарахування складає 14 років, 0 місяців, 5
днів, загальний стаж - 33 роки, 2 місяці, 8
днів.

Крім того, як свідчать внесені до
розпорядження від 15 липня 2014 року
відомості, з 20 грудня 2012 року
пенсіонерці зроблено перерахунок
нарахованої пільгової пенсії з
урахуванням пільгового стажу за роботу
в районах Крайньої Півночі. Різниця між
сумою пенсії, нарахованої за рішенням
суду, та розміром, що фактично
виплачений за період з 20 грудня 2012 року
по 19 січня 2013 року в сумі 223,14 грн.,
включена до додаткової відомості липня
2014 року.

07 серпня 2014 року позивачем направлено
відповідачу листа за № 20758/09-10 про
виконання постанови суду у повному
обсязі, до якого долучено належним
чином завірену копію розпорядження від
15 липня 2014 року.

Також, у порядку п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
Пенсійний фонд України просив
виконавчу службу закінчити виконавче
провадження № 43589682.

Таким чином, позивач, на виконання
пункту 2 постанови про відкриття
виконавчого провадження від 05 червня
2014 року, самостійно виконав рішення
суду, про що повідомив відповідача
шляхом надіслання документального
підтвердження виконання рішення суду
наступного дня після отримання
матеріалів.

За таких обставин, оскільки судове
рішення, на підставі якого видано
спірний виконавчий лист та відкрито
виконавче провадження, в рамках якого
винесені оскаржувані постанови,
виконано позивачем в добровільному
порядку, а не примусово, про що
відповідачу стало відомо 12 серпня 2014
року, тобто до винесення оскаржуваних
рішень (дата винесення оскаржуваних
рішень 13 серпня 2014 року), а також
враховуючи наявні у ПФУ поважні
причини несвоєчасного виконання
постанови суду, які об'єктивно не
залежали від волевиявлення позивача та
пов'язані із встановленим законом
порядком здійснення повноважень через
утворені в установленому порядку
територіальні органи, про що
відповідача було повідомлено листом
від 24 червня 2014 року, що унеможливило
негайне виконання рішення суду,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у
відповідача не було підстав для
винесення оскаржуваних рішень щодо
накладення на позивача штрафу за
невиконання рішення суду та стягнення
з останнього виконавчого збору.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
висновки суду першої інстанції
обґрунтовані та відповідають чинному
законодавству, а доводи апеляційної
скарги їх не спростовують, колегія
суддів, на підставі ст. 200 КАС України,
приходить до висновку про залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2014 року по справі за
адміністративним позовом Пенсійного
фонду України до Державної виконавчої
служби України про визнання дій
протиправними та скасування рішень -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів після набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 21 листопада
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/