Справа № 810/4339/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4339/14 Головуючий у 1-й
інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оптіма-лізинг» до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оптіма-лізинг»
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому просили скасувати
податкове повідомлення-рішення від 8
липня 2014 року № та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2014
року адміністративний позов -
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати в повному обсязі Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2014
року та ухвалити нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
період з 4 червня 2014 року по 11 червня 2014
року посадовими особами Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
підставі підпункту підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2
пункту75.1, підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, статті 79 Податкового кодексу
України та на виконання наказу від 4
червня 2014 року №551, проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Оптіма-лізинг» щодо
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Торенія» за
період з 1 вересня 2013 року по 30 вересня
2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 17 червня 2014 року №334/10-06-22-03/31033785, у
якому зазначено встановлені в ході
перевірки порушення ТОВ
«Оптіма-лізинг», а саме: пункту 198.1, 198.3,
198.6 статті 198, внаслідок чого позивачем
було занижено суми ПДВ, які підлягають
нарахуванню до сплати в бюджет за
підсумками поточних звітних періодів
на загальну суму 292868,00 грн. та підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139, чим занижено
податок на прибуток у розмірі 278051,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 8
липня 2014 року Броварською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Київській області прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення:
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток фінансових установ у розмірі
417077,00 грн., у тому числі 278051,00 грн. за
основним платежем та 139026,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями та
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 439029,00 грн., у
тому числі 292686,00 грн., за основним
платежем, та 146343,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність у відповідача підстав
для донарахування позивачу суми
податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не може погодитися з таким висновком
суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю (п. 185.1 ст. 185
ПК України).

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

У вересні 2013 року між ТОВ
«Оптіма-Лізинг» (Клієнт) та ТОВ
«Торенія» (Виконавець) укладено
договори на розміщення інформаційного
матеріалу №0409-2013, №0509-2013, у силу яких,
ТОВ «Торенія» зобов'язувалось надати
послуги по забезпеченню розміщення
рекламного інформаційного матеріалу,
наданого ТОВ «Оптіма-Лізинг» по
Україні, а ТОВ «Оптіма-лізинг»
зобов'язувалось прийняти надані
послуги та оплатити їх в порядку і на
умовах, передбачених договором.

Згідно умов договору, Виконавець
зобов'язаний розробити дизайн макету
карток та забезпечувати належну
кількість карток у точках розміщення
на умовах, передбачених додатком до
договору.

Додатками до договорів №0409-2013, №0509-2013
сторони погодили адреси, період та
кількість карток, що повинні бути
розміщені. В підтвердження послуг з
розробки дизайну карток, позивачем
вибірково надані зразки, що були
затверджені за усними домовленостями
між сторонами.

За результатами наданих послуг
сторонами складені акти виконаних
робіт №1682 від 30 вересня 2013 року, №1683
від 30 вересня 2013 року та виписані
податкові накладні на вартість наданих
послуг №1683 від 30 вересня 2013 року на
суму 264000,00 грн., у тому числі ПДВ 44000,00
грн., №1682 від 30 вересня 2013 року на суму
476040,00 грн., у тому числі ПДВ 79340,00 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції за умовами договорів №0409-2013,
№0509-2013 Виконавець зобов'язувався
розробити дизайн макету карток та
забезпечувати належну кількість
карток у точках розміщення на умовах,
передбачених додатком до договору, але
разом з цим з актів надання послуг від
30.09.2013 року № 1682 та 1683 вбачається, що
надавалися послуги з розробки та
розповсюдження інформаційних
листівок.

Крім того, з акту № 1682 та № 1683
вбачається, що послуги з розробки та
розповсюдження інформаційних листівок
надавалися: в кількості « 1», одиниця
«грн.», ціна без ПДВ « 396700,00» та сума без
ПДВ « 396700,00» та кількості « 1», одиниця
«грн.», ціна без ПДВ « 220000,00» та сума без
ПДВ « 220000,00» відповідно.

Тобто з поданих документів колегія
суддів не може встановити які саме
послуги надавалися (з розповсюдження
чи розробки інформаційних листівок) і в
якій кількості та ким реалізовано
згадані листівки.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що
договором взагалі не передбачено
виготовлення та розповсюдження
листівок, оскільки в договорі йдеться
мова про картки.

Отже, колегією суддів встановлено, що
первинні документи не відповідають
вимогам, встановлених до первинних
документів, які пред'являються п.2 ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та п.2 Положення про
документальне - забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
вересня 2013 року ТОВ «Оптіма-лізинг»
уклало з ТОВ «Гатіора» договір №0209-2013,
предметом якого є зобов'язання
Постачальника (ТОВ «Гатіора»)
поставити товар за цінами, в кількості
та асортименті, що узгоджувались
сторонами у специфікації до договору,
що є невід'ємною його частиною.

Із змісту пункту 1.2 договору, товаром
являється: запасні частини, витраті
матеріали, номенклатура яких визначена
специфікаціями.

На підтвердження виконання умов
договору, позивачем до матеріалів
справи додано специфікації №1 та №2,
видаткові накладні від 30 вересня 2013
року №959, №960, податкові накладні від 30
вересня 2013 року №959 на суму 576169,93 грн., у
тому числі ПДВ 96028,32 грн., від 30 вересня
2013 року №960 на суму 439903,60 грн., у тому
числі ПДВ 73317,26 грн.

Колегія суддів відзначає, що позивачем
не доведено суду, яким чином отримані
товари згідно даного договору були
використані в господарській
діяльності підприємства.

Крім того, інформація щодо розрахунків
між ТОВ «Оптіма-лізинг» та ТОВ
«Гатіора» відсутня.

Таким чином, проаналізувавши наведене,
колегія суддів зазначає, що наявність у
позивача належним чином оформлених
первинних документів є необхідною, але
не безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість, оскільки в
даному випадку дослідженню підлягає
реальність господарських операцій, що
є підставою для виникнення права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування; добросовісність дій
платника податку, яка полягає у
відповідності вчинених ним дій
господарській меті, а також реальність
усіх даних, наведених у документах, що
надають право на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування.

Відповідно до листа ВАСУ від 02.06.2011
року, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясувати, зокрема, рух
активів у процесі здійснення
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Враховуючи специфіку та особливості
спірних операцій, під час розгляду
справи не надано тих відомостей
(документів,матеріалів), які відповідно
до умов вищезгаданих договорів та за
звичайною діловою практикою
супроводжують фактичне виконання
операцій такого роду та у сукупності з
первинними документами підтверджують
їх фактичне (реальне) виконання, а
відтак, не доведено того, що обумовлені
договорами роботи були виконані
взагалі.

З урахуванням наведеного у сукупності
суд приходить до висновку, що за
спірними операціями лише оформлялись
первинні документи без фактичного
виконання контрагентом обумовлених
операцій, чим створювалась видимість
(зовнішні ознаки) реального здійснення
операцій та правомірності формування
спірних сум податкових вигод,
наслідком чого є отримання позивачем
необґрунтованої податкової вигоди.

Також, судова колегія звертає увагу, що
згідно отриманої Броварською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
податкової інформації, стало відомо
наступне: «другим відділом КР СУ ФР ГУ
Міндоходів у м. Києві розпочато
досудове розслідування внесеного до
ЄРДР за №0000036 від 05.03.2014 за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною 3 статті 212 та частиною 2 статті
205 Кримінального кодексу України за
фактом умисного ухилення від сплати
податків службовими особами ряду
підприємств в спільно з банківськими
установами ПАТ «Реал Банк», АТ
«Брокбізнесбанк» та ПАТ «Банк «Ринкові
Технології». В акті перевірки
зазначено, що службовими особами ТОВ
«Капромбуд» при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Юрай» за період з 01.04.2012 по 31.01.2014
завищено суму податкового кредиту з
податку на додану вартість на 105691479.00
грн. При цьому, ТОВ «Кампробуд»
відкриті рахунки в АТ «Брокбізнесбанк»
ПАТ «Реал Банк», а також, ПАТ «Банк
«Ринкові Технології», через які
здійснювалось обготівкування грошових
коштів від реально діючих суб'єктів
підприємницької діяльності. Досудовим
розслідуванням встановлено, що у
вказаних банківських установах також
відкриті рахунки інших суб'єктів
підприємницької діяльності , у тому
числі ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Торенія».

Службовими особами вказаних вище
підприємств надавались послуги по
незаконному формуванню податкового
кредиту, через використання рахунків
АТ «Брокбізнесбаик», ПАТ «Реал-Банк» та
ПАТ «Банк «Ринкові технології»,
проводилось незаконне обготівкування
грошових коштів.

Враховуючи викладене, відповідач
дійшов висновку, з яким також
погоджується суд апеляційної
інстанції, що діяльність ТОВ
«Оптіма-Лізинг» має ознаки
нереальності здійснення
фінансово-господарських операцій.
Таким чином, вбачається відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
товарів (послуг) у періоді, що
перевірявся.

Підсумовуючи наведені положення
діючого законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі
знайшли своє підтвердження,
оскаржувана Постанова постановлено
судом першої інстанції з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2014
року - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2014
року - скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою
у задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптіма-лізинг» до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

(Повний текст Постанови виготовлений 25
листопада 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.