Справа № 817/2397/14
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"25" листопада 2014 р.
Справа № 817/2397/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Лялевич С.С. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "09" жовтня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державна інспекця України з безпеки на
наземному транспорті за участю
третьої особи Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області про скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті про скасування
наказу відповідача "Про звільнення
ОСОБА_3" №469-УП/п/17 від 31.07.2014 року,
поновлення позивача на посаді
начальника Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області, стягнення з відповідача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

У справі брала участь третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача, -
Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду в позові
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду із
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить судове
рішення скасувати та прийняти нове -
про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та його представника,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як слідує з матеріалів справи, наказом
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті від 13.08.2012 року
№275-УП/17 ОСОБА_3 призначено з 13.08.2012 року
на посаду начальника Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області (т. 1 а.с. 54).

21.05.2014 року на ім'я Голови Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті Черненка В.М.
надійшла службова записка начальника
Управління державного контролю та
нагляду за безпекою на наземному
транспорті Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті Свіщовського Б.Р.,
зареєстрована за вх. №67/8-14, щодо
необхідності проведення відносно
начальника Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області ОСОБА_3 службового
розслідування (т. 1 а.с. 46-47).

З метою перевірки інформації,
викладеної у вказаній службовій
записці, наказом Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті від 21.05.2014 року №308 створено
комісію з проведення службового
розслідування щодо неналежного
виконання начальником Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області ОСОБА_3 своїх посадових
обов'язків (т. 1 а.с. 48-49).

Крім того, наказом Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті від 27.05.2014 року №278-УП/п/17
ОСОБА_3 відсторонено від виконання
посадових обов'язків на посаді
начальника Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області (т. 1 а.с. 53).

Комісією проведено службове
розслідування щодо неналежного
виконання начальником Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області ОСОБА_3 своїх посадових
обов'язків, результати якого оформлені
актом від 02.06.2014 року №04-16/16-14 (т. 1 а.с.
15-20, 55-61).

Згідно висновків акту, комісією з
службового розслідування встановлено
неналежне виконання ОСОБА_3 своїх
посадових обов'язків, порушення
Присяги державного службовця,
порушення статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" від 05.04.2001
року №2344-III, пунктів 27, 31 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, що
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року №1567,
запропоновано звільнити ОСОБА_3 з
посади начальника Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області.

Оспорюваним наказом Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті від 31.07.2014 року
№469-УП/п/17 ОСОБА_3, згідно з статтею 7
Кодексу законів про працю України,
пункту 6 статті 30 Закону України "Про
державну службу" від 16.12.1993 року
№3723-ХІІ, звільнено з 01.08.2014 року з
посади начальника Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області за порушення Присяги
державного службовця (т. 1 а.с. 11).

Звільнення ОСОБА_3 з посади начальника
Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області погоджене з
Міністром інфраструктури України
31.07.2014 року (т. 2 а.с. 106-107).

Від ознайомлення з наказом Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті від 31.07.2014 року
№469-УП/п/17 ОСОБА_3 відмовився, про що
складено відповідний акт від 01.08.2014
року (т. 1 а.с. 44-45).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що оскаржувані позивачем накази, що
стосуються його звільнення, є
правомірними.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з абз. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України
"Про державну службу" від 16.12.1993 року
№3723-ХІІ, одним з основних принципів, на
яких ґрунтується державна служба, є
принцип персональної відповідальності
за виконання службових обов'язків і
дисципліни.

Пунктом 1 Положення про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті, що затверджене
Указом Президента України від 06.04.2011
року №387/2011, передбачено, що дана
інспекція є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра інфраструктури України, який
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, на перевезення яким
видано ліцензію.

Зокрема, підпунктом 8 пункту 4 Положення
про Державну інспекцію України з
безпеки на наземному транспорті, що
затверджене Указом Президента України
від 06.04.2011 року №387/2011, визначено, що
вказана інспекція здійснює державний
нагляд (контроль) за додержанням вимог
законодавства, норм та стандартів на
автомобільному транспорті.

Пунктом 7 Положення про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті, що затверджене
Указом Президента України від 06.04.2011
року №387/2011, встановлено, що інспекція
реалізовує свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи, до яких належать
обласні управління.

На виконання Постанови Кабінету
Міністрів України "Про утворення
територіальних органів Державної
інспекції з безпеки на наземному
транспорті" від 29.02.2012 року №153 утворено
Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області.

Положенням про Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області, що затверджене наказом
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті від 07.03.2012 року
№36, до завдань територіального органу
віднесено реалізацію відповідних
повноважень Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті на території Рівненської
області, в тому числі, шляхом
здійснення державного нагляду
(контролю) за дотриманням
законодавства про автомобільний
транспорт (пункт 3, підпункт 2 пункту 4)
(т. 1 а.с. 70-80).

В силу вимог абзацу 1 пункту 9, абзацу 2
пункту 10 Положення про Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області, що затверджене наказом
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті від 07.03.2012 року
№36, дане управління очолює начальник,
який здійснює керівництво ним та несе
персональну відповідальність за
організацію та результати його
діяльності.

В свою чергу, відповідно до ч. 7 ст. 6
Закону України "Про автомобільний
транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, здійснює державний нагляд
і контроль за дотриманням
автомобільними перевізниками вимог
законодавства, норм та стандартів на
автомобільному транспорті.

Згідно з п. 4 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових та рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Зокрема, абзацом 1 пункту 21 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, що
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року №1567,
передбачено, що в разі виявлення в ході
перевірки транспортного засобу
порушення законодавства про
автомобільний транспорт посадовими
особами, що провели перевірку,
складається акт за формою згідно з
додатком 3.

Абзацом 1 пункту 25 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, визначено, що справа про
порушення розглядається в органі
державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення.

Абзацом 2 пункт 27 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, встановлено, що за наявності
підстав керівник органу державного
контролю або його заступник виносить
постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

В силу вимог абзацу 1 пункт 31 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, що
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року №1567,
за результатами розгляду справи про
порушення керівник органу державного
контролю або його заступник за
наявності підстав виносить припис щодо
усунення порушень законодавства про
автомобільний транспорт.

Як вбачається з акту службового
розслідування від 02.06.2014 року №04-16/16-14,
під час перебування ОСОБА_3 на посаді
начальника Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області на адресу даної інспекції
надходили акти проведення перевірок
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
(додаток №3 до Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567), складені посадовими особами
територіальних органів Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті за місцем
виявлення порушень, для розгляду справ
про порушення законодавства про
автомобільний транспорт за
місцезнаходженням суб'єктів
господарювання.

Судом досліджено, що за результатами
розгляду справ про порушення, які
зафіксовані в актах перевірок: від
14.01.2014 року №003832, №003833, №003858, №003861, від
16.01.2014 року №003835, №003836, №003841, від 24.01.2014
року №003874, від 30.01.2014 року №004097, №004300,
№003965, №003968, №003969, від 31.01.2014 року №004100,
№004106, №004107, №004507, від 01.02.2014 року №004402,
від 02.02.2014 року №004359, №004511, №004512, №004522,
№004513, від 03.02.2014 року №004105, №004111, №004112,
від 04.02.2014 року №004493, №004494, №004595, №004648,
№004681, №004729, №004787, №004798, від 05.02.2014 року
№004115, №004539, №004540, №004541, №004544, №004658,
№004683, №004686, №004687, №004732, №004733, №004738,
№004739, №004741, №004744, №004745, №004791, №004804,
№026826, від 06.02.2014 року №004700, №004871, №004879,
від 07.02.2014 року №004752, №004875, №004885, №004922,
№004991, №005171, від 08.02.2014 року №004708, №004755,
№005184, від 10.02.2014 року №005301, від 11.02.2014
року №005228 позивачем як начальником
Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області жодних рішень
прийнято не було, натомість, на
матеріалах перевірок зроблено
відмітку "в справу" (т. 1 а.с. 144-250, т. 2 а.с.
1-51, 53).Як вірно зазначено судом першої
інстанції з системного аналізу
положень Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, слідує, що акт перевірки за
формою, визначеною у додатку №3,
складається виключно в разі виявлення
на час її проведення порушень
законодавства.

Крім того, Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, закріплено, що справа про
порушення розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням (пункт 26). У разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі (абзац 1
пункту 27).

Отже, в подальшому, в процесі розгляду
справи, суб'єкт господарювання має
право надати докази, які свідчать про
відсутність порушення законодавства
про автомобільний транспорт, що були
відсутні у нього на момент проведення
перевірки.

В даному випадку саме на позивача
покладався обов'язок забезпечити
об'єктивний та неупереджений розгляд
справи про порушення на автомобільному
транспорті по кожному виявленому
факту. Ухилення від цього обов'язку є
діями, що свідчать про порушення
присяги державного службовця.

Посиланням позивача на рішення
президії Рівненської обласної ради від
21.02.2014 року №2, яким запроваджено
мораторій на проведення перевірок
суб'єктів підприємницької діяльності
на території Рівненської області, суд
першої інстанції дав належну оцінку і
колегія суду погоджується з
відповідними висновками.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України "Про державну службу" від 16.12.1993
року №3723-ХІІ, крім загальних підстав,
передбачених Кодексом законів про
працю України, державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої статтею 17 цього
Закону.

Наведеною нормою передбачено
спеціальні підстави для припинення
державної служби, які є пріоритетними
по відношенню до загальних норм
трудового законодавства, оскільки
можливість їх застосування прямо
зазначена у спеціальному законі.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України щодо застосування пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України "Про
державну службу" від 16.12.1993 року
№3723-ХІІ, що викладена у постанові від
01.10.2013 року по справі №21-2595а13,
звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Тобто, звільнення за
порушення присяги має застосовуватися
за конкретні надзвичайно тяжкі
проступки, як за фактом їх вчинення, так
і за наслідками, до яких вони
призводять. Колегія суддів
погоджується, що дії позивача, що
виразилися у самоусуненні від розгляду
матеріалів щодо порушень на
транспорті, зазначених в акті
службового розслідування від 02.06.2014
року №04-16/16-14, свідчать про скоєння ним
проступку проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього статтею
60 Закону України "Про автомобільний
транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III,
пунктами 27, 31 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, пунктами 1, 3, 10 Положення про
Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області, що затверджене
наказом Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті від
07.03.2012 року №36, службовим обов'язкам,
внаслідок чого підриває довіру до
нього як до носія влади, призводить до
приниження даного державного органу та
унеможливлює подальше виконання
ОСОБА_3 обов'язків начальника
Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області.

При цьому судом першої інстанції вірно
враховані наявні докази попереднього
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності під
час перебування на посаді начальника
Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області за порушення
аналогічного характеру (т.1 а.с.50-52).
Зазначене свідчить про
систематичність такої поведінки
позивача та підтверджує висновки суду
першої інстанції про наявність з боку
позивача проступку, тяжкого за фактом
вчинення та за наслідками до яких він
призводить, який підпадає під
порушення Присяги державного
службовця.

Іншими доводам позивача судом першої
інстанції також надано належну правову
оцінку і колегія суддів з відповідними
висновками суду першої інстанції
погоджується.

Ст.200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Правильне по суті судове рішення не
може бути скасоване з одних лише
формальних міркувань.

Оскільки, постанову від 09.10.2014 р.
Рівненським окружним адміністративним
судом винесено відповідно до позовних
вимог з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, фактично
вони зводяться виключно до того, що суд
першої інстанції не мав право надавати
оцінку актам про порушення
законодавства про транспорт, які
позивачем були відписані "в справу", а
викладені у них факти мали бути
підтверджені судовими рішеннями.

Зазначені доводи колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки
законодавство не встановлює обов'язку
підтверджувати встановлені судом
першої інстанції обставини виключно
судовими рішеннями.

Твердження ж про обмеженість строків
притягнення осіб до відповідальності
за скоєння адміністративних
правопорушень в даному випадку не
мають правового значення, оскільки
позивачем не було складено жодного
протоколу про адміністративне
правопорушення, не винесено жодної
постанови про закриття справи про
адміністративне правопорушення. Такі
дії були ним вчинені саме внаслідок
його самоусунення від розгляду
направлених йому матеріалів.

Крім того, відповідальність фізичної
особи за адміністративне
правопорушення не слід ототожнювати з
відповідальністю перевізника за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, яка
передбачена ст.60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" від 05.04.2001
року №2344-III і яка полягає у накладенні
адміністративно-господарського
штрафу.

При цьому згідно ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

З матеріалів справи також слідує, що
відповідні акти на адресу Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області надішли в термін, що дозволяв
забезпечити їх розгляд і в двомісячний
термін з дня виявлення порушення, як це
передбачено п.25 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567 (т.2 а.с.53). Сам позивач в суді
першої інстанції цього теж не
оспорював

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"09" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "01" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна
інспекця України з безпеки на
наземному транспорті проспект
Перемоги,14,м.Київ,01135

4-третій особі: Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області - вул. Кіквідзе,34,Рівне,33000,