Справа № 810/6066/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року
810/6066/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доІрпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.07.2014 №,
№ та №.

Позивач під час проведення
підготовчого провадження в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що доводи податкового органу про
обов'язок позивача з 01.07.2012 перейти на
загальну систему оподаткування та
зареєструватись платником податку на
додану вартість є безпідставними,
оскільки ним не було перевищено обсяг
доходу понад 3000000 грн.

Позивач зазначив, що перевищив обсяг
доходу понад 3000000 грн. у вересні 2012 року,
у зв'язку з чим він з 01.10.2012 перейшов на
загальну систему оподаткування. За
таких обставин, на думку позивача,
нараховані відповідачем податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість та з податку на доходи
фізичних осіб є протиправними.

Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення, в яких зазначив, що
посадові особи Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області при
проведенні перевірки позивача та
оформленні її результатів діяли на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством
України.

Підставою для винесення спірних
податкових повідомлень-рішень стало
порушення позивачем порядку переходу
на загальну систему оподаткування,
оскільки за даними перевірки позивачем
в період з 01.01.2012 по 30.06.2012 було
перевищено обсяг доходу у розмірі 3000000
грн., а отже з 01.07.2012 року у позивача
виник обов'язок перейти на загальну
систему оподаткування,
зареєструватись платником податку на
додану вартість, а також нараховувати
та сплачувати відповідні податки.
Натомість, позивач перейшов на
загальну систему оподаткування лише у
жовтні 2012 року, що потягнуло за собою
нарахування контролюючим органом сум
ПДФО та ПДВ за серпень і вересень 2012
року.

До початку розгляду справи по суті
представники сторін подали до суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження, якщо
всі особи, які беруть участь у справі
заявили клопотання про розгляд справи
за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлено, що в травні 2014 року
посадовою особою Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області на
підставі п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п. 78.1
ст. 78 Податкового кодексу України та на
виконання наказу від 28.05.2014 №451
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог
податкового та валютного
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2012.

Результати перевірки позивача
оформлено актом від 30.052014 №521/173/НОМЕР_1
(далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що у період з 01
січня 2012 року по 30 вересня 2012 року
позивач перебував на спрощеній системі
оподаткування, та сплачував єдиний
податок за ставкою 5%, а з 01.10.2012 позивач
перейшов на загальну систему
оподаткування.

В ході проведення перевірки податковим
органом було встановлено, що сума
доходу за період з 01.01.2012 по 30.09.2012
одержана ФОП ОСОБА_1 згідно даних
платника становить 2999419,59 грн., згідно
даних перевірки - 3884510,50 грн.

Так, враховуючи зазначене, перевіркою
дотримання вимог розділу XIV
Податкового кодексу України
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було
порушено п. 291.4 ст. 291 Податкового
кодексу України, зокрема перевищено
обсяг доходу за календарний рік понад
3000000 грн., а саме за І півріччя 2012 року на
суму 885090,41 грн., а тому позивач мав
перейти на загальну систему
оподаткування з 01.07.2012.

В Акті перевірки зазначено, що згідно п.
293.4 ст. 293 Податкового кодексу України
сума перевищення у розмірі 885090,41 грн.
повинна оподатковуватись окремо, тобто
за ставкою 15%.

Так, перевіркою правильності
визначення валового доходу
відображеного ФОП ОСОБА_1 в податкових
деклараціях про майновий стан і доходи
за період з 01.07.2012 по 31.12.2012, з даними про
суми валового доходу, встановленими в
ході перевірки, встановлено заниження
валового доходу відображеного в
поданій декларації за 3 квартал 2012 рік
на загальну суму 629530,00 грн., чим
порушено вимоги п. 163.1 ст. 163, ст. 164
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2012 рік
на загальну суму 104444,90 грн.

Також перевіркою правильності
визначення оподатковуваного доходу
(чистого доходу), відображеного в
податковій декларації про майновий
стан і доходи, з даними про суми
оподатковуваного доходу (чистого
доходу), визначеними в ході перевірки,
встановлено заниження чистого доходу
за період з 01.07.2012 по 31.12.2013 на суму 629530,00
грн. Заниження чистого доходу за період
з 01.07.2012 по 31.12.2013 на суму 885090,41 грн.,
призвело до заниження податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на суму
104444,90 грн., чим порушено п.177.2, ст.177
Податкового кодексу України.

Крім того, за результатами перевірки
встановлено, що при переході на
загальну систему (так як було
перевищено обсяг доходу, а саме станом
на 30.06.2012 обсяг доходу склав 3254980,00 грн.)
з 01.07.2012 ФОП ОСОБА_1 не подано
реєстраційну заяву платника податку на
додану вартість до Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області, чим
порушено вимоги п. 183.4 ст. 183 Податкового
кодексу України

Так, перевіркою встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 отримано дохід за період з 01.07.2012
по 31.12.2012 в сумі 629530,00 грн., що є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість за основною ставкою
відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України.

Також, перевіркою встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 підлягав обов'язковій
реєстрації платником податку на додану
вартість з 01.07.2012, та не подав до органу
державної податкової служби
реєстраційну заяву.

Отже, за наслідками перевірки
податковий орган дійшов висновку про
порушення позивачем: п. 120.1 ст. 120
Податкового кодексу України, в частині
неподання податкової декларації про
майновий стан і доходи за 3 квартал 2012
року; п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
за півріччя 2012 рік на загальну суму
38247,00 грн.; п. 163.1 ст. 163, п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України в частині
заниження валового доходу за 2012 рік на
загальну суму 629530,00 грн., що призвело до
заниження податку на доходи фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності за 3 квартал 2012 рік на
загальну суму 104444,90 грн.; ст. 185, ст. 187
Податкового кодексу України в частині
несплати суми податкового зобов'язання
по податку на додану вартість за липень
- грудень 2012 року в сумі 125906 грн.; п.п."а"
п. 202.1 ст. 202, п. 203.1 ст. 203 Податкового
кодексу України в частині неподання
декларацій по податку на додану
вартість за період липень - грудень 2012
року.

На підставі висновків Акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення: від 10.07.2014
№, згідно з яким позивачу
збільшено податок на доходи фізичних
осіб у розмірі 178364,88 грн., з яких: 142691,90
грн. - за основним платежем; 35672,98 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями;
від 10.07.2014 №, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість" у розмірі 157382,50 грн., з
яких: 125906 грн. - за основним платежем;
31476,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; від 10.07.2014 №, згідно з
яким до позивача застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в сумі 1020 грн.

Проте, вказані висновки податкового
органу суд вважає необґрунтованими,
виходячи з наступного.

Стосовно порушення позивачем п. 291.4 ст.
291 Податкового кодексу України, в
результаті чого позивач повинен був
перейти з 01.07.2012 на загальну систему
оподаткування, суд зазначає наступне.

Пунктом 291.2 ст. 291 Податкового кодексу
України визначено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа-підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового
кодексу України передбачено групи
платників єдиного податку в залежності
від обсягу отриманих доходів та
використання праці найманих осіб.

За змістом викладеного в акті
перевірки, позивач з 1 січня 2012 року по 30
вересня 2012 року перебував на спрощеній
системі оподаткування, віднесений до 3
групи платників єдиного податку, а з 01
жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року
перебував на загальній системі
оподаткування.

За змістом частини 3 пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України до третьої
групи відносяться фізичні
особи-підприємці, які протягом
календарного року відповідають
сукупності таких критеріїв: не
використовують працю найманих осіб або
кількість осіб, які перебувають з ними
у трудових відносинах, одночасно не
перевищує 20 осіб; обсяг доходу не
перевищує 3000000 гривень.

Відповідно до п.п.293.3.1 п. 293.1 ст. 293
Податкового кодексу України для
третьої і четвертої груп платників
єдиного податку відсоткова ставка
єдиного податку встановлюється: 3
відсотки доходу - у разі сплати податку
на додану вартість згідно з цим
Кодексом; 5 відсотків доходу - у разі
включення податку на додану вартість
до складу єдиного податку.

Згідно п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу
України ставка єдиного податку
встановлюється для платників єдиного
податку першої - третьої і п'ятої груп у
розмірі 15 відсотків:

1) до суми перевищення обсягу доходу,
визначеного у підпунктах 1, 2, 3 і 5 пункту
291.4 статті 291 цього Кодексу;

2) до доходу, отриманого від провадження
діяльності, не зазначеної у реєстрі
платників єдиного податку, віднесеного
до першої або другої групи;

3) до доходу, отриманого при
застосуванні іншого способу
розрахунків, ніж зазначений у цій
главі;

4) до доходу, отриманого від здійснення
видів діяльності, які не дають права
застосовувати спрощену систему
оподаткування.

Згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу
України доходи фізичних
осіб-підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності, крім осіб,
які обрали спрощену систему
оподаткування, оподатковуються за
ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167
цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та не
грошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до абзацу 3 пункту 293.8 статті
293 Податкового кодексу України
платники єдиного податку третьої
групи, які перевищили у податковому
(звітному) періоді обсяг доходу,
визначений для таких платників у
пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, у
наступному податковому (звітному)
кварталі за поданою ними заявою
переходять на застосування ставки
єдиного податку, визначеної для
платників єдиного податку п'ятої групи,
або відмовляються від застосування
спрощеної системи оподаткування. Такі
платники до суми перевищення
зобов'язані застосувати ставку єдиного
податку у розмірі 15 відсотків. Заява
подається не пізніше 20 числа місяця,
наступного за календарним кварталом, у
якому допущено перевищення обсягу
доходу.

Підпунктом 293.8.3 пункту 298.2 статті 298
Податкового кодексу України
передбачено, що платники єдиного
податку третьої групи, які перевищили у
податковому (звітному) періоді обсяг
доходу, визначений для таких платників
у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, у
наступному податковому (звітному)
кварталі за поданою ними заявою
переходять на застосування ставки
єдиного податку, визначеної для
платників єдиного податку п'ятої групи,
або відмовляються від застосування
спрощеної системи оподаткування.

Такі платники до суми перевищення
зобов'язані застосувати ставку єдиного
податку у розмірі 15 відсотків.

Заява подається не пізніше 20 числа
місяця, наступного за календарним
кварталом, у якому допущено
перевищення обсягу доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме Довідки Ірпінського відділення
ПАТ "Укрсоцбанк" від 28.10.2014, у період з
01.01.2012 по 31.12.2012 позивач отримав виручку
у загальному розмірі 3099494,70 грн.

В той же час, із даної довідки
вбачається, що перевищення обсягу
доходу 3000000,00 гривень відбулось у
вересні 2012 року.

Крім того, перевищення обсягу доходу
3000000,00 грн. у вересні 2012 року також
підтверджується банківською випискою
Ірпінського відділення ПАТ
"Укрсоцбанк", належним чином копія
якого наявна в матеріалах справи.

З огляду на таке, позивач мав з 1 жовтня
2012 року оподатковувати отримані ним
доходи від здійснення господарської
діяльності в порядку та на умовах
загальної системи оподаткування та
звітувати до податкової у
встановленому порядку.

Як було встановлено судом, позивач
перейшов на загальну систему
оподаткування 01.10.2012, що також не
заперечується відповідачем.

З наведеного слідує, що висновки
податкового органу про перевищення
позивачем в червні 2012 року обсягу
доходу у розмірі 3000000,00 грн. є
безпідставними та такими, що
спростовані наявними в матеріалах
справи доказами, а саме Довідкою
Ірпінського відділення ПАТ
"Укрсоцбанк" від 28.10.2014 та банківською
випискою по рахунку позивача, оскільки
обсяг доходу у розмірі 3000000,00 грн.
позивачем перевищено у вересні 2012 року.

Отже, позивачем не було порушено
приписи п. 163.1 ст. 163, п. 177.2 ст. 177, п. 293.4 ст.
293 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового
кодексу України у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

З системного аналізу наведених норм
вбачається, що за умови здійснення
підприємницької діяльності із
застосуванням спрощеної системи
оподаткування вся сума отриманих
коштів оподатковується шляхом сплати
єдиного податку в межах допустимих 3000000
гривень та не являється сумою, яка
враховується під час обов'язкової
реєстрації платником податку на додану
вартість.

Зазначеними положеннями Податкового
кодексу України встановлено підставу
для обов'язкової реєстрації особи
платником податку на додану вартість, а
саме - досягнення визначеної законом
суми від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг).

Таким чином, у разі перебування
фізичної особи-підприємця на спрощеній
системі оподаткування, така особа не
стає платником податку на додану
вартість. Винятком є перевищення таким
платником єдиного податку
встановлених Податковим кодексом
України критеріїв: обсягу виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не більше 3000000 гривень та
за умови перебування у трудових
відносинах з фізичною
особою-підприємцем протягом року не
більше 20 осіб. В такому разі, ФОП
повинен перейти на загальну систему
оподаткування та, як наслідок,
зареєструватися платником податку на
додану вартість з відповідними
обов'язками нарахування та сплати
даного податку до бюджету.

Позиція аналогічного характеру була
викладена у листі Державної податкової
адміністрації України №22703/7/16-1117 від
07.11.2007 та постанові Рівненського
окружного адміністративного суду від
31.10.2012, яка набрала законної сили в
справі №2а/1770/3910/2012.

З матеріалів справи вбачається, що сума
виручки, яка була отримана позивачем за
період з 01.01.2012 по 30.09.2012, оподаткована
шляхом сплати єдиного податку та не
може враховуватися при визначенні
обов'язку щодо реєстрації платником
податку на додану вартість.

Отже, суд погоджується з доводами
позивача про те, що висновки
податкового органу про порушення
позивачем ст. 185, ст. 187 Податкового
кодексу України є необґрунтованими та
не знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи.

Щодо висновків Ірпінської ОДПІ про
порушення позивачем п.п."а" п. 202.1 ст. 202,
п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України
в частині неподання декларацій по
податку на додану вартість, суд
зазначає, що оскільки під час розгляду
справи було встановлено, що у позивача
не було підстав для обов'язкової
реєстрації платника податку на додану
вартість з 01.07.2012, то він не повинен був
подавати податкові декларації з ПДВ.

Крім того, суд при вирішенні справи
також виходить з наступного.

Відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 року № 984 (далі - Порядок №984)
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт (п.3 І Розділу).
Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Пунктом 6 Розділу І вказаного Порядку
передбачено, що факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

У разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника
податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами
платника податків або його законними
представниками посадовим (службовим)
особам органу державної податкової
служби письмових пояснень щодо
встановлених порушень податкового
законодавства та/або причин ненадання
первинних та інших документів, що
підтверджують встановлені порушення,
або їх копій факти про надання таких
пояснень необхідно відобразити в акті
(п. 5.2 Розділу ІІ Порядку № 984).

Разом з тим, в акті перевірки
контролюючим органом не зазначено ні
видів господарської діяльності, які
здійснювались, ні обсягу отриманого
доходу по кожному контрагенту, ні
переліку первинних документів, на
підставі яких були встановлені
відповідні обставини, ні
кореспонденції рахунків операцій та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою єдиного податку
позивачем, та інших доказів, що
підтверджують наявність факту
порушення.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довів правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Статтею 97 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про
відшкодування понесених ним судових
витрат не заявлялись, а відповідачем не
надано суду доказів понесення ним
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
бюджету не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 10.07.2014 №, № та
№.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.