Справа № 233/5155/14-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р.Справа №
233/5155/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області на ухвалу Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 24.09.2014р. по справі № 233/5155/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересня 2014 року до Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
надійшло подання ВДВС
Костянтинівського МРУЮ про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду, в якому заявник зазначив, що на
виконанні у ВДВС знаходиться
виконавчий лист №2-а-11974/10, виданий
Костянтинівським міськрайонним судом
Донецької області 28 листопада 2013 року
про зобовязання Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі нарахувати
та сплатити на користь ОСОБА_1, як
дитині війни, підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, за період з 01 жовтня 2010 року по
31 грудня 2010 року включно, з урахуванням
фактично виплачених сум.

Ухвалою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 24.09.2014р. заяву відділу державної
виконавчої служби Костянтинівського
міськрайонного управління юстиції
задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання
постанови Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
у справі №2-а-11974/10, а саме з
«зобов'язати» на «стягнути» з
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі на користь ОСОБА_1 за рахунок
коштів Державного бюджету України як
дитині війни, підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, за період з 01 жовтня 2010 року по
31 грудня 2010 року включно, з урахуванням
фактично виплачених сум, у розмірі 1030
(одна тисяча тридцять) гривень 20
копійок.

Відкликано виконавчий лист №2-а-11974/10,
виданий 28 січня 2014 року
Костянтинівським міськрайонним судом
Донецької області про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 за рахунок коштів
Державного бюджету України як дитині
війни, підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня
2010 року включно, з урахуванням фактично
виплачених сум, у розмірі 1030 (одна
тисяча тридцять) гривень 20 копійок.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
прийняти нову, якою в задоволенні заяви
відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач в
порядку виконання судового рішення
зазначає, що оскаржувана ухвала
постановлена без повного та всебічного
з'ясування всіх обставин справи, в
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: положення
статей 2, 7 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
та ст. 263 КАС України.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч. 1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що постановою
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 27 грудня 2010 року
зобовязано Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі нарахувати
та сплатити на користь ОСОБА_1, як
дитині війни, підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, за період з 01 жовтня 2010 року по
31 грудня 2010 року включно, з урахуванням
фактично виплачених сум (а.с.13), у
зв'язку з чим цим же судом 28 листопада
2013 року був виданий виконавчий лист
№2-а-11974/10 (а.с. 32-33).

Згідно постанови державного виконавця
відділу ДВС Костянтинівського МРУЮ від
28 січня 2014 року відкрито виконавче
провадження за вказаним виконавчим
листом, копія якого направлена
сторонам з позначкою для боржника про
строк добровільного виконання (а.с.34).

До теперішнього часу судове рішення
боржником виконано частково, а саме
нарахована ОСОБА_1 щомісячна доплата до
пенсії в розмірі 1030,20 грн., яка не
сплачена (а.с.35).

Задовольняючи подання про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення суд першої інстанції виходив з
наявності для цього підстав
передбачених ст. 263 КАС України.

Колегія суддів не може погодитись з
оскаржуваним рішенням виходячи з
наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до вимог статті 36 Закону
України "Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Відповідно до частини 1 статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Згідно частини 2 статті 3 Конституції
України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Реалізація особою права, яке пов'язане
з отриманням бюджетних коштів, що
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань. Європейський суд
з прав людини у своїх рішеннях також
неодноразово зазначав, що органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань (справи
"Бурдов проти Росії", "Кечко проти
України").

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 27 грудня 2010 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин, заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Також колегія суддів наголошує,
що "захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

На думку колегії суддів
апеляційної інстанції, викладені
заявником вимоги стосуються в цілому
вчинення відповідних дій, які у випадку
їх задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності з діючим
законодавством є недопустимим, адже
суд не уповноважений прийняти рішення
про зміну витратної частини Державного
бюджету України на відповідний рік, в
тому числі в порядку, встановленому
статтею 263 КАС України.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

З огляду на викладені правові норми та
зазначені обставини справи колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що задоволення подання про
заміну способу і порядку виконання
рішення суду фактично змінить зміст
резолютивної частини відповідного
судового рішення, в зв'язку з чим, суд
апеляційної інстанції вважає, що
відсутні підстави для задоволення
вказаного подання.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову ухвалу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при
ухваленні ухвали були порушені норми
чинного матеріального права, і як
наслідок апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала суду першої
інстанції скасуванню з прийняттям
нової про відмову у задоволенні
подання про заміну способу і порядку
виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 6 ч. 1 ст.
199, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області -
задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 24.09.2014р. по справі № 233/5155/14-а -
скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання ВДВС
Костянтинівського МРУЮ про зміну
способу і порядку виконання рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області у справі №2-а-11974/10
від 27.12.2010 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.