Справа № 805/918/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/22823/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрострома» до
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Донецькій області про
скасування припису, провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрострома» на
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрострома» (далі -
ТОВ «Агрострома», позивач) звернулось
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просило скасувати припис
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Донецькій області №
05-01-063/0033-0020 від 31 жовтня 2013 року в
частині вимоги щодо приведення системи
оплати праці у відповідність із
Регіональною угодою між Донецькою
облдержадміністрацією, профспілковими
об'єднаннями Донецької області та
Донецькою обласною організацією
роботодавців на 2011 - 2012 роки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2 квітня 2014
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено у повному обсязі.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що припис
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Донецькій області №
05-01-063/0033-0020 від 31 жовтня 2013 року в
оскаржуваній частині, прийнятий
відповідачем правомірно, тобто у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, обґрунтовано, з
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

У поданій касаційній скарзі позивач
зазначив, що оскільки колектив ТОВ
«Агрострома» не є стороною
Регіональної угоди, тому норми,
передбачені цією угодою, а саме
необхідність застосування при
визначенні розмірів посадових окладів
регіонального коефіцієнту та інші
вимоги, не є обов'язковими для
виконання.

Просить, скасувати рішення судів
попередніх інстанції та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.

Касаційний розгляд справи проведено в
порядку письмового провадження,
відповідно до статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

На підставі наказу № 152 від 25 вересня 2013
року та направлення на проведення
перевірки № 04-22463 від 22 жовтня 2013 року
проведено перевірку ТОВ «Агрострома» з
питання додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, за результатами
якої складено акт № 05-01-063/0033 від 31
жовтня 2013 року.

Актом перевірки встановлені порушення
вимог законодавства, а саме:

- частини першої статті 11 Кодексу
законів про працю України (далі - КЗпП
України), статті 2 Закону України «Про
колективні договори і угоди»;

- статей 96, 97 КЗпП України, статей 5, 7, 11, 14
Закону України «Про оплату праці».

Перевіркою встановлено що посадові
оклади працівників позивача не
відповідають статтям 96, 97 КЗпП України
в частині диференціації розмірів
заробітної плати з дотриманням
міжкваліфікаційних співвідношень в
оплаті праці працівників різної
кваліфікації. Розмір заробітної плати
працівників визначений без урахування
вимог статей 5, 7, 11, 14 Закону України
«Про оплату праці» та Регіональної
угод в частині встановлення тарифної
ставки кваліфікованих робітників
першого розряду не нижче 120%
затвердженої законодавством
мінімальної заробітної плати та
коефіцієнт у розмірі 1,15, враховуючи
перевищення прожиткового мінімуму в
Донецькій області над середнім
прожитковим мінімумом по Україні.

На підставі акту перевірки № 05-01-063/0033
від 31 жовтня 2013 року відповідачем
складено припис № 05-01-063/0033-0020 від 31
жовтня 2013 року, яким зобов'язано
позивача:

- ініціювати укладення Колективного
договору та подальшу його реєстрацію
місцевими органами державної
виконавчої влади, чим усунути
порушення вимог частини першої статті
11 КЗпП України, статті 2 Закону України
«Про колективні договори і угоди» та
статті 15 КЗпП України та частини
одинадцятої статті 9 Закону України
«Про колективні договори і угоди»;

- привести систему оплати праці у
відповідність зі статтями 96, 97 КЗпП
України, Закону України «Про оплату
праці» та Регіональною угодою між
Донецькою облдержадміністрацією,
профспілковими об'єднаннями Донецької
області та Донецькою обласною
організацією роботодавців на 2011 - 2012
роки, чим усунути порушення вимог
статей 96, 97 КЗпП України та статей 5, 7, 11,
14 Закону України «Про оплату праці».
Строк виконання припису встановлено до
30 листопада 2013 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Порядком проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженим
наказом Міністерства соціальної
політики України від 02 липня 2012 року №
390, передбачено, що право проведення
перевірок мають посадові особи
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів, які
відповідно до своїх посадових
обов'язків мають повноваження
державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та
позапланові перевірки, які можуть
здійснюватися за місцем провадження
господарської діяльності суб'єкта
господарювання або його відокремлених
підрозділів або у приміщенні органу
державного нагляду (контролю) у
випадках, передбачених Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Позапланова перевірка проводиться
незалежно від кількості раніше
проведених перевірок за наявності
підстав, визначених Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». За результатами перевірки
складається акт перевірки. У разі
виявлення порушень законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування вносяться
приписи про усунення виявлених
порушень, вживаються заходи щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб згідно із вимогами чинного
законодавства.

Відповідно статті 96 КЗпП України
основою організації оплати праці є
тарифна система оплати праці, яка
включає тарифні сітки, тарифні ставки,
схеми посадових окладів і
тарифно-кваліфікаційні характеристики
(довідники).

Тарифна система оплати праці
використовується для розподілу робіт
залежно від їх складності, а
працівників - залежно від їх
кваліфікації та за розрядами тарифної
сітки. Вона є основою формування та
диференціації розмірів заробітної
плати.

Віднесення виконуваних робіт до певних
тарифних розрядів і присвоєння
кваліфікаційних розрядів робітникам
провадиться власником або
уповноваженим ним органом згідно з
тарифно-кваліфікаційним довідником за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником).

Тарифною ставкою є норма оплати праці
робітника відповідної спеціальності і
кваліфікації за одиницю часу. Тарифні
ставки на підприємствах
встановлюються колективними
договорами.

Оплата праці працівників підприємства
здійснюється в першочерговому порядку.
Всі інші платежі здійснюються
підприємством після виконання
зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно статті 97 КЗпП України форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до положень Генеральної
угоди між Кабінетом Міністрів України,
всеукраїнським об'єднаннями
організацій роботодавців і
підприємств та всеукраїнськими
профспілками і профоб'єднаннями на
2010-2012 роки (далі Генеральна угода),
положення угоди діють безпосередньо на
всіх підприємствах, в установах та
організаціях незалежно від форм
власності, є обов'язковими для
застосування під час укладання угод
іншого рівня та колективних договорів
як мінімальні гарантії.

Генеральною угодою встановлено, що на
період до запровадження розміру
мінімальної заробітної плати на рівні
прожиткового мінімуму для
працездатної особи мінімальну тарифну
ставку робітника І розряду у
виробничій сфері (за винятком
бюджетних установ) у розмірі 120%
мінімальної заробітної плати. Після
запровадження мінімальної заробітної
плати в розмірі прожиткового мінімуму
на працездатну особу мінімальний
розмір тарифної ставки робітника І
розряду (за винятком бюджетних установ)
встановлювати вище за вартісну
величину прожиткового мінімуму для
працездатної особи, а конкретний
розмір визначити у галузевих угодах з
урахуванням мінімальних галузевих
стандартів оплати праці працівників,
умов праці, потреб працівника та витрат
на утримання непрацездатних членів
його сім'ї.

Аналогічні положення стосовно
організації оплати праці з урахуванням
генеральної, галузевих (міжгалузевих),
територіальних угод також містяться у
статті 5 Закону України «Про оплату
праці».

Між Донецькою облдержадміністрацією,
профспілковими об'єднаннями Донецької
області та Донецькою обласною
організацією роботодавців на 2011-2012
роки укладена Регіональна угода,
термін дії якої подовжено на 2013 рік

У відповідності до вимог п. 2.1.
Регіональної угоди між Донецькою
облдержадміністрацією, профспілковими
об'єднаннями Донецької області та
Донецькою обласною організацією
роботодавців на 2011 - 2012 роки з метою
підвищення рівня життя та заробітної
плати, зниження рівня бідності в
області сторони домовились вважати, що
з 1 січня 2011 року мінімальними
гарантіями є: тарифна ставка робочого
першого розряду в розмірі не нижче 120 %
мінімальної заробітної плати,
встановленої законодавством України, з
урахуванням регіонального коефіцієнту
1,15, який враховує перевищення
прожиткового мінімуму в Донецькій
області над встановленим
законодавством (крім бюджетної сфери);
місячна тарифна ставка (оклад)
некваліфікованих працівників, що не
може бути нижче за розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої
законодавством України, з урахуванням
регіонального коефіцієнту 1,15, який
враховує перевищення прожиткового
мінімуму в Донецькій області над
встановленим законодавством (крім
бюджетної сфери).

Отже, норми зазначених Угод в частині
оплати праці повинні виконуватись
усіма суб'єктами організації оплати
праці в Донецькій області, а
роботодавці, які не є сторонами
вказаних Угод, повинні установити
оплату праці не нижчу у порівнянні з
законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що припис Територіальної
державної інспекції з питань праці в
Донецькій області № 05-01-063/0033-0020 від 31
жовтня 2013 року в частині вимоги щодо
приведення системи оплати праці у
відповідність із Регіональною угодою
між Донецькою облдержадміністрацією,
профспілковими об'єднаннями Донецької
області та Донецькою обласною
організацією роботодавців на 2011 - 2012
роки, прийнятий відповідачем
правомірно, тобто у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
прийнятті оскаржуваних рішень, суди
першої та апеляційної інстанцій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права, які могли б
бути підставою для їх скасування чи
зміни.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрострома» залишити без задоволення,
а ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року у справі № 805/918/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска