Справа № 826/10999/14
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі:
Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "21" серпня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карт Пей" до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
у якому просив визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 04.07.2014 року №
9 (форми Р) та № 9 (форми Р).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
"21" серпня 2014 року адміністративний
позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції від
21.07.2014 року та прийняте нове рішення,
яким в позові відмовити. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві -
задовольнити, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
"21" серпня 2014 року - скасувати, виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Як було встановлено судом першої
інстанції, Державною податковою
інспекцією у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві проведено планову виїзну
перевірку ТОВ «Карт Пей» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного законодавства за період з
01.04.2011 по 31.12.2012 та іншого законодавства
за період з 01.04.2011 по 31.12.2012 за
результатом якої складено акт від
16.06.2014 №521/26552209/36423957.

Як вбачається з акту перевірки
відповідач дійшов висновку про
порушення позивачем пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 4 562 993 грн.; п. 198.1, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201, п. 201.10 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 24 019 грн.

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкові
повідомлення-рішення від 04.07.2014:

- 9, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток на загальну суму 5
703 741 грн. (за основним платежем 4 562 993
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 1 140 748 грн.),

- 9, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 30 024 грн. (за основним платежем 24 019
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 6 005 грн.).

Не погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідачем проведено планову виїзну
перевірку ТОВ «Карт Пей» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2011 по 31.12.2012, за
результатами якої складено акт від
16.06.2014 №521/26552209/36423957.

В ході перевірки встановлено порушення
ТОВ «Карт Пей» пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток в сумі 4 562 993 грн. та п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201, 201.10 ПК
України в результаті чого занижено
податок на додану вартість на суму 24 019
грн. Безпідставно сформовано ТОВ «Карт
Пей» валові витрати по
взаємовідносинах з ТОВ «Арт-Парадайз»,
ПП «Безпека-Комплекс», ПП «Юридична
Компанія «Форт» та ТОВ «Компанія
«Сельта».

Підставою для висновку податкового
органу про наявність порушень були
наступні обставини, які відображені в
акті, а саме: актом ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
31.03.2014 №1198/26-56-22-03-09/37974006 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Арт-Парадайз» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
контрагентами за період з 01.08.2012 по
01.09.2013 встановлено, що місцезнаходження
товариства податковим органом не
встановлено, встановлено відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів підприємницької
діяльності в силу відсутності
технічного персоналу, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів.

Також, податковий орган в акті
перевірки вказує, що актом ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві від 20.12.2013 №369/26-57-22-03-07/36038201 «Про
результати документальної
позапланової перевірки ПП
«Безпека-Комплекс» з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства і правильності
визначення об'єкту оподаткування з
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість при
вчиненні всіх правочинів та проведенні
господарських операцій з
купівлі-продажу товарів (робіт, послуг)
та їх подальшого продажу з 01.02.2011 по
30.10.2013 встановлено, що перевіркою
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій з придбання та продажу
товарів (робіт, послуг).

Крім того, податковий орган зазначає,
що актом ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 06.02.2014
№117/26-58-22-08-11/36309459 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Юридична компанія «Форт» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.11.2010 по
18.11.2013 встановлено, що підприємство не
знаходиться за податковою адресою,
згідно ІС «Податковий блок» на
підприємстві працює одна особа,
основні фонди та транспортні засоби
відсутні. Крім того, податковий орган
зазначає, що згідно з протоколом допиту
свідка, встановлено, що підприємство
створено з метою переведення грошових
коштів у готівкову форму та повернення
їх клієнтам. На підставі викладеного,
податковий орган вказує на
«фіктивність» правочинів укладених ПП
«Юридична компанія «Форт» з
контрагентами.

Як вбачається з акту перевірки,
податковий орган зазначає, що актом ДПІ
у Печерському районі Міндоходів у м.
Києві від 10.12.2013 №2858/26-55-22-08/35534315 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Компанія «Сельта» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.01.2011
по 31.12.2012» встановлено, що компанією не
надано пояснень та підтверджуючих
документів на підтвердження даних
податкових декларацій.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем укладено наступні договори
поставки пріпейд-продукції):

- від 20.08.2012 № К 101-25 з ТОВ «Арт-Прадайз»,

- від 01.03.2012 №002/01/03 з ПП
«Безпека-Комплекс»,

- від 01.03.2012 №001/01/03 з ПП «Юридична
компанія «Форт»,

- від 04.06.2012 №004/04/06 з ТОВ «Компанія
«Сельта». Вказані договори є
ідентичними за своїм змістом.

3 урахуванням вищевикладених фактів, не
перевіркою встановлено не реальність
здійснення господарських операцій з
придбання та продажу товарів (робіт
послуг) та формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту
ТОВ«Арт-Прадайз», ПП "Безпека-Комплекс",
ПП "Юридична компанія "Форт" , ТОВ
"Компанія "Сельта".

Право ТОВ «Карт Пей» на податковий
кредит з ПДВ на підставі податкових
накладних, виписаних та наданих ТОВ
«Арт-Прадайз», ПП "Безпека-Комплекс", ПП
"Юридична компанія "Форт", ТОВ "Компанія
"Сельта", не виникає.

Таким чином, на порушення вимог ст.185,
п.198.3, 198.6 ст.198, п,201.4, 201.10 ст.201
Податкового Кодексу України, ТОВ «Карт
Пей» безпідставно сформовано
податковий кредит за рахунок сум ПДВ по
податкових накладних, отриманих від
ТОВ "«Арт-Прадайз», ПП
"Безпека-Комплекс", ПП "Юридична
компанія "Форт", ТОВ "Компанія "Сельта" у
сумі 24 019 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що
платник податків повинен бути розумним
та обережним при виборі контрагента
(ухвали ВАСУ від 12.02.2014 К/800/42298/13 та від
26,03.2014 №К/9991/26540/11, К/9991/28864/11).

Несприятливі наслідки недостатньої
обережності у підприємницькій
діяльності покладаються на особу, якою
укладені відповідні правочини, та не
можуть бути перенесені на бюджет
шляхом зменшення податкових
зобов'язань та провадження
необґрунтованих виплат.

У випадку недобросовісності
контрагентів покупець несе ризик своєї
бездіяльності не лише по виконанню
господарсько-правових зобов'язань, але
і в рамках податкових правовідносин,
позаяк в силу вимог податкового
законодавства позбавляється
можливості скористатися пільговим
порядком обчислення бази
оподаткування у зв'язку з відсутністю
належним чином оформлених первинних
документів.

За звичаями ділового обороту при
здійсненні такого вибору суб'єктами
господарювання оцінюються не лише
умови угоди та їх комерційна
привабливість, але і ділова репутація,
платоспроможність контрагента, ризики
невиконання зобов'язань та надання
гарантій їх виконання, наявність у
контрагента необхідних ресурсів
(виробничих потужностей,
технологічного обладнання,
кваліфікованого персоналу) та
відповідного досвіду.

При цьому свідоцтво про державну
реєстрацію та наявність реєстрації
постачальника в органах податкової
служби не характеризують підприємство
як добросовісного платника, що має
ділову репутацію, як
конкурентоспроможну особу на ринку, що
гарантує виконання своїх зобов'язань
через уповноважених представників.

А відтак доказами прояву розумної
обережності слугують не лише установчі
документи та витяги з Єдиного
державного реєстру, але й
обґрунтування мотивів вибору
контрагента, обставин укладення та
виконання договорів, перевірка ділової
репутації контрагента, повноважень
осіб, що діють від імені підприємства.

Крім того, згідно із п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р,
за №1681704) первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та ії вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Як вбачається із наданих до матеріалів
справи позивачем видаткових накладних
відсутні посади, прізвища осіб, що їх
отримували, а також довіреності.

Також, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні регулюються
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність ». Цей
Закон поширюється на всіх юридичних
осіб, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ч.1 ст.2 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність » ).

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку (ч.2 ст. З Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність).

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після ії закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», первинний документ це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому; п.1.1 р.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку передбачено, що
дане положення встановлює порядок
створення, прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності, установ та
організацій, основна діяльність яких
фінансується за рахунок коштів
бюджету.

Відповідно до п.1,2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадять ся на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення,

Пунктом 2.1 р.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку встановлено
порядок створення, прийняття і
відображення у бухгалтерському обліку,
а також зберігання первинних
документів, облікових регістрів,
бухгалтерської звітності
підприємствами, їх об'єднаннями та
госпрозрахунковими організаціями
(крім банків) незалежно від форм
власності (підприємства), установ та
організацій, основна діяльність яких
фінансується за рахунок коштів бюджету
(установи), первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо (п.2.2 р.2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку).

Згідно із п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному

та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Водночас, як зазначив Вищий
адміністративний суд України в листі
від 02.06.2011 р. №742/11/13-11, з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини;
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Крім того, в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 01.11.2011 №1936/11/13-11 зазначено, що задля
вжиття належних заходів із метою
встановлення обставин реальності
здійснення спірної господарської
операції суди повинні витребувати у
платника податків ті докази, які не
надані учасниками справи, але які, на
думку суду, можуть підтвердити або
спростувати доводи податкового органу
щодо наявності порушень з боку
платника податків.

З урахуванням всього вищенаведеного,
формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість на
підставі виписаних вказаними
контрагентами податкових накладних за
висновком суду, є не правомірним та не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відтак з огляду на встановлені судом в
ході розгляду спору обставини,
викладений в акті перевірки висновок
податкового органу про порушення
позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4
ст. 201, п. 201.10 Податкового кодексу
України є обґрунтованим та таким, що
відповідає дійсним обставинами справи,
а винесене на його підставі спірне
податкове повідомлення-рішення
№9 від 04.07.2014 є обґрунтованим та
правомірним.

Як зазначено вище, грошові кошти на
загальну суму 4 562 993 грн.. не є
фінансовою допомогою, такі грошові
кошти надійшли від ТОВ «Арт-Прадайз»,
ПП «Безпека-Комплекс», ПП «Юридична
компанія «Форт», ТОВ «Компанія
«Сельта» за ТМЦ, що були реалізовані в
ході виконання спірних договорів.

З огляду на викладене, висновок
податкового органу про порушення
позивачем пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України є
обґрунтованим та не спростовується
матеріалами справи, що вказує на
правильність висновку відповідача про
заниження позивачем податку на
прибуток і визначення податковим
органом податкового зобов'язання та
штрафних санкцій позивачу по цьому
податку, що не є підставою для
скасування податкового
повідомлення-рішення №9 від
04.07.2014.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачем доведено
правомірність та обґрунтованість
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позивачем не доведено факт
правомірності формування податкового
кредиту та віднесення витрат на валові
витрати по взаємовідносинам з ТОВ
«Арт-Прадайз», ПП «Безпека-Комплекс»,
ПП «Юридична компанія «Форт», ТОВ
«Компанія «Сельта», а тому, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Карт Пей» не
підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. В зв'язку з цим колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві- задовольнити,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
« 21» серпня 2014 року - скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від « 21» серпня 2013 року
- скасувати та постановити нову, якою в
задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О.
Шостак

Судді
І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

Головуючий суддя

Шостак О.О.

Судді:

Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.