Справа № 804/8026/14
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/8026/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2014 року

справа № 804/8026/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у справі № 804/8026/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська звернулося до суду з адміністративним позовом в якому просив:

-визнати дії державного виконавця Бузякова М.Р. неправомірними;

-скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26.05.2014 року ВП № 43409890;

-зобов’язати прийняти виконавчий лист № 2а-9526/09/0470 від 16.01.2013 року до виконання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що у Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ не було законних підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження. Оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26.05.2014 року ВП №43409890 винесена відповідачем із порушенням Закону України “Про виконавче провадження”. Посилання відповідача на наказ № 3593/5 від 26.12.2011 р. є незаконним, оскільки Закон України “Про виконавче провадження” в даних правовідносинах має вищу юридичну силу.

В судове засідання сторони не з’явились. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 травня 2014 року УПФ України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська направило до Індустріального ДВС Дніпропетровського МУЮ на примусове виконання виконавчий лист № 2а-9526/09/0470 від 16.01.2013 року в розмірі стягнення 1 042,98 грн. з Сільськогосподарського ТОВ “ВВВ-Агро”, строк пред’явлення до виконання, з моменту останнього повернення, до 23 вересня 2014 року.

16 січня 2014 року позивачем було повторно направлено вищевказаний виконавчий лист на адресу Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

26 травня 2014 року державним виконавцем Бузяковим М.Р. була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 43409890, оскільки УПФ України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська були порушені вимоги п.9, 13 Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 5593/5 від 26.12.2011 року, а саме: державному виконавцю не надано додаткової інформації про виявлене майно у боржника.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача, оскільки в спірній постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідач посилається на наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, зокрема, обставини, які передбачені Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України, проте вказаний Порядок є актом рекомендаційного характеру, що спрямований на покращення взаємодії державних органів, невиконання приписів яких не тягне за собою жодних правових наслідків для сторін.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Процедуру взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України при виконанні рішень про стягнення коштів на користь держави врегульовано Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України, затвердженого наказом № 3593/5 Міністерства юстиції України від 26.12.2011 р.

Відповідно до п.9 Порядку у заяві про відкриття виконавчого провадження органи Пенсійного фонду України зазначають усі наявні відомості про боржника, зареєстроване за ним рухоме та нерухоме майно, відкриті у фінансових установах рахунки, його місцезнаходження, контактні телефони тощо, що сприятиме примусовому стягненню коштів.

Пунктом 13 Порядку передбачено, що при повторному пред’явленні до виконання виконавчого документа, який було повернуто стягувачу у зв’язку з відсутністю у боржника майна, на яке за законом може бути звернено стягнення, органи Пенсійного фонду України надають державному виконавцю іншу наявну додаткову інформацію про виявлене у боржника майно.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов’язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ч.2 ст.11 даного Закону на державного виконавця, покладено, зокрема, обов’язок здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 17 Закону встановлює, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Органами державної виконавчої служби підлягають виконанню, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів та рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу.

У відповідності до п.1 ст.19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 17 цього Закону. Статтею 18 Закону передбачені вимоги до виконавчого документу.

Наданий Управлінням Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська виконавчий лист № 2а-9526/09/0470 від 16.01.2013 р. щодо стягнення з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю “ВВВ-Агро” суми заборгованості зі сплати фінансових санкцій у розмірі 1 042,98 грн., відповідає вимогам ст.18 Закону України “Про виконавче провадження”.

Згідно п.2 ст.19 Закону України “Про виконавче провадження” у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Таким чином, надання більш детальних відомостей про боржника - додаткової інформації про виявлене майно, є правом, а не обов’язком стягувача.

Відповідно до ст.25 Закону державний виконавець зобов’язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред’явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред’явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ст.26 вказаного Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред’явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред’явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Наведений перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження не містить такої підстави, як відсутність інформації про виявлене майно у боржника.

Крім того, відповідний обов’язок державного виконавця одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну визначено у п.3 ч.2 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, вказаний Порядок, на який посилається відповідач, є актом рекомендаційного характеру, що спрямований на покращення взаємодії державних органів, невиконання приписів яких не тягне за собою жодних правових наслідків для сторін, а тому, колегія суддів зазначає про безпідставність відмови відповідача у відкритті виконавчого провадження.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст., 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у справі № 804/8026/14 – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у справі № 804/8026/14 – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай