Справа № 644/7044/14-ц
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р.Справа №
644/7044/14-цКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області на ухвалу Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 28.07.2014р.
по справі № 644/7044/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області

про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни",

ВСТАНОВИЛА:

01.02.2011 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся
до суду з позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області (далі по тексту -
ГУПФУ в Харківській області,
відповідач), в якому просив суд визнати
неправомірними дії відповідача щодо
виплати позивачеві щомісячного
підвищення до пенсії в розмірі меншому,
ніж передбачено вимогами Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»; зобов'язати відповідача
перерахувати та сплатити позивачеві в
повному обсязі недоплачене щомісячне
підвищення до пенсії як дитині війни,
виходячи з розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 01.01.2006 року
по день винесення рішення; зобов'язати
відповідача здійснювати позивачеві в
подальшому виплати щомісячного
підвищення до пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»; відшкодувати позивачеві
за рахунок відповідача витрати,
понесені на оплату послуг з правової
допомоги в розмірі 300,00 грн.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 01.03.2011
року по справі № 2029/2а-1829/11
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду, визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинення певних дій в
частині позовних вимог за період з
01.01.2006 року по 31.07.2010 року включно -
залишено без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду, визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинення певних дій за
період з 01.08.2010 року - задоволено
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області по
невиконанню за період з 01.08.2010 року по
01.03.2011 року приписів статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» , яка призвела до порушення прав
позивача на своєчасне нарахування та
отримання доплати до пенсії за період з
01.08.2010 року по 01.03.2011 року.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 01.08.2010
року по 01.03.2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача витрати зі сплати
судового збору в розмірі 03 грн. 40 коп.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача витрати за надання юридичної
допомоги у розмірі 300 грн.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.06.2013 року
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області задоволено
частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 01.03.2011
року по справі № 2029/2а-1829/11 скасовано в
частині стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області на користь ОСОБА_1
витрат за надання юридичної допомоги в
розмірі 300 грн.

Прийнято в цій частині нову постанову
про відмову в задоволенні позову в
частині зобов'язання відшкодувати за
рахунок відповідача витрати, пов'язані
з оплатою послуг на правову допомогу в
розмірі 300 грн.

В іншій частині постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 01.03.2011 року по справі №
2029/2а-1829/11 залишено без змін.

У червні 2011 року позивачем отримано
виконавчий лист по справі.

18.07.2014 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Харківській області Мороз О.І.
звернувся до суду з поданням, в якому
просив суд вирішити питання про зміну
порядку і способу виконання рішень по
справі № 2029/2а-1829/11 Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова, шляхом його
заміни на стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області на користь ОСОБА_1
нарахованої, але не виплаченої пенсії у
розмірі 1180,80 грн.

В обґрунтування подання зазначив, що
ГУПФУ в Харківській області
повідомлено про здійснення
перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно
до постанови суду в розмірі 1180,00 грн.,
однак, кошти не виплачено з посиланням
на те, що відповідні виплати будуть
проведені за наявності бюджетного
фінансування. З посиланням на ст.263
Кодексу адміністративного судочинства
України, положення Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», ст.36 Закону України
«Про виконавче порваджен6ня» вказує, що
оскільки обставини, зазначені ГУПФУ в
Харківській області у повідомленні
державному виконавцю № 4148-14/20 від 31.03.2014
року, унеможливлюють виконання
судового рішення на користь ОСОБА_1,
наявні підстави для зміни способу і
порядку виконання рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 28.07.2014 року по справі
№ 644/7044/14-ц задоволено подання відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Харківській області про зміну способу
і порядку виконання рішення по справі
№ 2029/2а-1829/11 Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова шляхом його
зміни на стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області (61022, майдан
Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,
) на користь ОСОБА_1 (61172,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) нарахованої, але не виплаченої
пенсії в загальному розмірі 1180 грн. 80
коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною
ухвалою суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати ухвалу Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 28.07.2014
року, якою відмовити у задоволенні
подання ВПВР УДВС ГУЮ в Харківській
області в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги з посиланням на норми Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», п.3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» зазначив, що норми і
положення ч.3 ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються в порядку і
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України. Вказує, що оскільки
будь-які виплати, передбачені законом,
зокрема, на виконання рішення суду,
проводяться за рахунок Державного
бюджету України, а починаючи з 01.11.2011
року фінансування з Державного бюджету
на виконання судових рішень не
надходило, рішення суду на користь
ОСОБА_1 виконано Головним управлінням
Пенсійного фонду України в межах своїх
повноважень. Разом з тим, оскільки
причиною невиконання постанови суду є
відсутність коштів, виплата яких буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України, вказує, що виконання постанови
суду фактично можливе, хоча й за певних
умов, тому відсутні підстави для зміни
порядку і способу виконання рішення.
Крім того, пояснив, що Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року № 845,
передбачено звернення стягувача або
державного виконавця не до суду, а до
органів Державної казначейської
служби.

Позивач в судовому засіданні просив
суд апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу суду
першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи,
що відповідач по справі належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
адміністративну справу без участі
представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про зміну порядку і
способу виконання постанови
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 01.03.2011 року по справі №
2029/2а-1829/11, суд першої інстанції виходив
з фактичної неможливості виконання
зазначеного судового рішення іншим
шляхом, окрім безспірного списання з
Державного бюджету України
перерахованих сум.

Колегія суддів не погоджується з таким
рішенням суду першої інстанції, та
вважає, що ухвала Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 28.07.2014
року по справі № 644/7044/14-ц про зміну
способу і порядку виконання рішення
прийнята судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права,
а тому підлягає скасуванню, виходячи з
наступного.

У відповідності до ч.1 ст.263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Колегія суддів зазначає, що порядок
виконання судових рішень про стягнення
з Державного бюджету України коштів,
боржником за якими є державний орган
(підприємство, установа, організація),
визначено Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" від 05.06.2012 року № 4901-VІ.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" встановлено, що держава
гарантує виконання судових рішень про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України (ч.ч.2, 3 ст.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень").

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, необхідних для цього
документів та відомостей.

Положеннями ч.1 ст.4 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" встановлено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного підприємства або
юридичної особи здійснюється в
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження", з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення
коштів з державного підприємства або
юридичної особи не виконано протягом
шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, його виконання
здійснюється за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень суду
(ч.2 ст.4 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень").

Як встановлено частиною 5 статті 4
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"
протягом десяти днів з дня
встановлення державним виконавцем
факту наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини
першої статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження", крім випадків,
коли стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, але не пізніше строку,
встановленого частиною другою цієї
статті, керівник відповідного органу
державної виконавчої служби подає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
стягувачу коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, про що повідомляє в
установленому порядку стягувача.

У разі відсутності необхідних
документів та відомостей кошти
перераховуються на відповідний
рахунок Державної виконавчої служби
України, про порядок виплати коштів з
якого державний виконавець повідомляє
в установленому порядку стягувача не
пізніше наступного дня після
перерахування коштів.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" кошти, що надійшли на
відповідний рахунок Державної
виконавчої служби України,
перераховуються стягувачу протягом
десяти днів з дня надходження всіх
необхідних для цього документів та
відомостей.

Перерахування коштів за рішенням суду
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
тримісячний строк з дня надходження
документів та відомостей, необхідних
для цього, з одночасним направленням
повідомлення про виплату коштів
державному виконавцю, державному
підприємству або юридичній особі (ч.6
ст.4 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень").

Державний виконавець протягом десяти
днів з дня отримання такого
повідомлення виносить постанову про
заміну стягувача на центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, з
одночасним направленням повідомлення
такому органу (ч.7 ст.4 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень").

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
унормовано Порядком виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845
(далі по тексту - Порядок № 845).

Пунктом 2 зазначеного Порядку
визначено, що безспірним списанням є
операції з коштами державного та
місцевих бюджетів, що здійснюються з
метою виконання Казначейством та його
територіальними органами (далі - органи
Казначейства) рішень про стягнення
коштів без згоди (подання) органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету, боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів.

У відповідності до п.п.24, 25 Порядку № 845
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку.

Безспірне списання коштів з рахунка
боржника здійснюється в
першочерговому порядку. Проведення
платежів за його платіжними
дорученнями здійснюється після
безспірного списання у разі наявності
коштів на рахунку.

З огляду на наведене, колегія суддів
зазначає, що Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", на який посилається
державний виконавець в обґрунтування
свого подання, а також Порядком № 845
встановлено певний механізм виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників -
державних підприємств, установ,
організацій, яким не передбачено
стягнення коштів з вказаних боржників
шляхом звернення стягувача до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення.

За змістом вищевикладених норм, для
безспірного списання коштів з
Державного бюджету України на підставі
судового рішення стягувач або
державний виконавець повинні
звертатись безпосередньо до органу
Казначейства.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що позивачем при зверненні до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання постанови
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 01.03.2011 року по справі №
2029/2а-1829/11 не дотримано порядку
виконання рішень шляхом безспірного
списання коштів державного бюджету,
встановленого Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" та Порядком № 845.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне вказати на те, що позивач у
вказаній заяві просить суд змінити
зміст судового рішення, яке
виконується, тим самим ухваливши
фактично нове судове рішення, що
законом віднесено до компетенції
касаційного суду.

З огляду на викладене, у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
задоволення заяви позивача про зміну
порядку і способу виконання постанови
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 01.03.2011 року по справі №
2029/2а-1829/11.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення питання, є
підставою для скасування ухвали суду
першої інстанції та прийняття нового
рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 28.07.2014 року по справі №
644/7044/14-ц підлягає скасуванню з
прийняттям нової ухвали про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Харківській
області Мороз О.І. про зміну порядку і
способу виконання постанови постанови
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 01.03.2011 року по справі №
2029/2а-1829/11.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206,
209, 263 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 28.07.2014 року по
справі № 644/7044/14-ц - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Харківській
області Мороз О.І. про зміну порядку і
способу виконання постанови
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 01.03.2011 року по справі №
2029/2а-1829/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 02.12.2014 р.