Справа № 826/10812/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НІАН» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НІАН» до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про скасування
податкового повідомлення-рішення та
рішення про затосування фінансових
санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про скасування податкового
повідомлення-рішення від 13 березня 2014
року за №0, яке прийняте ДПІ у
Печерському районі м. Києва; скасувати
податкове повідомлення-рішення від 13
березня 2014 року за №0, яке
прийняте ДПІ у Печерському районі м.
Києва; скасувати рішення про
застосування фінансових санкцій від 13
березня 2014 року за №0, яке
прийняте ДПІ у Печерському районі м.
Києва.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 вересня 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі направлень на перевірку
від 13.01.2014р. №29/26-55-22-01, 13.01.2014р. №27/26-55-22-01,
13.01.2014р. №28/26-55-22-01, 17.01.2014р. №83/26-55-22-01,
17.01.2014р. №84/26-55-22-01, 13.01.2014р. №53/26-55-22-06,
13.01.2014р. №10/26-55-17-02, 13.01.2014р. №16/26-55-22-03 та
відповідно до наказу від 26.12.2013р. №320,
від 16.01.2014 р. №134, згідно пункту 75.1.2
пункту 75.1. статті 75, пункту 77.2 статті 77
Податкового кодексу України,
відповідачем проведено планову виїзну
перевірку ТОВ «НІАН» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року, за результатом якої
складено акт перевірки від 26 лютого 2014
року №182/26-55-22-10/24924849.

Перевіркою встановлено наступні
порушення: п.192.1, п.192.2 ст.192 п.198.3, п.198.6
ст.198 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі
змінами та доповненнями), що призвело
до заниження податку на додану
вартість на загальну суму 165815,00 грн., а
саме: за липень 2011р. в сумі 78,00 грн., за
серпень 2011р. в сумі 1067,00 грн., за жовтень
2011р. в сумі 90,00 грн., за листопад 2011р. в
сумі 54819,00 грн., за грудень 2011р. в сумі
98113,00 грн., за січень 2012р. в сумі 430,00 грн.,
за лютий 2012р. в сумі 65,00 грн., за березень
2012р. в сумі 316,00 грн., за квітень 2012р. в
сумі 255,00 грн., за травень 2012р. в сумі 1890,00
грн., за червень 2012р. в сумі 1832,00 грн., за
липень 2012р. в сумі 112,00 грн., за серпень
2012р. в сумі 713,00 грн., за жовтень 2012р. в
сумі 2551,00 грн., за листопад 2012р. в сумі
231,00 грн., за грудень 2012р. в сумі 3253,00 грн.;
п.п.138.1.1 п.138.1 п.138.2, ст.138, п.п.139.1.9, п.139.1
ст.139 Податкового Кодексу України від
02.12.2010р. за № 2755-VI, (зі змінами і
доповненнями), що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму
226560,00 грн., в т.ч. за три квартали 2011р. у
сумі 68095,00 грн., за рік 2011 у сумі 131 010,00
грн., за рік 2012 у сумі 95550,00 грн.; п.9 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського
харчування та послуг» від 06.06.95р. №
265/95-ВР (зі змінами та доповненнями), не
забезпечено щоденне друкування
фіскальних звітних чеків та їх
зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій; п. 160.5 ст.160,
п.152.8 ст.152 Податкового кодексу із
змінами та доповненнями, а саме
неутримання та несплата податку з
доходу нерезидента всього у сумі 5803,30
грн., у тому числі за квартал 2011 року в
сумі 3458,68 грн., за 4 квартал 2012 року в
сумі 2344,62 грн.; ст.18 Закону України від
19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (зі змінами та доповненнями)
та Постанову КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних цін на окремі види
алкогольних напоїв» (зі змінами та
доповненнями), встановлено факт
реалізації алкогольних напоїв в
роздріб за цінами нижчими від
мінімальних цін встановлених державою;
п.п. «е» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.п.
168.1.1, п. 168.1 ст.168, «а» п. 171.2 ст. 171
Податкового Кодексу України від
02.12.2010р. № № 2755-VI, зі змінами та
доповненнями, в результаті чого
допущено порушення вимог податкового
законодавства під час перевірки питань
щодо правильності утримання та
своєчасності перерахування податку на
доходів фізичних осіб до бюджету в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 2484,00 грн., у тому числі: 2- ге
півріччя 2011 року - 2484,00грн.

Податковим повідомленням-рішенням
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 13 березня 2014 року №0 за
порушення пункту п. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138, пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 250 447,50 грн., в тому
числі: за основним платежем - 226 560,00 грн.,
за штрафними санкціями - 23 887,50 грн.;
податковим повідомленням-рішенням
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 13 березня 2014 року № 0 за
порушення пункту п. 192.1, п. 192.2, ст. 192, ст.
198 п. 201.10 Податкового кодексу України
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 248 722,60 грн., в тому
числі: за основним платежем - 165815,00 грн.,
за штрафними санкціями - 82907,60 грн. та
рішенням про застосування фінансових
санкцій від 13.03.2014 р. №0, за
реалізацію алкогольних напоїв в
роздріб за цінами нижчими від
мінімальних цін, встановлених
державою, у вигляді штрафу в розмірі
113789,04 грн.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями та рішенням
про застосування фінансових санкцій
позивачем було подано скаргу до
Міністерства доходів і зборів України,
за результатом розгляду скарги
Рішенням від 17.06.2014 р. №10688/6/99-99-10-01-0678
було залишено без змін податкові
повідомлення-рішення та рішення про
застосування фінансових санкцій, а
скаргу позивача без задоволення.

Враховуючи вищенаведене позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Колегією суддів встановлено, що за
період з 01.07.2011 року по 31.12.2012 року ТОВ
«Ніан» здійснювало діяльність на
підставі ліцензій на право здійснення
роздрібної, оптової торгівлі та
імпорту алкогольних напоїв.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.
До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Статтею 13 Закону України «Про ціни і
ціноутворення», Державне регулювання
цін здійснюється Кабінетом Міністрів
України, органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень шляхом: 1)
установлення обов'язкових для
застосування суб'єктами
господарювання: фіксованих цін;
граничних цін; граничних рівнів
торговельної надбавки (націнки) та
постачальницько-збутової надбавки
(постачальницької винагороди);
граничних нормативів рентабельності;
розміру постачальницької винагороди;
розміру доплат, знижок (знижувальних
коефіцієнтів); 2) запровадження
процедури декларування зміни ціни
та/або реєстрації ціни.

У відповідності до абз. 13 ч. 2 ст. 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі оптової або
роздрібної торгівлі коньяком,
алкогольними напоями, горілкою,
лікеро-горілчаними виробами та вином
за цінами, нижчими за встановлені
мінімальні оптово-відпускні або
роздрібні ціни на такі напої - 100
відсотків вартості отриманої партії
товару, розрахованої виходячи з
мінімальних оптово-відпускних або
роздрібних цін, але не менше 10000
гривень.

Так, роздрібна торгівля алкогольними
напоями здійснюється позивачем в
магазині за адресою: вул. Боженко, 86-л, м.
Київ.

Контролюючим органом встановлено, що
ТОВ «Ніан» реалізовувало алкогольні
напої в роздріб за цінами нижчими від
мінімальних цін, встановлених державою
(Бальзам «Прикарпатський» міцністю 45%
об., місткістю 0,5 л. за ціною 32,0 грн. за
пляшку (фіскальний чек від 13.12.2012р. №1536)
мінімально-роздрібна ціна за вказаний
період становить 32,06 грн. (ціна за 1л. 100%
спирту 142,5 грн. х об'єм, 0,5 л. х міцність
0,45 %) та Шампанське «Французький
бульвар» біле напівсолодке, місткістю
0,75л. за ціною 25,00 грн. за пляшку
(фіскальний чек від 14.11.2012 №1286),
мінімально-роздрібна ціна становить
26,00 грн.

Згідно з наданими до перевірки
документами: податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні за
перевіряємий період підприємством
було отримано алкогольних напоїв, на
які занижено ціну реалізації на
загальну суму 113 789,04 гривень.

Враховуючи ту обставину, що апелянтом
не спростовано висновки податкового
органу щодо продажу алкогольних напоїв
по заниженим цінам, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
позивача в частині скасування рішення
про застосування фінансових санкцій
від 13 березня 2014 року за №0 не
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування
податкових повідомлень-рішень від 13
березня 2014 року № 0 та від 13
березня 2014 року № 0, колегія
суддів зазначає наступне.

Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до
Податкового кодексу України необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема, виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для визначення
податкового кредиту з податку на
додану вартість, якщо відомості, які
містяться в таких документах, не
відповідають дійсності, зокрема, у
випадку не здійснення самих операцій.

З урахуванням наведеного судова
колегія підтримує твердження суд
першої інстанції, що будь-які документи
(у тому числі договори, акти виконаних
робіт, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Між позивачем (Замовник), з однієї
сторони, та ТОВ «Снайпер Медіа»
(Виконавець), з іншого боку, було
укладено Договір на надання послуг з
мерчандайзингу товарів №14/92 від 01.07.2011
р. (надалі - Договір №14/92).

У відповідно до п. 1.1 - п. 1.4 Договору
№14/92, Замовник доручає, а Виконавець
бере на себе зобов'язання надавати
послуги з мерчандайзингу товару.

Згідно п. 4.1 Договору №14/92, вартість
послуг, що надаються Виконавцем
Замовнику протягом звітного періоду за
цим Договором, складає 4% від суми
відвантажених товарів роздрібним
магазинам торгівельних мереж,
зазначених у Додатку №1, протягом
звітного періоду.

Згідно акту здачі-приймання робіт від
30.09.2011 р. у третьому кварталі 2011 р.,
Виконавець надав комплекс робіт
Замовнику в роздрібних магазинах
торгівельних мереж, в які Замовник
поставляє товар - алкогольні напої,
згідно Договору №14/92 від 01.07.2011 р. і
Додатку№1 від 01.07.2011р., яке складає
невід'ємну частину Договору.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи встановила відсутність Додатку
№1 від 01.07.2011 р., який є невід'ємною
частиною Договору №14/92 від 01.07.2011 р. та
відсутність доказів поставляння
товару - алкогольних напоїв в магазини,
які зазначені в акті здачі-приймання
робіт від 30.09.2011 р.

Маркетингові та мерчандайзингові
послуги за своїм змістом є послугами,
що забезпечують функціонування
діяльності платника податків у сфері
вивчання ринку, стимулювання збуту
продукції (робіт, послуг), політики цін,
організації та управлінні руху
продукції (робіт, послуг) до споживача
та після продажного обслуговування
споживача в межах господарської
діяльності такого платника податків.
До таких послуг також належать, послуги
з розміщення продукції платника
податку в місцях продажу, послуги з
вивчення, дослідження та аналізу
споживчого попиту, внесення продукції
(робіт, послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги) (п.п. 14.1.108 ПК
України).

Так судом першої інстанції вірно
зауважено, що належним документальним
підтвердженням виконання
маркетингових (мерчандайзингових)
послуг будуть звіти виконавця про
проведення маркетингових досліджень, в
яких мають бути викладені результати
таких досліджень і дані рекомендації
замовнику, в тому числі і фото-звіти,
оскільки виконання мерчандайзингових
послуг - це вміле розташування товару в
торговому залі, оригінальне оформлення
прилавків, проведення презентацій,
роздача сувенірів та інше.

Однак, вказаних доказів позивачем до
суду надано не було.

Разом з цим, між позивачем
(Рекламодавець), з одного боку, та ТОВ
«Перший альтернативний телеканал А1»
(Виконавець), з іншого боку, було
укладено Договір №30.10/1 про надання
рекламних послуг від 31.10.2011 р. (надалі по
тексту Договір №30.10/1).

У відповідності до п.1.1, п. 1.2 Договору
№30.10/1, рекламодавець замовляє, а
Виконавець за плату надає Рекламні
послуги в обсязі, в порядку та на
умовах, передбачених даним Договором
та Додатками до нього. Рекламодавець
зобов'язується приймати та оплачувати
Рекламні послуги, що надаються
Виконавцем, у строки та на умовах,
передбачених у даному Договорі та
Додатках до нього, які є невід'ємною
частиною даного Договору. Детальні
умови надання Рекламних послуг (обсяг,
період розміщення Рекламних
відеоматеріалів, хронометраж
Рекламних відеоматеріалів, вартість
Рекламних послуг і умови їхньої оплати,
а також інші умови за згодою Сторін)
визначаються Додатками до даного
Договору, які є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 Договору №30.10/1,
Виконавець зобов'язується р
розмістити Рекламні відеоматеріали
Рекламодавця в ефірі Телеканалу
відповідно до умов даного Договору та
Додатків до нього. Відповідно до п. 4.3
Договору №30.10/1, рекламодавець
зобов'язується оплачувати вартість
Рекламних послуг протягом 5 (п'яти)
банківських днів з моменту виставлення
Виконавцем відповідного рахунку на
оплату, але в будь-якому випадку не
пізніше дня, що передує першому дню
трансляції Рекламних відеоматеріалів
Рекламодавця.

В підтвердження виконаних робіт
позивачем надано:

- акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) №ОУ-0000149 від 31.12.2011 р.,

- ефірну довідку без № та дати,

- податкову накладну від 31.12.2011 р. №24,

- платіжне доручення №261 від 14.03.2012 р.

Однак, колегія суддів дослідивши
вказані документи встановила
відсутність доказів передачі
позивачем контрагенту рекламних
матеріалів, які в подальшому повинні
використовуватися. Крім того в наданих
документах відсутній рахунок на оплату
отриманих послуг (п. 4.3 Договору №30.10/1),
а в ефірній довідці відсутні реквізити
того коли коли така була складена.

Разом з цим, між позивачем (Покупець), з
однієї сторони, та ТОВ «ТД «Вікові
Традиції» (Постачальник), з іншого боку,
було укладено Договір №2/2009 поставки
від 01.09.2009 р. (надалі - Договір №2/2009).

Згідно п. 1.1 - п. 1.9 Договору №2/2009,
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця товар відповідно до
накладних, а Покупець зобов'язується
прийняти цей товар і сплатити його в
терміни, обумовлені цим договором.
Ціна, кількість, асортимент кожної
партії товару узгоджуються сторонами і
зазначаються в накладних на товар, що
визнаються Специфікаціями, і що є
невід'ємною частиною цього Договору.
Найменування Товару: лікеро-горілчані
вироби в асортименті. Місце постачання:
м. Київ вул. Саперно-слобідська, 25.
Сторони надають передбачені чинним
законодавством України документи,
необхідні для здійснення
підприємницької діяльності: Свідоцтво
про реєстрацію платника ПДВ; Свідоцтво
про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності; Ліцензія
на право торгівлі алкогольними
напоями; Сторони використовують до
даного Договору умови DDP (Доставка
Товару в пункт вказаний Покупцем)
згідно редакції ІНКОТЕРМС - 2000.
Постачальник зобов'язався надавати
Покупцеві рекламну продукцію для
просування Товару, яку Покупець
поширює і використовує за письмовим
погодженням сторін, а також
Постачальник зобов'язався проводити
тренінги, семінари, дегустації,
промо-акції, направлені на
популяризацію і просування Товару
протягом всього часу дії цього
договору. Покупець зобов'язався
сприяти Продавцеві в проведенні
заходів пов'язаних з рекламою і
просуванням Товару. Покупець є
дистриб'ютором продукції
Постачальника у торгівельних мережах
«Сільпо», «Фора», «Експансія»,
«БМ-Трейд» у м. Київ.

Згідно п. 3.1 - п. 3.12 Договору №2/2009,
Постачання Товару Покупцеві
здійснюється окремими партіями після
складання замовлення Покупцем і
узгодження його з Постачальником по
телефону, факсу або в іншій формі.
Якість Товару повинна відповідати всім
відповідним ГОСТам чи ДСТУ.
Підтвердженням якості Товару є копії
сертифікатів відповідності і ін.
документів, що підтверджують їх якість,
завірені печаткою Постачальника, що
видаються на вимогу Покупця. Приймання
Товару по кількості і якості
проводиться відповідно до чинного на
момент приймання Товару законодавства
України. Претензії по постачанню
(недостача, бій, втрата товарного
вигляду і тому подібне) наголошуються
під час приймання Товару і
оформляються Актом приймання Товару,
або в накладній, і підтверджуються
підписами представників Постачальника
і Покупця. В цьому випадку Постачальник
зобов'язаний обміняти Товар або
заповнити недостачу. Претензії по
якості Товару та прихованого
заводського браку можуть бути заявлені
Покупцем на протязі всього періоду
строку придатності, але не пізніше 5
робочих днів з моменту виявлення.
Товар, що не відповідає фізико-хімічним
показникам (не якісна продукція)
повинен бути підтверджений протоколом
випробувань лабораторії,
акредитованої в цій сфері діяльності.
Після приймання Товару відповідальною
особою без наголошення претензій по
поставленому Товару по кількості
претензії не розглядаються. В разі
прострочки строку реалізації Товару в
торговій точці чи на складі Покупця він
повертається Постачальнику (без
претензій до якості і кількості).
Повернення Товару здійснюється у
присутності відповідальних
представників обох сторін на підставі
накладних на повернення товару. При
підтвердженні невідповідності Товару
Постачальник зобов'язаний здійснити
заміну не якісної продукції на якісну і
компенсувати всі затрати Покупця,
понесені останнім в зв'язку з такою
невідповідністю. Товар поставляється в
тарі і упаковці, вимогам Гостів, що
відповідають, і що забезпечують
збереження Товару. Передача (здача -
приймання) Товару здійснюється згідно
накладної на складі Покупця у
присутності представників обох сторін.
Датою постачання товару за даною
угодою вважається дата підписання
накладної на партію Товару
уповноваженими представниками сторін.

Як встановлено колегією суддів,
позивачем в підтвердження виконання
Договору №2/2009 додано до справи
документи:

- видаткові накладні №РН-001973 від 30.11.2011
р., №РН-001645 від 02.11.2011 р., №РН-001702 від
09.11.2011 р., №РН-001788 від 16.11.2011 р., №РН-001888
від 23.11.2011 р.,

- податкові накладні: від 02.11.2011р. №1638,
від 09.11.2011р. №2603, від 16.11.2011р. №5126, від
23.11.2011р., №6415, від 30.11.2011р. №8025;

- сертифікати відповідності:
№UA1.024.Х003419-11 з терміном дії з 11.03.2011 р. до
13.02.2014 р.;

- посвідчення якості: №844 з датою
розливу: 27.10.2011 р., 28.09.2011 р., 30.09.2011р.,
31.10.2011 р., №887 з датою розливу: 24.10.2011 р.,
02.11.2011 р., 20.11.2011р., 17.11.2011 р., №853 з датою
розливу: 07.10.2011 р., 28.09.2011 р., 10.09.2011р.,
03.11.2011 р., №864 з датою розливу: 13.11.2011 р.,
26.10.2011 р., 13.09.2011р., 14.11.2011 р., №876 з датою
розливу: 17.11.2011 р., 26.10.2011 р., 10.10.2011р.,
16.11.2011 р.;

- товарно-транспортні накладні на
перевезення: серія 01ААБР №330296 від
02.11.2011 р., серія 01ААБР №333355 від 30.11.2011 р.,
серія 01ААБР №330309 від 09.11.2011 р., серія
01ААБР №330323 від 16.11.2011 р., серія 01ААБР
№330335 від 23.11.2011 р.,

- картка рахунків.

Судом першої інстанції вірно
зауважено, що згідно акту перевірки
позивачем було надано до перевірки
наступні документи по даному
контрагенту: Видаткова накладна від
03.11.2012р. № б/н на суму без ПДВ 62702,88 грн.,
Видаткова накладна від 17.11.2012р. № б/н на
суму без ПДВ 48549,96 грн., Видаткова
накладна від 10.11.2012р. № б/н на суму без
ПДВ 49082,04 грн., Видаткова накладна від
30.11.2012р. № б/н на суму без ПДВ 63897,12 грн.
та Видаткова накладна від 23.11.2012р. № б/н
на суму без ПДВ 49310,28 грн., дані
документи не були надані суду підчас
розгляду справи.

Однак, висновки суду першої інстанції
повністю відповідають встановленим
колегією суддів обставинам справи. Так,
з матеріалів справи вбачається, що
товарно-транспорті накладні оформлені
неналежним чином, а саме, відсутні дані
про водія, маршрут (пункт навантаження,
пункт розвантаження, вантаж отримав
П.І.Б., довіреність отримувача товару),
також в матеріалах справи відсутні
довіреності на отримання товару,
докази поставлення товару на склад та
облік на складі, які б підтверджували
отримання товару.

Разом з цим, між позивачем (Покупець), з
однієї сторони, та ТОВ «САНОІЛ ТОРГ»
(Продавець), з іншого боку, було
укладено Договір купівлі-продажу
№19-09-12 від 19.09.2012 р. (надалі - Договір
№19-09-12).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 Договору
№19-09-12, відповідно до умов даного
договору Продавець зобов'язується
передати у власність Покупця продукцію
та матеріали (надалі також - товар), а
Покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його на умовах, визначених
даним договором. Найменування,
асортимент, кількість та вартість
товару визначається сторонами у
Специфікаціях, які є невід'ємними
додатками до даного договору.

Згідно з п. 2.1 - п. 2.6 Договору №19-09-12,
загальна вартість договору
визначається на підставі сум,
зазначених у Специфікаціях. Ціна на
товар фіксується на момент підписання
сторонами відповідної Специфікації до
договору та може бути змінена виключно
за взаємним погодженням сторін.
Розрахунки за даним договором
здійснюються протягом 90 (дев'яносто)
банківських днів від дати поставки
товару Покупцю. У випадку з'ясування
неможливості оплати товару у термін,
визначений сторонами в даному
договорі, Покупець зобов'язаний
повернути Продавцю весь отриманий та
неоплачений за договором товар. В
такому випадку сторони підписують
відповідний Акт повернення товару та
приймають рішення щодо доцільності
подальшого існування договірних
відносин між ними. Розрахунки за даним
договором проводяться в безготівковій
формі, шляхом перерахування Покупцем
грошових коштів на розрахунковий
рахунок Продавця. Сторони можуть
погодити інші форми та строки
проведення розрахунків за даним
договором шляхом підписання
відповідної додаткової угоди до нього.

Так, в підтвердження виконання
договору позивачем надано наступні
документи:

- специфікація №1 від 30.11.2012 р. на 2 781,000
т.,

- акт приймання-передачі від 30.11.2012 р.,

- видаткова накладна №РН-0000755 від 30.11.2012
р.,

- податкова накладна від 30.11.2012 р. №954,

- платіжне доручення №1238 від 18.12.2012 р.

Однак, як вірно зазначив суд першої
інстанції позивачем не надано для
дослідження товарно-транспортні
накладні поставки товару в кількості 2
781,000 т. Крім того, в матеріалах справи
відсутні відомості про облік даного
товару на складі позивача та
довіреності на отримання товару.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції в повній мірі проаналізовано
зміст правових норм, викладених пп.138.1
138.2 ст. 138, пп.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198 , пп. 201.6,
201.10 ст. 201 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», наказі Мінтрансу
України та Мінстату України «Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля»
від 29.12.1995 р. №488/346, надано належну
оцінку обставинам та матеріалам справи
у зв'язку з чим, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що
господарські операції з контрагентами
фактично не мали реального характеру,
дані операції оформлені лише
документально та не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені укладеним договором. В
даному випадку фактично відбувався
лише обмін документами з метою
створення зовнішніх ознак
правомірності формування валових
витрат та податкового кредиту за
безтоварними операціями та отримання
необґрунтованої податкової вигоди.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НІАН» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 вересня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.