Справа № 826/8149/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/8149/14 Головуючий у 1-й
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу представника Споживчого
товариства «Діамед» - Шевельової Аліни
Сергіївни на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни, Державної
реєстраційної служби України, треті
особи: Споживче товариство «Діамед»,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Діамед» про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «ПроКредит Банк»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни, Державної
реєстраційної служби України, треті
особи: Споживче товариство «Діамед»,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Діамед» про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що не
погоджується з рішенням про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, оскільки наявність
зареєстрованих після державної
реєстрації іпотеки прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно, не є підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності за іпотекодержателем.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
серпня 2014 року задоволено вказаний
позов частково. Визнано протиправним
та скасовано рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгенівни про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 27 травня 2014 року № 13357121.
Суд вийшов за межі позовних вимог та
зобов'язано Державну реєстраційну
службу України повторно розглянути
заяву представника Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» Вєтрової Н.А., прийнятої 08 травня
2014 року за реєстраційним № 6531585, для
проведення державної реєстрації права
власності на нежитлове приміщення, що
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 17а, з урахуванням
висновків даної постанови. В іншій
частині адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Споживчого
товариства «Діамед» - Шевельова Аліна
Сергіївна подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне.

08 травня 2014 року представником ПАТ
«ПроКредит Банк» Вєтровою Н.А. подано
заяву, прийняту відповідачем за
реєстраційним № 6531585, для проведення
державної реєстрації права власності
на нежитлове приміщення, що
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 17а.

За результатами розгляду вказаної
заяви Державним реєстратором
Дурицькою М.Є. 27 травня 2014 року прийнято
рішення № 13357121 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
підставі статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
пунктів 20, 28 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 року № 868, яким відмовлено у
державній реєстрації права власності,
форма власності: приватна, на нежитлове
приміщення, що розташоване за адресою:
м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17а, за ПАТ
"ПроКредит Банк".

Зазначене рішення мотивоване тим, що
заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, а саме: арешт щодо усього
нерухомо майна, яке належить
іпотекодавцю (СТ "Діамед").

Не погоджуючись з такими рішенням та
діями відповідача, позивач звернувся
до суду з даним позовом.

Задовольняючи даний позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача в частині визнання
спірного рішення протиправним є
правомірними та обгрунтованими, а тому
підлягають задоволенню в цій частині.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що
державний реєстратор, зокрема
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
встановлює, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до частин першої -
четвертої, сьомої та одинадцятої
статті 16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Реєстрація
заяв про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень проводиться в порядку
черговості їх надходження. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.
Заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень не приймається у разі
відсутності документа, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
прав та їх обтяжень. Заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень не
приймається у разі відсутності
документа, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації прав та
їх обтяжень.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Під час подання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі фізична особа повинна
пред'явити документ, що посвідчує її
особу, а у разі подання заяви
представником фізичної чи юридичної
особи - також документ, що підтверджує
його повноваження діяти від імені
таких осіб. У випадках, установлених
законом, представник іноземної особи
пред'являє документи, легалізовані в
установленому нормативно-правовими
актами порядку.

Згідно частини першої статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до частини першої статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 51) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 52) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 53) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 54)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 55) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 56)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» передбачено, що за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Частина четверта статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» встановлює, що відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена.

Отже, за результатами розгляду про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень державний реєстратор може
прийняти одне із рішень: про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або про
відмову в державній реєстрації; у свою
чергу відмова в державній реєстрації
прав та їх обтяжень може мати місце за
наявності вичерпних підстав,
визначених Законом.

Таким чином в межах спірних
правовідносин необхідно встановити
наявність підстав для державної
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення, що розташоване
за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, буд.
17а, за ПАТ "ПроКредит Банк" та
правомірність відмови в державній
реєстрації прав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що згідно договору
іпотеки від 22 березня 2006 року № 498-Д3 12,
укладеного між ВАТ «ПроКредит Банк»
(правонаступником якого є позивач)
(іпотекодержатель) та СП «Діамед»
(іпотекодавець), та договору про
внесення змін до договору іпотеки від 18
липня 2012 року № 1, іпотекодавець
передав в іпотеку наступне нерухоме
майно: нежилі приміщення № 1, № 2 (групи
приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 7а,
№ 1, № 2 (групи приміщень № 8), з № 1 по № 6
(групи приміщень № 1) (в літ. "А"),
загальною площею 264,70 кв. м., що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 17а, та нежилі приміщення
з № 1 по № 9 (групи приміщень № 5) (в літ.
"А"), загальною площею 291,40 кв. м., що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 17а.

Відповідно до розділу 7 «Застереження
про задоволення вимог
іпотекодержателя» договору іпотеки,
викладеного в новій редакції згідно
договору про внесення змін до договору
іпотеки від 18 липня 2012 року № 1,
передбачено, сторони домовились, що
іпотекодержатель (ПАТ «ПроКредит
Банк») у випадку набуття права
звернення на предмет іпотеки справі на
власний вибір задовольнити свої вимоги
за рахунок предмета іпотеки шляхом,
зокрема набуття прав власності на
предмет іпотеки.

Право власності переходить до
іпотекодержателя на підставі договору
про задоволення вимог іпотеко
держателя, яким дане застереження, з
моменту виконання іпотекодержателем
усіх, передбачених законодавством, дій,
необхідних для звернення стягнення у
такий спосіб, без необхідності
вчинення іпотекодавцем будь-яких
додаткових дій чи документів.

У зв'язку із порушенням СП «Діамед»
кредитних зобов'язань ПАТ «ПроКредит
Банк» надіслало йому вимогу про
усунення порушень та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
від 21 березня 2014 року № 1-2/14/1046, в якій
вимагало протягом 30 календарних днів
погасити заборгованість та
попереджало, що у разі непогашення
заборгованості банк змушений буде
розпочати процедуру звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
набуття іпотекодержателем права
власності на предмет іпотеки у порядку
статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Вказану вимогу отримано представником
СП «Діамед» 27 березня 2014 року, що
підтверджується відповідним
повідомленням про вручення поштового
відправлення, копія якого міститься в
матеріалах справи.

18 квітня 2014 року сторонами договору
іпотеки складено акт про підтвердження
отримання вимоги від 21 березня 2014 року
№ 1-2/14/1046, у якому зафіксовано, що СП
«Діамед» 27 березня 2014 року отримало
вимогу про усунення порушень та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки від 21 березня 2014
року № 1-2/14/1046 та погоджується з
набуттям ПАТ «ПроКредит Банк» права
власності на предмет іпотеки.

Згідно частини першої статті 37 Закону
України «Про іпотеку» передбачено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Як встановлює пункт 46 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868, для
проведення державної реєстрації права
власності на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку
копію письмової вимоги про усунення
порушень, надіслану іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця, в якій
зазначається стислий зміст порушеного
зобов'язання, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш як
30-денний строк та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення
30-денного строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги іпотекодержателя у разі, коли
більш тривалий строк не зазначений у
письмовій вимозі, надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором
передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони
відчуження нерухомого майна,
накладеної нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого відбувається перехід
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя, а
також зареєстрованих після державної
реєстрації іпотеки прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно не є підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності за іпотекодержателем.

За змістом картки прийому заяви № 12913328
встановлено, що разом із завою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 08 травня 2014 року за
реєстраційним № 6531585 позивач подав
наступні документи: договір іпотеки
від 22 березня 2006 року, договір № 1 від 21
березня 2014 року, акт № 911 від 21 березня
2014 року, копію вимоги від 21 березня 2014
року № 1-2/14/1046, рекомендоване
повідомлення від 21 березня 2014 року,
опис від 08 травня 2014 року, копії
свідоцтва, виписки та статуту ПАТ
«ПроКредит Банк», довіреність на
уповноважену особу, копію наказу, копії
паспорту та довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера.

Таким чином, із заявою про проведення
державної реєстрації права власності
на позивач звернувся на підставі
договору іпотеки, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, що є документом, який
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно.

Судом першої інстанції було
встановлено, що спірне рішення про
відмову у державній реєстрації прав
базується на тому, що заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, а саме:
арешт щодо усього нерухомо майна, яке
належить іпотекодавцю (СТ «Діамед»).

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Разом з тим, судом першої інстанції
було встановлено, що Державним
реєстратором не наведено дати
реєстрації обтяження та в якому
реєстрі воно зареєстроване, а також не
надано відповідних доказів на
підтвердження мотивів оскаржуваного
рішення; крім того, відповідачами не
надано доказів, які б свідчили, що арешт
усього нерухомого майна іпотекодавця
СТ «Діамед» зареєстрований до
державної реєстрації іпотеки за ПАТ
«ПроКредит Банк».

Таким чином, не доведено наявності у
межах спірних правовідносин підстав
для відмови в державній реєстрації
прав та їх обтяжень, що визначені у
частині першій статті 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що спірне рішення
Державного реєстратора Дурицької М.Є.
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 27 травня 2014 року
№ 13357121 прийнято не на підставі Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», є протиправним та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги у цій
частині - задоволенню.

Поряд з цим, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
вимог позивача про зобов'язання
провести державну реєстрацію права
власності на вказане вище нежиле
приміщення, оскільки такі дії
відносяться до дискреційних
повноважень відповідача та мають ним
вчинятися відповідно до правил ст. 19
Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Протиправність оскаржуваного рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень вказує, що сторони
повертаються у стан, який існував до
його прийняття, тобто на стадію
прийняття документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, та реєстрації заяви.

Тому, враховуючи фактично відсутність
рішення Державного реєстратора за
результатами розгляду заяви
представника позивача, з метою захисту
прав та інтересів позивача, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
зобов'язати Державну реєстраційну
службу повторно розглянути заяву
представника ПАТ «ПроКредит Банк»
Вєтрової Н.А., прийнятої 08 травня 2014
року за реєстраційним № 6531585, для
проведення державної реєстрації права
власності на нежитлове приміщення, що
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 17а, з урахуванням
висновків даної постанови.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Споживчого товариства «Діамед» -
Шевельової Аліни Сергіївни - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.