Справа № 610/4499/14-а
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

справа 610/4499/14-а

2-а/610/161/2014

м. Балаклія

28.11.2014 року

Балаклійський районний суд
Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.,

за участі:

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора
ДПС РДПС ДАІ (інспектором посада
вказана некоректно у складених ним
процесуальних документах) Горбачук
Тараса Степановича, про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення серії ПС2
№ 256052 від 25.10.2014р., -

в с т а н о в и в:

10.11.2014р. до суду надійшов вищевказаний
позов. В його обґрунтування позивач
вказує про те, що 25.20.2014р. за постановою
відповідача на нього було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 663грн. за вчинення
передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП
правопорушення, а саме за перевищення
дозволеної швидкості руху.

Вважає, що адміністративне стягнення
на нього накладено безпідставно,
заперечуючи вчинення інкримінованого
йому правопорушення. Вказує на
відсутність належних доказів
правопорушення.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши клопотання про розгляд справи
за його відсутності.

Відповідач просив розглянути справу за
його відсутності, надав письмові
заперечення. Вважає своє рішення
правомірним, а використаний для
вимірювання швидкості руху автомобіля
позивача технічний засіб таким, що
відповідає усім необхідним для цього
вимогам.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідні до них
правовідносини.

За постановою відповідача ПС2 № 256052 від
25.10.2014р. на позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 663грн. за те, що
той 25.10.2014р. о 13.26год. в с. Горбаків на
301км а/д Київ-Чоп керуючи автомобілем
рухався зі швидкістю 150км/год.,
перевищивши дозволену швидкість руху,
в порушення вимог дорожнього знаку 5.45
ПДР України. Швидкість руху
вимірювалася технічним засобом
«Візир».

Статтею 14-1 КУпАП передбачено, що до
адміністративної відповідальності за
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху у разі їх
фіксації працюючими в автоматичному
режимі спеціальними технічними
засобами, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису, чи засобами
фото- і кінозйомки, відеозапису
притягаються власники (співвласники)
транспортних засобів.

Відповідно до п.1 Переліку технічних
засобів, що використовуються в
підрозділах Державтоінспекції МВС для
виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху, затвердженого
Наказом МВС від 01.03.2010р. №33, одним з
таких є вимірювач швидкості
радіолокаційний відеозаписувальний
"ВИЗИР".

Виходячи з цього вказаний технічний
засіб не працює в автоматичному
режимі, а працює у ручному режимі. Тому
правила ст. 14-1 КУпАП не можуть бути
застосовані.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про
захист інформації в
інформаційно-телекомунікаційних
системах», інформація, яка є власністю
держави, або інформація з обмеженим
доступом (до якої відноситься і
інформація, отримана за допомогою
приладу "ВИЗИР") повинна оброблятися в
автоматизованій системі із
застосуванням комплексної системи
захисту інформації з підтвердженою
відповідністю.

Відповідно до п. 19.2. Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом МВС України № 111 від 27.03.2009р.,
забороняється застосування технічних
засобів та приладів, які не
сертифіковані, не сертифіковані в
Україні у разі якщо вони підлягають
сертифікації відповідно до чинного
законодавства.

Тобто, перед застосуванням на
території України приладу "ВИЗИР",
такий повинен був пройти державну
експертизу в Держслужбі спецзв'язку і
захисту інформації України.

Однак даних про проходження такої
експертизи не убачається. Також не
убачається доказів проходження
відповідачем навчання з використання
цього технічного засобу.

Тому будь-які матеріали, у тому числі
фото- та відеоматеріали, які отримані в
результаті застосування вищевказаного
технічного засобу, не відповідають
вимогам допустимості доказів, як такі,
що отримані з порушенням закону, та не
можуть використовуватися
уповноваженим органом при розгляді
справ про адміністративне
правопорушення.

Відповідно, і документи на
підтвердження повірки вимірювача
швидкості радіолокаційного
відеозаписувального "ВИЗИР", не мають
правового значення для вирішення
справи. Суд не може прийняти як доказ
показання цього приладу, як достовірно
встановлену швидкість руху автомобіля
позивача.

Оскільки відповідачем як суб'єктом
владних повноважень, на якого в даному
випадку покладено обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, не надано суду належних та
допустимих доказів в підтвердження
факту вчинення позивачем
адміністративного правопорушення, то
суд вважає недоведеним факт скоєння
позивачем інкримінованого йому
адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
обов'язковою умовою притягнення особи
до адміністративної відповідальності
є наявність події адміністративного
правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10-11, 18, 71, 158-170, 171-2 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС2 № 256052 від 25.10.2014р. про накладення
адміністративного стягнення
скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий
В.М.
Стригуненко