Справа № 819/2274/14-а
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2274/14-a

26 листопада 2014
р.м.ТернопільТернопільський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мандзія
О.П.

при секретарі Бойко Н.Б.

за участю:

представників позивача Лисого З.Б.,
Притули О.Б.

представника відповідача Катюк У.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЕРРА ТРЕЙД» до
Чортківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень форми
«Р» від 15.09.2014 року №, №, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТЕРРА ТРЕЙД» (далі -
позивач, ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД») звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Чортківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Чортківська ОДПІ або відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень форми
«Р» від 15.09.2014 року №, №.

Позивач вважає вищевказані податкові
повідомлення-рішення протиправними,
оскільки викладені в акті перевірки
висновки податкової інспекції не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи та нормах чинного
законодавства, а тому підлягають
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
просили скасувати податкові
повідомлення-рішення форми «Р» від
15.09.2014 року №, № з підстав
викладених у адміністративному позові
та наданих письмових доказів.

Так, представники позивача зокрема
пояснили, що, підстави для встановлення
нікчемності договорів які порушують
публічний порядок, визначені вимогами
ст. 228 Цивільного кодексу України. Такі
підстави в акті перевірки по
взаємовідносинах з ТОВ «Біотрейд НДК»
не наведені. Якщо контролюючий орган
вважає, що угоди на придбання товарів,
укладені платником податків з TOB
«Біотрейд НДК» є нікчемними, оскільки
на його думку, відсутній факт придбання
товарів, тоді податковий орган
зобов'язаний визнати нікчемними ті
угоди укладені платником податку з
контрагентами - покупцями стосовно
продажу (постачання) товарів,
попередньо придбаних у TOB «Біотрейд
НДК» з тої причини, що платник податків
не міг поставити товарів, які реально
не придбавав.

Вважають безпідставним висновок
відповідача про зайве включення до
адміністративних витрат в 4 кварталі 2011
року витрат на презентацію продукції
ДП «Паллада-Україна» ВАТ Концерну
«Калина» по розрахунках з ПАТ
«Тернопіль-Готель» в сумі 16385,17 грн.
(витрати на організацію та проведення
прийомів, презентацій, свят, розваг та
відпочинку не включаються до валових
витрат). Просили врахувати, що з 14.11.2011р
по 16.11.2011р. представники ДП «Паллада
Україна» ВАТ Концерну «Калина»
проводили практичні заняття стосовно
інформації про продукцію Концерну
«Калина», регіональним дистриб'ютором
якої виступає TOB „Терра Трейд". Для
проведення занять замовлено
конференц-зал (сума оренди-5770 грн),
проводилось харчування учасників
практичних занять, учасникам із
Хмельницького підрозділу замовлено
готельні номера. Відрядні нікому не
виплачувались.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнала,
надавши письмові заперечення, в яких
відзначає, що працівниками
Чортківської ОДПІ Головного
управління Міндоходів в
Тернопільській області проведена
документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013, результати
якої оформлено актом від 11.06.2014 року
№760/22/33360968. Зокрема, за перевірений
період відповідач здійснював оптову
торгівлю парфюмерно - косметичними
товарами, товарами особистої гігієни
та товарами для дому.

За результатами розгляду акта
перевірки та з врахуванням результатів
адміністративного оскарження,
Чортківською ОДПІ прийнято податкові
повідомлення рішення від 15.09.2014 року
№ та № якими збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток та податку на додану вартість.
Вважає, що оспорювані податкові
повідомлення-рішення прийняті у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Додатково відмітила, що єдиною
підставою для визнання недійсним угоди
між позивачем та ТОВ «Біотрейд НДК за
період травень - червень 2011 року, та
серпень 2011 року - січень 2012 року, є акт
документальної перевірки
Бориспільської ОДПІ №195/22-2/33153119 від
16.04.2013 року.

Також представник відповідача
повідомила, що протягом операційного
дня (дня реєстрації спірних податкових
накладних) продавцю не надсилалися
квитанції в електронному вигляді у
текстовому форматі про неприйняття їх
в електронному вигляді із зазначенням
причин.

Допитаний в судовому засіданні свідок -
ОСОБА_4, повідомив, що в період з 14 по 16
листопада 2011 року перебував на
семінарі щодо проходження навчання з
програми «Навики ефективних продаж»,
який проводив бізнес-тренер ОАО
Концерн «Калина». Проживання та
харчування учасників семінару, оплата
за оренду конференц-зали у готелі
відбувався за рахунок ТОВ «ТЕРРА
ТРЕЙД». На вказаному семінарі були
присутні також працівники
Хмельницького відділення ТОВ «ТЕРРА
ТРЕЙД», які проживали в готелі
«Тернопіль».

Крім пояснень представників сторін та
показань свідка, судом досліджені
письмові докази, наявні у матеріалах
справи, які подані представниками
позивача та відповідача, а також
витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача,
показання свідка, дослідивши подані
суду письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що працівниками
Чортківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«ТЕРРА ТРЕЙД» з питань дотримання
вимог податкового законодавства
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013, результати
якої відображені в акті перевірки
№760/22/3360968 від 11.06.2014 (а.с. 24-61).

На підставі акту перевірки,
Чортківською ОДПІ складено та
надіслано позивачу податкові
повідомлення - рішення від 07.07.2014
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 240378,25 грн., що включає 192302 грн.
основного платежу з податку на
прибуток приватних підприємств та 48076,25
грн. штрафних (фінансових) санкцій та
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) у
розмірі 2470886,25 грн., що включає 1934109 грн.
основного платежу з податку на додану
вартість та 483777,25 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Рішенням Головного управління
Міндоходів в Тернопільській області
від 03.09.2014 року №10091/10/19-001-0-02-06/275,
прийнятим за розглядом скарги,
скасовано податкові
повідомлення-рішення № в частині
45242,25 грн. штрафної (фінансової) санкції
з податку на прибуток, та № в
частині 4768,25 грн. штрафної (фінансової)
санкції з податку на додану вартість.

У зв'язку із чим 15 вересня 2014 року
Чортківською ОДПІ Головного
управління Міндоходів в
Тернопільській області (Заліщицьке
відділення) прийнято нові податкові
повідомлення рішення форми «Р»:
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 195136 грн., що включає 192302 грн.
основного платежу з податку на
прибуток приватних підприємств та 2834
грн. штрафних (фінансових) санкцій, які
визначені за порушення п.138.1 ст.138 ПК
України (а.с. 88); №, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) у розмірі 2413118 грн., що включає
1934109 грн. основного платежу з податку на
додану вартість та 479009 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, які визначені за
порушення п.198.6 ст.198 ПК України (а.с. 89).

Аналізуючи оспорювані податкові
повідомлення-рішення та висновки акту
перевірки, що стали підставою для їх
винесення, суд приходить до
переконання про їх неправомірність,
виходячи з наступного

Щодо порушення порядку реєстрації
податкових накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних (надалі - ЄРПН).

Як слідує з акту перевірки Чортківська
ОДПІ прийшла до висновку, що позивачем
в порушення п.198.2, ст.198, абз. 9, абз. 11, п.
201.10 ст. 201 ПК України неправомірно
включено до податкового кредиту
податкові накладні, отримані від
постачальників, які складені з
порушенням вимог п. 201.4 ст. 201 ПК України,
а саме: накладення електронного
цифрового підпису директором ДП
«Паллада Україна» ТОВ
Концерну«Калина» ОСОБА_5 на податкові
накладні підписанні іншими особами ДП
«Паллада Україна» ТОВ концерну
«Калина».

Суд вважає, що вищенаведені висновки
про порушення податкового
законодавства є безпідставними та
необґрунтованими виходячи з наступних
доводів.

З досліджених судом податкових
накладних (том 1 а.с.91- том 3 а.с. 227),
відзначених у акті перевірки (том 1 а.с.
41-44), слідує, що ДП «Паллада Україна» ТОВ
Концерну«Калина» на ім'я покупця ТОВ
«ТЕРРА ТРЕЙД» - було видано податкові
накладні з печаткою та «мокрим»
підписом осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме:
№3011305 від 09.01.2013 сума ПДВ 21156,52 грн. особа
ОСОБА_6; №3011303 від 09.01.2013 ПДВ - 21712,51 грн.
особа ОСОБА_6; №3011426 від 15.01.2013 ПДВ 37083,08
грн. особа ОСОБА_6; №3011425 від 15.01.2013 ПДВ
30704,27 грн. особа ОСОБА_6; №3011538 від 22.01.2013
ПДВ 48451,09 грн. особа ОСОБА_8; №3011537 від
22.01.2013 ПДВ 22250,28 грн. особа ОСОБА_8; №3011661
від 29.01.2013 ПДВ 24905,13 грн. особа ОСОБА_8;
№3011659 від 29.01.2013 ПДВ 439877,08 грн. особа
ОСОБА_8; №3011768 від 05.02.2013 ПДВ 41073,43 грн.
особа ПН є ОСОБА_8; №3011761 від 05.02.2013 ПДВ
29354,17 грн. особа ОСОБА_8; №3011884 від 12.02.2013
ПДВ 28932,04 грн. особа ОСОБА_8; №3011895 від
12.02.2013 ПДВ 27644,02 грн. особа ОСОБА_8; №3012042
від 19.02.2013 ПДВ 30463,92 грн. особа ОСОБА_8;
№3012043 від 19.02.2013 ПДВ 35756,97 грн. особа
ОСОБА_8; №3012170 від 26.02.2013 ПДВ 44005,46 грн.
особа ОСОБА_8; №3012168 від 26.02.2013 ПДВ 56879,09
грн. особа ПН є ОСОБА_8; №3012288 від 05.03.2013
ПДВ 24819,22 грн. особа ОСОБА_8; №3012290 від
05.03.2013 ПДВ 26056,81 грн. особа ОСОБА_8; №3012433
від 12.03.2013 ПДВ 49914,62 грн. особа ОСОБА_8;
№3012435 від 12.03.2013 ПДВ 20300,36 грн. особа
ОСОБА_8; №3012546 від 19.03.2013 ПДВ 33856,13 грн.
особа ОСОБА_8; №3012548 від 19.03.2013 ПДВ 33285,41
грн. особа - ОСОБА_8; №3012661 від 26.03.2013 ПДВ
47898,79 грн. особа - ОСОБА_8; №3012660 від 26.03.2013
ПДВ 35632,18 грн. особа - ОСОБА_8; №3012869 від
02.04.2013 ПДВ 26450,91 грн. особа - ОСОБА_8; №3012871
від 02.04.2013 ПДВ 13294,61 грн. особа - ОСОБА_8;
№3013027 від 09.04.2013 сума ПДВ складає 31724,92
грн. особа - ОСОБА_8; №3013026 від 09.04.2013 ПДВ
36555,32 грн. особа - ОСОБА_8; №3013160 від 16.04.2013
ПДВ 10226,73 грн. особа - ОСОБА_8; №3013162 від
16.04.2013 ПДВ 10523,18 грн. особа - ОСОБА_8; №3013284
від 23.04.2013 ПДВ 33180,87 грн. особа - ОСОБА_8;
№3013286 від 23.04.2013 ПДВ 24379,75 грн. особа -
ОСОБА_8; №3013447 від 29.04.2013 ПДВ 36242,29 грн.
особа - ОСОБА_8; №3013448 від 29.04.2013 ПДВ 56737,59
грн. особа - ПН є ОСОБА_8; №3013618 від 14.05.2013
ПДВ 37712,89 грн. особа - ОСОБА_8; №3013620 від
14.05.2013 ПДВ 26052,65 грн. особа - ОСОБА_8; №3013757
від 21.05.2013 ПДВ 47501,91 грн. особа - ОСОБА_8;
№3013759 від 21.05.2013 ПДВ 28571,12 грн. особа -
ОСОБА_8; №3013915 від 28.05.2013 ПДВ 15432,69 грн.
особа - ОСОБА_8; №3013918 від 28.05.2013 ПДВ 62738,49
грн. особа - ОСОБА_8; №3014178 від 11.06.2013 ПДВ
33367,19 грн. особа - ОСОБА_8; №3014180 від 11.06.2013
ПДВ 41579,14 грн. особа - ОСОБА_8; №3014321 від
18.06.2013 ПДВ 38542,08 грн. особа - ОСОБА_8; №3014318
від 18.06.2013 ПДВ 27199,35 грн. особа - ОСОБА_8;
№3014472 від 26.06.2013 ПДВ 33114,21 грн. особа -
ОСОБА_8; №3014470 від 26.06.2013 ПДВ 42834,93 грн.
особа - ОСОБА_8; №3014546 від 02.07.2013 ПДВ 37789,31
грн. особа - ОСОБА_8; №3014672 від 09.07.2013 ПДВ
20861,61 грн. особа - ОСОБА_8; №3014817 від 16.07.2013
ПДВ 25180,34 грн. особа - ОСОБА_8; №3014819 від
16.07.2013 ПДВ 32315,06 грн. особа - ОСОБА_8; №3014950
від 23.07.2013 ПДВ 38593,59 грн. особа - ОСОБА_8;
№3014953 від 23.07.2013 ПДВ 22549,67 грн. особа -
ОСОБА_8; №3015092 від 30.07.2013 ПДВ 47240,15 грн.
особа - ОСОБА_8; №3015094 від 30.07.2013 ПДВ 10536,68
грн. особа - ОСОБА_8

Разом з тим при реєстрації в ЄРПН,
електронний цифровий підпис на
вищевказані податкові накладено
директором ДП «Паллада Україна» ТОВ
Концерну «Калина» ОСОБА_5

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Як встановлено п.3 ст.198 ПК України
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Тобто якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи, а тому
розбіжність у електронному цифровому
підпису, що накладається на податкову
накладну при її реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних, та
підпису, що скріплює цю податкову
накладну при її видачі покупцю, не може
бути підставою для відмови у праві
платника податку на податковий кредит
за наявності факту здійснення
господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачем при включенні
вищевказаних податкових накладних до
податкового кредиту з податку на
додану вартість було дотримано
наступні вимоги: придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.3 ст.198 ПК України); настання
дати виникнення права на податковий
кредит виходячи з правила першої події
- або на дату списання коштів в оплату
таких товарів, або на дату отримання
податкової накладної постачальника, що
підтверджує факт придбання товарів (п.2
ст.198 ПК України); наявність оригіналів
податкових накладних постачальника, що
підтверджують суму податкового
кредиту (п.6 ст.198 ПК України), оформлені
належним чином у відповідності до (ст.201
ПК України) та складені зареєстрованим
платником ПДВ (п.8 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Згідно п.6 ст.201 ПК України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій.

Як підтверджено відповідачем,
Чортківська ОДПІ не повідомляла
позивача, як платника податків про
наявність розбіжності за спірними
податковими накладними у реєстрі
виданих та отриманих податкових
накладних та ЄРПН відповідно до вимог
п.6 ст.201 ПК України та Наказу ДПА
України № 85 від 11.02.2011р. "Про
затвердження електронного сервісу для
платників податків-юридичних осіб".

Суд вважає, що відповідач прийшов до
помилкового висновку, що електронний
цифровий підпис, що накладається на
податкову накладну при її реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
та підпис, що скріплює цю податкову
накладну при її видачі покупцю, повинні
належати одній особі, якій делеговано
право підпису податкових накладних,
оскільки такий висновок, ґрунтується
на вибірковому посиланні на частини
норм Порядку ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2010 р. N 1246 (далі по тексту -
Порядок №1246).

Так, згідно абз. 5 п. 5 Порядку №1246 «Для
делегування права підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування іншій посадовій особі,
продавець отримує засоби електронного
цифрового підпису в акредитованих
центрах сертифікації ключів для такої
особи та подає податковому органові за
місцем реєстрації посилені
сертифікати електронного цифрового
підпису зазначеної особи. У такому разі
електронні цифрові підписи посадових
осіб продавця накладаються у такому
порядку: першим - електронний цифровий
підпис посадової особи, якій
делеговано право підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування; другим - електронний
цифровий підпис, що є аналогом відбитка
печатки продавця».

Відповідно до п. 1 Порядку №1246 цей
Порядок визначає механізм внесення
відомостей, що містяться у податковій
накладній та/або розрахунку
коригування кількісних і вартісних
показників до неї (далі - податкова
накладна та/або розрахунок
коригування), до Єдиного реєстру
податкових накладних (далі - Реєстр)
платників податку на додану вартість -
продавців товарів (послуг), звіряння
даних, що містяться у виданих платникам
такого податку - покупцям товарів
(послуг) податковій накладній та
розрахунку коригування з відомостями,
які містяться у Реєстрі. Тоді як, форму
податкової накладної та Порядок
заповнення податкової накладної
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 № 1379,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 22.11.2011 за №1333/20071.

Згідно п. 16 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 № 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за
№ 1333/20071 (далі - Порядок №1379) усі
примірники податкової накладної
підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та
скріплюються печаткою такого платника
податку - продавця. Податкова накладна
не підписується покупцем
товарів/послуг і не скріплюється його
печаткою.

Як слідує з наказу №1-н ДП «Паллада
Україна» ТОВ Концерну «Калина» від
01.01.2013 року «Про надання права підпису
податкових накладних», право підпису
податкових накладних від імені
підприємства надано: бухгалтеру -
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (том 6 а.с. 52).

Таким чином спірні податкові накладні
підписанні особами, уповноваженими
платником податку на накладення такого
підпису та скріплення їх печаткою
підприємства.

Право накладення електронного
цифрового підпису при її реєстрації в
ЄРПН належить директору ДП «Паллада
Україна» ТОВ Концерну«Калина» - ОСОБА_5,
що також підтверджено представником
податкового органу.

Відповідно до п.7 Порядку № 1246 після
надходження податкової накладної
та/або розрахунку коригування в
електронній формі до Державної
податкової служби здійснюється їх
розшифрування, перевіряється
електронний цифровий підпис,
визначається відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, та проводиться їх
реєстрація.

Відповідно до п.8 Порядку № 1246 для
підтвердження прийняття податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування.

Згідно п.9 Порядку № 1246 наявність
помилок у податковій накладній є
причиною відмови у прийнятті
податкової накладної.

Аналізуючи Порядок № 1246 повністю, суд
приходить до висновку, що надсиланням
квитанції чи не надісланням квитанції
про неприйняття, Державна податкова
служба підтверджує, що вона перевірила
електронний цифровий підпис на
податковій накладній, податкова
накладна не містить помилок та
вважається прийнятою. Окрім цього,
підтвердженням факту прийняття
податкових накладних до Єдиного
реєстру податкових накладних, є
квитанції в електронному вигляді у
текстовому форматі або відсутність
квитанції про неприйняття. Тобто, за
відсутності квитанції про неприйняття,
дослідженні судом податкові накладні,
складені із дотриманням усіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
ст. 201 ПК України, що надає право на
формування податкового кредиту по
вказаних податкових накладних

Таким чином, в судовому засіданні не
встановлено порушення позивачем п.198.2,
ст.198 та п.201.10 ст.201 ПК України, а тому
висновок Чортківської ОДПІ про
неправомірне включення позивачем до
податкового кредиту 1764781 грн. є
безпідставним та необґрунтованим.

Щодо висновку податкового органу з
приводу нереальності здійснення
господарських операцій ТОВ «ТЕРРА
ТРЕЙД» з ТОВ «Біотрейд НДК» та
нікчемності угоди поставки між ними.

При проведенні перевірки встановлено,
що відповідач перебував у
взаємовідносинах з ТОВ «Біотрейд НДК»,
а саме по обліку задокументовано
придбання товарів особистої гігієни та
товарів для дому на суму 824405,45 грн. (без
ПДВ), ПДВ 164881,09 грн. Підприємством ПДВ в
сумі 164881,09 грн. віднесено до
податкового кредиту та відображено в
Деклараціях по ПДВ за травень 2011 року в
сумі 13074,89 грн., за червень 2011 року в сумі
4826,03 грн., за серпень 2011 року в сумі 3203,48
грн., за вересень 2011 року в сумі 24724,78
грн., за жовтень 2011 року в сумі 29963,10 грн.,
за листопад 2011 року в сумі 70162,25 грн., за
грудень 2011 року в сумі 8131,18 грн., за
січень 2012 року в сумі 10795,38 грн.

Від Бориспільської ОДПІ надійшов Акт
документальної перевірки ТОВ
«Біотрейд НДК» №195/22-2/33153119 від 16.04.2013,
яким встановлено порушення ч.1 ст.203, 215,
216, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених по ланцюгу постачання до
реальних вигодо набувачів. Також не
підтверджено реальність проведених
господарських операцій з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з урахуванням їх виду,
обсягу, якості та розрахунків.

Таким чином, діяльність ТОВ «Біотрейд
НДК» була направлена на проведення
транзитних фінансових потоків,
спрямованих на здійснення операцій
надання податкової вимоги переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема, у
випадках, коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, та не мають
реального товарного характеру.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
Необхідною умовою для відображення
операцій у складі податкового кредиту
є факт придбання товарів та послуг.

За відсутності факту придбання товарів
(робіт, послуг) відповідні суми не
можуть включатися до складу
податкового кредиту для цілей
оподаткування податком на додану
вартість навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Перевіркою встановлено відсутність
поставок товарів та укладення угод з
метою настання реальних наслідків. В
зв'язку з тим, що угоди поставки є
нікчемними, такий нікчемний правочин
не створює інших юридичних наслідків
крім, тих що пов'язанні з його
недійсністю.

Як підтверджено в судовому засіданні,
лише на підставі вищевказаного акту
перевірки ТОВ «Біотрейд НДК»,
відповідач прийшов до висновку про
порушення вимог п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.2
ст.138 ПК України та зайве включення
позивачем витрати в сумі 824405,45 грн. в
тому числі за ІІ квартал 2011 року - 89504,06
грн., ІІІ квартал 2011 року - 139641,30 грн., IV
квартал 2011 року - 541282,65 грн., І квартал 2012
року - 53976,90 грн., які виникли в
результаті здійснення на думку
відповідача нікчемних відносин, з ТОВ
«Біотрейд НДК» у період з травня 2011 по
січень 2012.

З тих же підстав вказано на порушення
ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» п. 198.6 ст. 198 ПК
України, а саме: заве включення до
податкового кредиту в травні - червні
2011 року та серпні 2011 - січні 2012 року ПДВ
по розрахунках з ТОВ «Біотрейд НДК» в
сумі 164881 грн.

Суд вважає безпідставним такий
висновок податкового органу, оскільки
відомості зазначені у акті перевірки
Бориспільської ОДПІ безпосередньо не
стосуються господарських відносин ТОВ
«ТЕРРА ТРЕЙД» з ТОВ «Біотрейд НДК» такі
відомості не підтверджують висновків
відповідача про завищення позивачем
валових витрат та податкового кредиту.

Щодо нормативного обґрунтування
валових витрат суд відзначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Стаття 138 ПК України визначає склад
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування та порядок їх
визначення. До таких витрат належать
витрати операційної діяльності, що
включають собівартість реалізованих
товарів, та інші витрати (п. 138.1 ст. 138 ПК
України).

До складу витрат собівартості
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг відносять витрати,
прямо пов'язані з виробництвом та/або
придбанням реалізованих протягом
звітного податкового періоду товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, які
визначаються відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням розділу III
Податкового кодексу (пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14
ПК України).

Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу (п. 138.6 ст. 138 ПК
України).

Зі змісту п. 138.2 ст. 138 ПК України
вбачається, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Таким чином, необхідними і достатніми
підставами для включення Товариством
до складу витрат є: підтвердження таких
витрат відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України).

Нормативне обґрунтування щодо
податкового кредиту.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
Кодексу встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Зазначаючи в акті перевірки про
порушення позивачем вищенаведених
норм Податкового кодексу України,
податковий орган жодним чином не
зазначив в чому ж виявилось таке
порушення.

При дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Відповідачем не доведено, а судом не
встановлено наявності мети, завідомо
суперечної інтересам держави і
суспільства, а також існування умислу у
позивача чи його контрагентів, як
обов'язкової ознаки для визнання
правочину недійсним та застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
доказування.

При дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

Крім зазначеного в акті перевірки
висновку Чортківська ОДПІ жодним чином
не обґрунтовує нікчемність
вищеназваних правочинів.

Про те, як встановлено матеріалами
справи, позивачем з ТОВ «Біотрейд НДК»
укладено договір на поставку товарів
особистої гігієни та товарів для дому,
що підтверджується копією договору на
поставку товару від 01.02.2011 року №83 (, том
4 а.с. 32). Всі товари отримані від ТОВ
«Біотрейд НДК» оприбутковані на склад
згідно виписаних накладних та
реалізовані покупцями. В наявності є
товарно-транспортні накладні, які
підтверджують доставку товару від ТОВ
«Біотрейд НДК» (том 4 а.с.186-204).

Суд вважає, що реальність
господарських операцій між ТОВ «ТЕРРА
ТРЕЙД» з ТОВ «Біотрейд НДК»
підтверджується наявністю
поставленого товару, видатковими
накладними (том 4 а.с. 38 - 185) та
податковими накладними (том 5 а.с.205 том 4
-135). Подальший перепродаж аналогічного
товару (рух товару) підтверджують
дослідженні судом картка рахунку по
руху товару та копії накладних на
відвантаження відповідного товару
покупцям (а.с. 177 том 5 - а.с. 3 том 6),

Постачання товару на орендовані склади
ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» здійснювалось
автотранспортом на замовлення, що
підтверджується дослідженими товаро -
транспортними накладними (том 4
а.с.186-204).

Правильність оформлення первинних
документів не заперечується
відповідачем і матеріалами перевірки,
а сам акт перевірки від 11.06.2014 року не
містить будь яких відомостей про
відсутність документального
підтвердження господарських операцій
з ТОВ «Біотрейд НДК» чи неналежного їх
оформлення.

Судом встановлено, що позивач має
належним чином оформлені податкові
накладні, які повністю відповідають
вимогам Податкового кодексу України та
відображають зміст господарських
операцій, в результаті яких вони
складені.

Також необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Вищий адміністративний суд України у
справах з аналогічним предметом спору
дотримується позиції, що судом
обов'язково має бути досліджено факт
вчинення господарських операцій, за
наслідками яких виникло право позивача
на формування податкового кредиту та
факт сплати позивачем сум податку
своїм контрагентам.

Вказаний факт в судовому засіданні був
повністю доведений представниками
позивача, що підтверджується наявними
в матеріалах справи доказами.

Отже, позивач правомірно включив до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість по
вищевказаним податковим накладним.

Також суд вважає, що на реальність
здійснення господарських операцій не
впливає (можливе в даній справі)
невиконання контрагентом - ТОВ
«Біотрейд НДК» своїх зобов'язань.

Так, Постановою Верховного Суду
України від 1 червня 2010 р. № 10/82
визначено, що «якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту».

Позиція Верховного суду в даному
випадку повністю узгоджується з
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС АД проти
Болгарії» (заява №3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню.

В даному випадку з врахуванням
вищенаведеного рішення Європейського
суду з прав людини та керуючись ч.2 ст.8
КАС України суд при вирішення спору в
вищенаведеній частині застосовує
принцип верховенства права.

Верховним Судом України та Вищим
адміністративним судом України
неодноразово наголошено на тому, що у
чинному законодавстві України
відсутнє визначення поняття
«добросовісний платник податків». Так
само законодавство не містить певних
критеріїв добросовісності платника
податків. Разом з тим, слід визнати
обґрунтованим застосування такого
підходу на практиці, оскільки подібне
розмежування дозволяє
індивідуалізувати юридичну
відповідальність особи та забезпечити
дотримання правопорядку у галузі
оподаткування навіть за наявності
певних прогалин у законодавстві.

Так, у разі, якщо дії платника податків
свідчать про його добросовісність, а
вчинені ним господарські операції, не
викликають сумніву у їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
09.08.2008 року та ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
06.05.2010 року №К-13115/10, від 25.05.2010 року №
К-4867/07.

Суд при вирішенні даного спору,
враховує те, що податковим органом не
доведено недобросовісності ТОВ
«Біотрейд НДК», а вчиненні ним
господарські операції з ТОВ «ТЕРРА
ТРЕЙД» не викликають сумніву у їх
реальності та відповідності дійсному
економічному змісту.

Крім того, безпідставним, на думку суду,
є висновок про те, що договора поставки
укладені позивачем та ТОВ «Біотрейд
НДК» є нікчемними.

З даного приводу суд вважає за
необхідне зазначити, що пунктами 1, 2
статті 215 Цивільного кодексу України
встановлено, що недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог які встановлені
частинами першою - третьою і п'ятою
статті 203 цього Кодексу є підставою
недійсності правочину. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідність
чи невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.

Судом не здобуто, а сторонами не надано
рішення суду про визнання недійсними
договорів та про вчинення договорів з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності) чи
будь-яких інших документів по
господарських операціях між ТОВ
«Біотрейд НДК» та ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД»,
тому вважати їх недійсними не має
жодної правової підстави.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позивачем правомірно
включено витрати в сумі 824405,45 грн. в
тому числі за ІІ квартал 2011 року - 89504,06
грн., ІІІ квартал 2011 року - 139641,30 грн., IV
квартал 2011 року - 541282,65 грн., І квартал 2012
року - 53976,90 грн., та правомірно включено
до податкового кредиту в травні -
червні 2011 року та серпні 2011 - січні 2012
року ПДВ по розрахунках з ТОВ «Біотрейд
НДК» в сумі 164881 грн.

Щодо висновку податкового органу з
приводу зайвого включення до
адміністративних витрат по
презентації продукції ДП
«Паллада-Україна» ВАТ концерну
«Калина» та зайвого включення до
податкового кредиту коштів сплачених
ПАТ «Тернопіль - Готель».

При проведенні перевірки встановлено,
що у період, що перевірявся, ТОВ «ТЕРРА
ТРЕЙД» мало взаємовідносини з ПАТ
«Тернопіль-Готель», а саме по обліку
задокументовано придбання послуги за
проживання та харчування учасників
семінару по презентації нової
продукції і розгляду цінової політики
ДП «Паллада-Україна» ВАТ Концерну
«Калина» в кількості 12 чоловік і оплата
за оренду конференц-зали у готелі на
суму 19662,20 грн. (в т.ч. ПДВ), ПДВ 3277,03 грн.
Підприємством в ІV кварталі 2011 року
адміністративні витрати в сумі 16385,17
грн. відображено в Декларації з податку
на прибуток, згідно податкових
накладних №112 від 11.11.2011 року та №153 від
16.11.2011 року на суму 16385,17 грн.

Та вказано на порушення п.п.139.1.1 п.139.1
ст.139 ПК України, підприємством зайво
включено до адміністративних витрат в
IV кварталі 2011 року витрати по
презентації продукції ДП
«Паллада-Україна» ВАТ Концерну
«Калина» по розрахунках з ПАТ
«Тернопіль-Готель» в сумі 16385,17 грн.

З аналогічних обставин перевіркою
встановлено,порушення позивачем абз.2
п. 198.3 ст. 198 ПК України, зайве включення
до податкового кредиту в листопаді 2011
року по розрахунках з ПАТ
«Тернопіль-Готель» в сумі 3277,03 грн.

Суд не погоджується з такими
висновками податкового органу з огляду
на наступне.

Згідно п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України не
включаються до складу витрат: витрати
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності. А саме,
витрати на організацію та проведення
прийомів, презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків. Обмеження,
передбачені абзацом другим цього
підпункту, не стосується платників
податку, основною діяльністю яких є:
організація прийомів, презентацій і
свят за замовлення та за рахунок інших
осіб.

Разом з тим згідно відповідно до абзацу
«г» п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК України до
складу інших витрат, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування,
включаються витрати на збут, зокрема
витрати на рекламу та дослідження
ринку (маркетинг), на перепродажну
підготовку товарів.

Також згідно абз.2 п.198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

Згідно ст.1 Закону України «Про
рекламу», реклама - інформація про
особу чи товар, розповсюджена в
будь-якій формі та в будь-який спосіб і
призначена сформувати або підтримати
обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару.

Маркетингові послуги (маркетинг) -
послуги, що забезпечують
функціонування діяльності платника
податків у сфері вивчання ринку,
стимулювання збуту продукції (робіт,
послуг), політики цін, організації та
управлінні руху продукції (робіт,
послуг) до споживача та після
продажного обслуговування споживача в
межах господарської діяльності такого
платника податків.

До маркетингових послуг належать, у
тому числі: послуги з розміщення
продукції платника податку в місцях
продажу, послуги з вивчення,
дослідження та аналізу споживчого
попиту, внесення продукції (робіт,
послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги) (п.п.14.1.108
п.14.1 ст.14 ПК України).

Безпідставним на думку суду є висновки
акта перевірки щодо зайвого включенння
до адміністративних витрат
презентацію продукції ДП
«Паллада-Україна» ВАТ Концерну
«Калина» по розрахунках з ПАТ
«Тернопіль-Готель» в сумі 16385,17 грн.
(витрати на організацію та проведення
прийомів, презентацій, свят, розваг та
відпочинку не включаються до валових
витрат), оскільки з 14.11.2011 по 16.11.2011
представники ДП «Паллада-Україна» ВАТ
Концерну «Калина» проводили практичні
заняття стосовно інформації про
продукцію Концерну «Калина»,
регіональним дисрибютором якої
виступає ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД». Для
проведення занять замовлено
конференц-зал, проводилось харчування
учасників практичних занять, учасникам
було замовлено готельні номера у ПАТ
«Тернопіль-Готель», відрядні не
виплачувались.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4, підтвердив факт проведення
занять у конференц-залі готелю
«Тернопіль» та проживання там же
іногородніх учасників занять, та
додатково повідомив, що набуті навики
при практичних заняттях сприяли кращим
продажам продукції концерну «Калина».

Також судом встановлено, що з метою
досягнення цілей власної
господарської діяльності забезпечення
постійного росту продажів товарів,
повного задоволення попиту споживачів,
а відповідно збільшення
оподатковуваного доходу ДП
«Паллада-Україна» ВАТ Концерну
«Калина» уклали договір із
дистриб'ютором своїх товарів ТОВ
«ТЕРРА ТРЕЙД» про надання послуг
передпродажної підготовки і
стимулювання збуту №12/08/05 від 01.10.2009
року (том 6 а.с. 68).

Згідно з умовами зазначеного договору
виконавці зобов'язуються надати ТОВ
«ТЕРРА ТРЕЙД» (замовнику) послуги зі
здійснення рекламних заходів,
маркетингу та передпродажної
підготовки товарів для стимулювання
збуту товарів позивача, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити ці
послуги.

Суд враховує ту обставину, що на
виконання умов вказаного договору,
позивач для покращення господарської
діяльності підприємства згідно вимог
п. 2.2 отримав послуги з надання
консультацій кінцевим споживачам по
якісним характеристикам товару, в
даному випадку шляхом проведення
практичних занять стосовно інформації
про продукцію Концерну «Калина».

Надані послуги були спрямованні на
підвищення рівня якості роботи
торгових представників, виділених
підприємством для продажів та
просування товарів ОАО Концерну
«Калина».

Як слідує з графіку проведення
тренінгів та повідомлення від 01.01.2011
року (том 6 а.с. 55, 75) маркетингові
послуги фактично проводитись за
ініціативи власника торговельної
марки ОАО Концерну «Калина», а витрати
на такі послуги ніс безпосередньо
замовник цих послуг ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД».

Згідно узагальнюючої податкової
консультації щодо віднесення витрат на
оплату маркетингових та рекламних
послуг до складу витрат, затвердженої
Наказом ДПС України від 15.02.2012 №123,
рекламні та маркетингові послуги
можуть, зокрема, оплачуватись та
проводитись за ініціативи власника
торговельної марки, виробника
продукції, дистриб'ютора торговельної
мережі. При цьому витрати на
маркетингові та рекламні послуги несе
безпосередньо замовник цих послуг.

Судом встановлено, що зазначені
послуги з передпродажної підготовки
товару і понесення таких витрат
безпосередньо пов'язане з
господарською діяльністю позивача,
оскільки направлене на збільшення
попиту на продукцію Концерну «Калина»,
торгівля товарами якого однієї з
основних напрямків діяльності
підприємства, і, відповідно, спрямовано
на збільшення оподатковуваного доходу
позивача.

Таким чином для забезпечення
проведення вищевказаного практичного
заняття - тренінгу позивач підставно
поніс витрати на оренду конференц-залу,
харчування учасників практичних
занять та проживання у ПАТ
«Тернопіль-Готель».

Вартість послуг, наданих ПАТ
«Тернопіль-Готель», оплачена позивачем
у повному обсязі шляхом перерахування
безготівкових грошових коштів
відповідно до акту виконаних робіт №1043
від 16.11.2011 року, а податкові накладні
видані на ім'я ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД»
відповідають вимогам, передбаченим
податковим законодавством (том 6 а.с.
21-25).

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що позивачем правомірно
включено в ІV кварталі 2011 року
адміністративні витрати в сумі 16385,17
грн. відображені в Декларації з податку
на прибуток, згідно податкових
накладних №112 від 11.11.2011 року та №153 від
16.11.2011 року на суму 16385,17 грн. та
правомірно включило до податкового
кредиту в листопаді 2011 року по
розрахунках з ПАТ «Тернопіль-Готель»
суму 3277,03 грн.

Щодо включення до податкового кредиту
по податкових накладних при купівлі
автомобіля з газобалонним обладнанням.

Перевіркою встановлено, що в порушення
п. 198.2 ст.198, абз. 9 , абз. 11 п.201.10 ст. 201
Податкового кодексу України за червень
2011 року неправомірно включено до
податкового кредиту податкові
накладні, отримані від постачальників,
складені в порушення вимог п 201.4 ст.201
Податкового кодексу України.

Як встановлено судом 19 травня 2011 року
позивачем платіжним дорученням №392
проведено авансовий платіж ІП АІС
«Тернопіль» в сумі 1435 грн. за
встановлення газового обладнання на
автомобіль ГАЗ-33. Також 27.05.2011р.
здійснено остаточний розрахунок за
автомобіль ГАЗ-33 та газову установку до
автомобіля платіжним дорученням №7 в
сумі 84070грн.

Як наслідок 27.05.2011 року позивачу
виписані податкові накладні № 67 на
автомобіль ГАЗ-33 в сумі 78105 грн. в т.ч.
ПДВ - 13017,50 грн. та № 68 на газове
обладнання для автомобіля на суму 7400
грн. в т.ч. ПДВ -1233,33 грн. (том 6 а.с. 15-17).

На підставі наведеного податковий
орган вважав, що податкові накладні
виписані постачальником ІП «АІС -
Тернопіль» в період з 01.05.2011 року по
31.05.2011 року в сумі 14259,83 грн. з
порушенням вимог п.201.4 п. 201.7 ст. 201 ПК
України.

Вказані висновки акту суд вважає
необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Станом на 27.05.2011р. першою подією по
операціях з ІП «АІС - Тернопіль» була
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг (за автомобіль та газове
обладнання і його встановлення) в сумі
84070, в т.ч. ПДВ - 14011,67 грн. Право на
включення суми сплаченого податку до
податного кредиту відповідно до п.201.10
ст. 201 Податкового кодексу України
засвідчено податковими накладними
постачальника (ІП «АІС - Тернопіль») №67
та №68 від 27.05.2011р. Тобто податкові
накладні ІП АІС «Тернопіль» №67 та №68
складені на дату виникнення права на
податковий кредит по ПДВ.

Сам факт відображення ІП «АІС -
Тернопіль» із запізненням сплачений
платником податків 19.05.2011р. аванс в сумі
1435 грн., в т.ч. ПДВ - 239,17 грн. у податковій
накладній №67 від 27.05.20011року не давав
підстав податковому органу виключати з
податкового кредиту усі податкові
накладні по автомобілю з газобалонним
обладнанням на загальну суму 85505 грн. в
т. ч. ПДВ - 14251 грн.

Вказане обумовлює протиправність та
необґрунтованість висновку
податкового органу про неправомірне
включено до податкового кредиту
податкових накладних №67 та №68 від
27.05.2011 року, складені в порушення вимог
п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України
на суму ПДВ 14251 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, в судовому засіданні в
результаті здобутих та досліджених
доказів встановлено, що оскаржені
податкові повідомлення-рішення
Чортківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області від 15.09.2014 року
№, № винесені з порушенням
вимог чинного податкового
законодавства, порушують права
позивача, а тому суд приходить до
переконання про захист порушених прав
шляхом визнання податкових
повідомлень-рішень протиправними та їх
скасування.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, відповідно до ч.1
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 70, 71, 86, 94,160-163 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Чортківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області від 15.09.2014 року
№ (форми "Р"), №(форми "Р").

3. Повернути з державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «ТЕРРА
ТРЕЙД» (код 33360968) 487 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень) сплаченого
судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Постанова складена в повному обсязі та
підписана 30 листопада 2014 року/

Головуючий суддя
Мандзій О.П.

копія вірна:

Суддя
Мандзій О.П.