Справа № 487/975/14-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
487/975/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Боброва І.В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого -
Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко
А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову
Заводського районного суду м.Миколаєва
від 24 березня 2014 року, у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради, за участю
третіх осіб без самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Заводського районного
суду м.Миколаєва від 24 березня 2014 року
відмовлено в задоволені позову про
зобов'язання відповідача скласти
протокол та притягнути ОСОБА_8 до
адміністративної відповідальності за
самовільне знесення туалету
загального користування та про
зобов'язання відповідача вчинити дії
направлені на подання до суду
документів про зніс самовільно
збудованої споруди.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням позивачами подано
апеляційну скаргу, з якої вбачається
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а тому просять
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
встановленим обставинам у справі, так
як відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не виконано покладених на
нього обов'язків щодо контролю за
дотриманням законодавства у сфері
будівництва та земельних відносин, а
саме не прийнято усіх передбачених
законом заходів для притягнення до
відповідності осіб, винних у
самовільному зносі дворового туалету
та у самовільному будівництві на його
місці гаражу.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що у жовтні 2012 року
громадянкою ОСОБА_4, яка проживає в
будинку, за адресою: АДРЕСА_1,
самовільно збудовано гараж на місці
попередньо згорілого дворового
туалету загального користування.

Позивачами подано численні скарги
до Адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради щодо
притягнення даної особи до
адміністративної відповідальності та
поставлено питання перед відповідачем
про вчинення відповідних дій,
направлених на знесення самовільної
побудови.

У відповідь на вказані скарги
відповідачем надано відповідь №6/247 від
22.03.2013 року, у якій вказано, що 20.03.2013
року комісією, у складі представників
адміністрації Заводського району та
управління градобудівництва і
архітектури, проведено обстеження
прилеглої території за вищевказаною
адресою та встановлено, що
вищевказаною особою самовільно
огороджено парканом земельну ділянку
та збудовано на ній гараж без жодних
дозвільних документів, а тому
відповідним приписом її зобов'язано
знести самочинну будову до 20.04.2013 року,
а у разі невиконання даного припису
адміністрація району направить до суду
позовну заяву про знесення самовільно
збудованої споруди та звільнення
земельної ділянки, яка є комунальною
власністю міста, проте фактично жодних
дій з цього приводу відповідачем не
вчинено.

Не погоджуючись з даною
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень позивачами подано до суду
позов про визнання її протиправною та
про зобов'язання прийняти рішення щодо
притягнення вищевказаної особи до
адміністративної відповідальності і
звернутись до суду з позовом про
знесення самовільно збудованого
гаражу.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
необґрунтованості позовних вимог, з
яким частково не погоджується судова
колегія з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції
України - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст. 34 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" -замовник має право
виконувати будівельні роботи після,
зокрема, реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності.

Відповідно до ч.1 ст. 39 цього ж
Закону - прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Положеннями ст.376 ЦК України
визначено, що у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Відповідно до п.4.9.6 "Положення про
адміністрацію Заводського району
Миколаївської міської ради" - до
компетенції відповідача, у сфері
містобудівної діяльності, віднесено
підготовку та подання до суду від імені
міської ради позовних заяв щодо
знесення самовільно побудованих
будівель і споруд, розташованих на
землях територіальної громади міста.

Згідно із п.2.7, 2.8 "Положення про
порядок розгляду питань, пов'язаних із
самочинним будівництвом та
поверненням самовільно зайнятих
земельних ділянок" -адміністрація
відповідного району та управління
містобудування та архітектури (у разі
самочинного будівництва нежитлового
об'єкта) готує особі, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво та
самовільне зайняття земельної ділянки,
лист-попередження за підписом міського
голови про усунення порушень вимог
містобудівного та земельного
законодавства, а також необхідність
припинення самочинних будівельних
робіт та приведення об'єкта
самочинного будівництва у
відповідність до технічної
документації, а самовільно зайнятої
земельної ділянки у придатний для
використання стан, з визначенням
строку для добровільного виконання,
про що повідомляє інспекцію Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області.

У разі невиконання забудовником у
визначений строк даного попередження,
адміністрація району міста та
управління юридичного забезпечення
виконавчих органів Миколаївської
міської ради за наданими управлінням
містобудування та архітектури
матеріалами, в залежності від виду
(капітальна або некапітальна споруда)
та місця розташування виявленого
об'єкта самочинного будівництва та
самовільно зайнятої земельної ділянки,
зобов'язані протягом десяти робочих
днів звернутися до суду з позовом про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки шляхом знесення
самочинно збудованого капітального
об'єкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України - у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Згідно із ч.2 ст.11 КАС України - суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Судовою колегією встановлено, що
20.03.2013 року комісією, у складі посадових
осіб відповідача та управління
градобудівництва і архітектури,
проведено обстеження прилеглої
території, за адресою: АДРЕСА_1, та
встановлено, що громадянкою ОСОБА_4
самовільно огороджено парканом
земельну ділянку, на місці попередньо
згорілого дворового туалету
загального користування, та збудовано
на ній гараж без отримання необхідних
дозвільних документів (а.с.8).

Самочинність даної побудови також
підтверджено й документами, які
зібрано апеляційним судом, а саме
поясненнями третіх осіб (власників
побудови), копіями повідомлення про
початок виконання будівельних робіт і
про готовність об'єкта до експлуатації,
які датовані 17.03.2014 року та 18.04.2014 року
відповідно, тобто фактично дозвіл на
проведення робіт отримано вже після їх
початку.

Після проведеної перевірки
відповідачем винесено припис
№002/010101-22/03/14/13 від 27.03.2013 року, яким
запропоновано вищевказаній особі
добровільно знести самочинно
побудований об'єкт, у строк до 20.04.2013
року, та попереджено, що у разі
невиконання припису адміністрацією
Заводського району буде подано
відповідний позов до суду (а.с.12), проте
фактично після винесення припису,
відповідачем не вчинено жодних дій
спрямованих на виконання своїх
обов'язків у сфері містобудівної
діяльності та на захист свого припису.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того що позивачами обрано невірний
спосіб захисту своїх порушених прав,
оскільки право відповідача на
притягнення особи до адміністративної
відповідальності та на звернення до
суду із позовом про знесення
самовільної побудови - є суб'єктивним
правом, а тому суд не може зобов'язати
суб'єкта владних повноважень
скористатись даними повноваженнями.

Колегія суддів частково не
погоджується з таким висновком суду,
оскільки визначення обсягу вимог, що
підлягають судовому захисту, є
диспозитивним правом позивачів, проте
статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України надано суду право
вийти за межі позовних вимог, з метою
захисту прав, свобод та інтересів, про
захист яких просять позивачі, тобто у
разі неточного формулювання позовних
вимог, суд має право їх задовольнити у
тій редакції, яка відповідає змісту
порушених прав.

Як вбачається з матеріалів справи -
позивачами фактично оскаржено
протиправну бездіяльність суб'єкта
владних помножень, проте судом першої
інстанції не надано їй належної
правової оцінки, а саме щодо не
вчинення відповідачем дій спрямованих
на захист порушених прав скаржників та
на захист власного припису.

Колегія суддів звертає увагу на те,
що як нормами Цивільного кодексу так і
вищевказаними внутрішніми положеннями
- відповідача зобов'язано вчинити дії,
спрямовані на врегулювання питань
пов'язаних із самочинним будівництвом,
зокрема й подання позову до суду про
знесення самовільної побудови, у разі
неотримання забудовником необхідних
дозвільних документів та невиконання
ним вимог відповідного припису, проте
матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем, після винесення припису,
таких дій не вчинено, як і не вчинено
жодних інших дій спрямованих на
врегулювання даних правовідносин, що
вказує на протиправну бездіяльність з
його боку.

Разом з тим не підлягають
задоволенню позовні вимоги про
зобов'язання Адміністрацію
Заводського району відновити порушені
права позивачів, оскільки станом на
момент розгляду справи у суді - третіми
особами введено побудований гараж до
експлуатації та отримано земельну
ділянку під ним у приватну власність,
що підтверджено відповідними
документами.

З огляду на приписи ч.1 ст.94 КАС України -
судовий збір стягується з відповідного
місцевого бюджету, оскільки
відповідачем є орган місцевого
самоврядування.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до невірного вирішення
справи та є підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного
суду м.Миколаєва від 24 березня 2014 року -
скасувати та прийняти по справі нову
постанову, якою позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до Адміністрації Заводського
району Миколаївської міської ради, за
участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправною
бездіяльність Адміністрації
Заводського району Миколаївської
міської ради щодо неналежного
виконання своїх обов'язків у галузі
будівництва, за заявами-скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на самовільне
будівництво, за адресою: м.Миколаїв,
вул. Заводська, 13/5.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з бюджету Заводського
району м.Миколаєва, на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, сплачений судовий
збір за подання позовної заяви та
апеляційної скарги, у розмірі 109,62
гривень.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло