Справа № К/9991/68950/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/68950/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Малиніна В.В., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області, Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат, третя
особа - Головне управління Державного
казначейства України в Житомирській
області, про поновлення строку на
звернення до суду, визнання дій
неправомірними та стягнення коштів,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 14 вересня 2011 року, -

встановив:

У жовтні 2005 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із позовом, у якому просила
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
її користь недоотримані кошти в сумі
19377,60 гривень за період з 1 жовтня 2002
року по 1 листопада 2005 року, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон № 796-XII), а також зобов'язати
відповідача в подальшому проводити
такі виплати.

У вересні 2006 року позивач, уточнюючи
свої вимоги, просила стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Олевської районної
державної адміністрації Житомирської
області, Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат на її
користь кошти в сумі 4762,10 гривень,
виплата яких передбачена статтею 37
Закону № 796-XII, стягнути з Головного
управління праці та соціального
захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації,
Житомирського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, Управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області кошти в розмірі
23810,50 гривень, передбачені статтею 39
Закону № 796-XII, а також зобов'язати
відповідачів в подальшому здійснювати
такі виплати.

У травні 2009 року ОСОБА_4 в черговий раз
уточнила позовні вимоги і просила
визнати дії відповідачів
неправомірними, стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області на її
користь недоплачені кошти, передбачені
статтею 39 Закону № 796-XII, в сумі 53754,50
гривень, стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області
кошти, передбачені статтею 37 Закону №
796-XII, в сумі 10750,90 гривень за період з 1
жовтня 2002 року по 1 травня 2009 року, а
також зобов'язати їх в подальшому
проводити вказані виплати.

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 25 травня 2009
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області
щодо нарахування та виплати не в
повному обсязі ОСОБА_4 коштів,
передбачених статтями 37, 39 Закону №
796-XII. Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
користь ОСОБА_4 10750,90 гривень
заборгованості за період з 1 жовтня 2002
року по 1 травня 2009 року по виплаті
допомоги як особі, яка проживає на
території радіоактивного забруднення,
передбаченої статтею 37 Закону № 796-XII.
Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
користь позивача 53754,50 гривень
заборгованості за період з 1 жовтня 2002
року по 1 травня 2009 року по доплаті до
пенсії як особі, яка проживає на
території радіоактивного забруднення,
передбаченій статтею 39 Закону № 796-XII. В
решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 14 вересня
2011 року постанову Олевського районного
суду Житомирської області від 25 травня
2009 року в частині вимог до Управління
праці та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області
скасовано, прийнято в цій частині нову
постанову, якою позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_4
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва, передбачену
статтею 37 Закону № 796-XII у розмірі двох
мінімальних заробітних плат за період
з 1 жовтня 2002 року по 1 січня 2006 року, з 9
липня 2007 року по 1 січня 2008 року та з 22
травня 2008 року по 1 травня 2009 року.
Відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні вимог
до Управління праці та соціального
захисту населення Олевської районної
державної адміністрації Житомирської
області про стягнення підвищення до
пенсії, передбаченого статтею 39 Закону
№ 796-XII. В решті постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 14 вересня 2011 року і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області як
непрацюючий пенсіонер. Позивач
зареєстрована та постійно проживає в
селі Журжевичі, Олевського району
Житомирської області, яке відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 23 липня 1991 року № 106
віднесене до зони гарантованого
добровільного відселення.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Відповідно до статті 37 Закону № 796-ХІІ
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, зокрема, у зоні
гарантованого добровільного
відселення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 40%
від мінімальної заробітної плати.

За змістом частин 1, 2 статті 39 Закону №
796-ХІІ громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, зокрема, у зоні
гарантованого добровільного
відселення, провадиться доплата у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат. Пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною 1 цієї статті.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, щомісячну
грошову допомогу та доплату у
фіксованому розмірі.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Вирішуючи цей спір, суди попередніх
інстанцій з огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами
обґрунтовано виходили з того, що при
визначенні розміру щомісячної
грошової допомоги застосуванню
підлягає положення саме статті 37
Закону № 796-ХІІ, а не положення
постанови Кабінету Міністрів України,
якою керувався відповідач, оскільки
така істотно звужує обсяг установлених
законом прав позивача, та вірно поклали
обов'язок щодо її виплати на Управління
праці та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нову постанову
апеляційний суд помилково зобов'язав
відповідача нарахувати і виплатити
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування у розмірі двох мінімальних
заробітних плат, оскільки відповідно
до положень статті 37 Закону № 796-ХІІ
така допомога громадянам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення,
виплачується у розмірі 40% мінімальної
заробітної плати.

Крім того, пунктом 4 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005 року
№ 936 (далі - Порядок) встановлено, що
виплата компенсацій та допомоги певних
видів, передбачених Законом,
проводиться центрами по нарахуванню і
виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад за місцем
реєстрації громадян працюючим і
непрацюючим громадянам та пенсіонерам,
зокрема пенсіонерам та особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби та інших
структур, громадянам, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, громадянам,
які працюють у громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, а саме:

- щомісячна грошова допомога -
громадянам, які проживають на
території зон радіоактивного
забруднення, у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства відповідно до
частини 1 статті 37 Закону № 796-ХІІ,
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»від 26 липня 1996 року № 836;

- доплата особам за роботу (службу) на
території зон радіоактивного
забруднення відповідно до статей 39, 40
Закону № 796-ХІІ, пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року № 836.

Враховуючи викладене, положення пункту
4 Порядку відносно доплати,
передбаченої статтею 39 Закону № 796-ХІІ,
стосуються виплат особам з числа
працюючих. Як вбачається з матеріалів
справи, позивач знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області і отримує пенсію за віком.

Відповідно до Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року № 8-2 (з відповідними змінами),
управління Пенсійного фонду в районах,
містах, районах у містах забезпечують
своєчасне і в повному обсязі
фінансування та виплату пенсій й інших
виплат відповідно до чинного
законодавства. Отже, відповідачами у
спорах щодо здійснення перерахунку
доплат до пенсій мають бути саме
зазначені Управління.

Зі змісту статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.
Якщо позивач не згоден на заміну
відповідача іншою особою, суд може
залучити цю особу як другого
відповідача.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення коштів, передбачених статтею
39 Закону № 796-ХІІ, дійшов вірного
висновку про порушення норм
процесуального права, однак
відмовляючи у задоволенні позову
залишив поза увагою те, що ОСОБА_4,
уточнюючи позовні вимоги, просила
стягнути ці виплати з Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області, і не
врахував, що судом першої інстанції під
час судового засідання 27 грудня 2005 року
до участі у справі притягнуті в якості
відповідачів Головне управління праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області, Житомирський
обласний центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що постанова
Апеляційного суду Житомирської
області від 14 вересня 2011 року та
постанова Олевського районного суду
Житомирської області від 25 травня 2009
року підлягають скасуванню, а справа
направленню до суду першої інстанції
на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 14 вересня
2011 року та постанову Олевського
районного суду Житомирської області
від 25 травня 2009 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до Управління
праці та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області, Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат, третя
особа - Головне управління Державного
казначейства України в Житомирській
області, про поновлення строку на
звернення до суду, визнання дій
неправомірними та стягнення коштів,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - направити
до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Малинін В.В.

Стародуб О.П.