Справа № 808/4056/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року о/об 14 год. 31 хв.Справа
№ 808/4056/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Горобцової Я.В., за
участю секретаря судового засідання
Муха Я.М.,

за участю представників:

від позивача: - ОСОБА_1,

від відповідача - Ю.О. Терехова

розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Запорізької митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області

про скасування рішень та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач
або ФОП ОСОБА_3.) до Запорізької митниці
Міндоходів (далі - відповідач-1 або
Запорізька митниця), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
(далі - відповідач-2 або ГУ ДКСУ у
Запорізькій області), в якому позивач
просить визнати протиправними та
скасувати рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 20.05.2014
№112050000/2014/000171/1, від 03.06.2014
№112050000/2014/000197/2, від 17.06.2014
№112050000/2014/000219/2; стягнути з Державного
бюджету України на розрахунковий
рахунок ОСОБА_3 надмірно сплачені за
митними деклараціями від 19.05.2014
№112050000/2014/011634, від 02.06.2014 №112050000/2014/013109,
від 16.06.2014 №112050000/2014/014123 суму податку на
додану вартість в розмірі 179 567,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
декларантом надано всі необхідні
документи на підтвердження митної
вартості товару, який переміщуються
через митний кордон України, які
відповідають характеру угоди, а
посилання митного органу на виявлення
при перевірці розбіжностей є
безпідставними.

Заперечуючи проти позовних вимог, з
підстав, викладених в письмових
запереченнях, відповідач-1 зазначив, що
при перевірці правильності визначення
митної вартості товару, згідно вимог
ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК
України), митниця дійшла висновку, що
документи, які надані до митного
оформлення товару не містять всіх
даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості та містять розбіжності. З
огляду на це, декларанту була
пред'явлена письмова вимога щодо
необхідності подання додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товарів. Однак, оскільки
документи не були подані в повному
обсязі, митну вартість товару, що
імпортуються, визначено із
застосуванням резервного методу,
згідно наявної у органу доходів і
зборів інформації, з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами й положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Таким
чином, митницею використана наявна в
органу Міндоходів і зборів інформація
щодо раніше визнаних органами митниці
митних вартостей.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року відкрито провадження у справі та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд
задовольнити позов.

Представник відповідача-1 заперечив
проти позову з підстав, викладених у
письмових запереченнях, та просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Представником відповідача-2 через
службу діловодства суду подано
письмові пояснення, в яких зазначено,
що оскільки відповідного висновку щодо
повернення позивачу помилково або
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у сумі 179 567,79 грн. від
Запорізької митниці Міндоходів не
надходило, тому підстави для
перерахування коштів у ГУ ДКСУ у
Запорізькій області відсутні. Крім
того, просить розглянути справу без
його участі.

На підставі частини третьої статті 160
КАС України в судовому засіданні 22
вересня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серії АГ
№282597 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
29.09.2008 зареєстрований як фізична
особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(Покупець) та «RACHANA SEEDS INDUSTRIES PRIVATE LIMITED»,
Індія (Продавець), укладено контракт
від 22.10.2012 №15, за умовами якого
Продавець зобов'язується поставити, а
Покупець сплатити та прийняти товар -
«арахіс сирий у ядрах», відповідно до
специфікацій від 07.03.2014 №9, №10 на умовах
CIF Одеса у відповідності до Інкотермс
2010 (т. 1 а.с.61-62).

19.05.2014, відповідно до контракту від
22.10.2012 №15, позивачем подано до митного
органу електронну митну декларацію
№112050000/2014/011634.

Відповідно до даної митної декларації
митна вартість товару - «арахіс сирий у
ядрах, сорт болд фракція 50/60., вагою 38
тон за ціною 940 доларів США, фракція 55/60,
вагою 19 тон за ціною 960 доларів США,
бланширований фракція 50/60, вагою 19 тон
за ціною 1214 доларів США». Митна
вартість визначена декларантом за
ціною угоди.

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом надані картка
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 17.10.2012 № 112/2012/0000126;
міжнародна автомобільна накладна (СМR)
від 16.05.2014 №276227, №276229; коносамент (Bill of
Landing) від 13.04.2014 №MSCUIPI 145908; заява на
відкриття документарного акредитиву
від 26.03.2014; лист від 26.03.2014 №81/07-243/1; лист
від 26.03.2014 №81/07-315/1; платіжне доручення
від 26.03.2014 №010; бухгалтерська виписка
від 14.05.2014 №72; інвойс від 07.04.2014
№RSIPL/003/14-15; пакувальний лист б/н від
07.04.2014; зовнішньоекономічний контракт
від 22.10.2012 №15 та специфікація від 07.03.2014
№9; дозволи різних видів супутнього
контролю; фітосанітарний сертифікат
від 17.04.2014 №52РС305851; сертифікат про
проходження товару загальної форми від
16.04.2014 НОМЕР_2; сертифікат якості від
07.04.2014; платіжне доручення, що
підтверджує сплату митних платежів від
14.05.2014 №219.

Митним органом перевірено подані
позивачем документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів і
відомості, що необхідні для здійснення
митного контролю, та у зв'язку із
наявними у них розбіжностями, у
відповідності до статті 53 Митного
кодексу України у позивача витребувані
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, а саме:

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

- інші документи для підтвердження
митної вартості за бажанням декларанта
(т.1 а.с. 68).

Як зазначено митним органом при
витребуванні додаткових документів,
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості згідно зі статтею 53 Митного
кодексу України, митний орган дійшов
висновку, що документи, які надані до
митного оформлення товару містять
розбіжності:

- у платіжному дорученні від 26.03.2014 №010 у
графі «Призначення платежу» зазначені:
заява на покриття акредитиву, контракт
та специфікація від 07.03.2014 №9. Крім
цього в цій же графі наявні посилання
на специфікацію від 07.03.2014 №10, що не має
відношення до даної партії товару та до
митного оформлення вона не надавалась.
Разом з цим, зазначене платіжне
доручення не містить інформації щодо
рахунку за яким здійснюється оплата за
товар.

20.05.2014 декларантом була надана
відповідь на запит митного органу
стосовно витребування додаткових
документів, відповідно до якої
декларант стосовно додатково
витребуваних митницею Міндоходів
документів повідомив, що:

- надає специфікацію від 07.03.2014 №10 до
контракту від 22.10.2012 №15, яка не
стосується даної поставки товару, але
зазначена у платіжному дорученні від
26.03.2014 №010 та оплачувались разом із
специфікацією від 07.03.2014 №9 до
контракту від 22.10.2012 №15. За сумою обидві
специфікації відповідають сумі
вказаній у платіжному дорученні від
26.03.2014 №010, та фактично сплачені за
даний товар. Платіжне доручення від
26.03.2014 №010 не містить інформацію про
рахунок-фактуру, у зв'язку з тим, що
оплата здійснювалась на підставі
специфікації від 07.03.2014 №9 до контракту
від 22.10.2012 №15.

Позивачем надано додаткові документи
та відомості, які підтверджують
заявлену митну вартість та обраний
метод її визначення, а саме: прайс-лист
виробника товару за березень 2014 року;
копію митної декларації країни
відправлення від 07.04.2014 №2049469; звіт №065
про незалежну експертну оцінку товару
від 13.05.2014; специфікацію від 07.03.2014 №10 до
контракту від 22.10.2012 №15 (т.1 а.с.70).

20.05.2014 митним органом прийнято Рішення
про коригування митної вартості
товарів №112050000/2014/000171/1, відповідно до
якого митна вартість визначена за
резервним методом - 1,41 США за кілограм
(т.1 а.с.63).

Також, митним органом видано Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112050000/2014/00324
за поданою митною декларацією
№112050000/2014/011634 (т.1 а.с.64). Остання
обґрунтована тим, що відповідно до
Рішення про визначення митної вартості
від 20.05.2014 №112050000/2014/000171/1 органом
доходів і зборів прийнято рішення про
коригування митної вартості; підстава
Закону України від 13.03.2012 №4495-VI ст. ст. 54,
55; від декларанта не надійшло
відповідної заяви про проведення дій
передбачених п.п. 33-36 ПКМУ від 21.05.2012 №450;
порядок оскарження рішень, дій або
бездіяльності митниці здійснюється
відповідно до гл. 4 Митного кодексу
України.

16.06.2014, відповідно до контракту від
22.10.2012 №15, позивачем подано до митного
органу електронну митну декларацію
№112050000/2014/014123.

Відповідно до даної митної декларації
митна вартість товару - «арахіс сирий у
ядрах, сорт болд, фракція 50/60., вагою 38
тон за ціною 940 доларів США, фракція 55/60,
вагою 19 тон за ціною 960 доларів США,
бланширований фракція 50/60, вагою 19 тон
за ціною 1214 доларів США». Митна
вартість визначена декларантом за
ціною угоди.

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом надані картка
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 17.10.2012 № 112/2012/0000126;
міжнародна автомобільна накладна (СМR)
від 13.06.2014 №276236, №276237; коносамент (Bill of
Landing) від 11.05.2014 №MSCUIP 287072; заява на
відкриття документарного акредитиву
від 26.03.2014; лист від 26.03.2014 №81/07-243/1; лист
від 30.05.2014 №81/07-372/1; платіжне доручення
від 26.03.2014 №010; бухгалтерська виписка
від 11.06.2014 №93; інвойси від 05.05.2014
№RSIPL/008/14-15, №RSIPL/008-А/14-15, №RSIPL/008-В/14-15;
пакувальний лист б/н від 05.05.2014;
зовнішньоекономічний контракт від
22.10.2012 №15 та специфікація від 07.03.2014 №10;
дозволи різних видів супутнього
контролю; фітосанітарний сертифікат
від 30.05.2014 №52РС307914; сертифікат про
проходження товару загальної форми від
13.05.2014 №6016; сертифікат якості від 05.05.2014;
платіжне доручення, що підтверджує
сплату митних платежів від 05.06.2014 №252.

Митним органом перевірено подані
позивачем документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів і
відомості, що необхідні для здійснення
митного контролю, та у зв'язку із
наявними у них розбіжностями, у
відповідності до статті 53 Митного
кодексу України у позивача витребувані
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, а саме:

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

- інші документи для підтвердження
митної вартості за бажанням декларанта
(т.1 а.с.170).

Як зазначено митним органом при
витребуванні додаткових документів,
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості згідно зі статтею 53 Митного
кодексу України, митний орган дійшов
висновку, що документи, які надані до
митного оформлення товару містять
розбіжності:

- бухгалтерська виписка
покупця-резидента від 11.06.2014 №93 містить
відомості про взаєморозрахунки з
нерезидентом та підтверджує тільки рух
коштів;

- у специфікації від 07.03.2014 №10 зазначені
наступні реквізити банку: «Запорожское
региональное отделение ПАО «КБ
«Крещатик» пр-т Ленина, 172, помещение
57-б, г. Запорожье, 69037». Натомість,
платіжне доручення від 26.03.2014 №10
містить реквізити банка платника «ПАТ
«КБ «Хрещатик» Запорізьке регіональне
відділення, 69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна
172»;

- у платіжному дорученні від 26.03.2014 №10 у
графі «Призначення платежу» зазначені:
заява на покриття акредитиву, контракт
та специфікація від 07.03.2014 №9 та №10.
Специфікація від 07.03.2014 №9 не має
відношення до даної партії товару та до
митного оформлення вона не надавалась.

16.06.2014 декларантом була надана
відповідь на запит митного органу
стосовно витребування додаткових
документів, відповідно до якої
декларант стосовно додатково
витребуваних митницею Міндоходів
документів повідомив, що:

- на зауваження митниці про те, що
надана бухгалтерська виписка від 11.06.2014
№93 містить відомості про
взаєморозрахунки з нерезидентом та
підтверджує тільки рух коштів,
зазначає, що законодавство не містить
певних вимог до оформлення подібних
документів. Вказаний документ містить
необхідні посилання на контракт та
специфікацію, якими ввозився товар, а
також об'єм поставки та вартість. Такий
документ був складений відповідно до
наказу Міністерства фінансів України
від 10.01.2007 №2, Додаток 3 Кореспонденція
рахунків бухгалтерського обліку
операцій із запасами. Оскільки за товар
здійснювалися авансові платежі, у
виписці використано кореспондентський
рахунок 371;

- щодо різних реквізитів банку покупця
в частині його адреси, зазначених в
специфікації від 07.03.2014 №10 та в
платіжному дорученні від 26.03.2014 №10,
зазначає наступне. Адреси належать
Запорізькому регіональному відділенню
ПАТ «КБ «Хрещатик», - 69000, м. Запоріжжя,
просп.. Леніна, 172, приміщ. 57-б
(http://www.xcitibank.com.ua/rus/news/all/zaporizke_regionalne_viddilenn
ya_banku_hreschaatik_zminilo_propisku/). Тому це не є
розбіжністю, що може вплинути на митну
вартість, заявлену декларантом;

- відносно зауваження митниці про те,
що в платіжному дорученні від 26.03.2014 №10
у графі «Призначення платежу»
зазначені: заява на покриття
акредитиву, контракт та специфікації
від 07.03.2014 №9 та №10, у той час, як
специфікація від 07.03.2014 №9 не має
відношення до даної партії товару, тому
до митного оформлення вона не
надавалася, слід зазначити наступне.
Вказаним платіжним дорученням
сплачувались грошові кошти в межах
одного контракту від 22.10.2012 №15. Чинне
законодавства не забороняє оплачувати
одним платіжним документом дві
специфікації.

Позивачем надано додаткові документи
та відомості, які підтверджують
заявлену митну вартість та обраний
метод її визначення, а саме: прайс-лист
виробника товару за березень 2014 року;
копії митних декларацій країни
відправлення від 05.05.2014 №2537450, від 05.05.2014
№2537068, від 06.05.2014 №2555808; звіт №074 про
незалежну експертну оцінку товару від
13.05.2014 (т.1 а.с.173).

17.06.2014 митним органом прийнято Рішення
про коригування митної вартості
товарів №112050000/2014/000219/2, відповідно до
якого митна вартість визначена за
резервним методом - 1,41 США за кілограм
(т.1 а.с.162).

Також, митним органом видано Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112050000/2014/00388
за поданою митною декларацією
№112050000/2014/014123 (т.1 а.с.164). Остання
обґрунтована тим, що відповідно до
Рішення про визначення митної вартості
від 17.06.2014 №112050000/2014/000219/2 органом
доходів і зборів прийнято рішення про
коригування митної вартості; підстава
Закону України від 13.03.2012 №4495-VI ст. ст. 54,
55; від декларанта не надійшло
відповідної заяви про проведення дій
передбачених п.п. 33-36 ПКМУ від 21.05.2012 №450;
порядок оскарження рішень, дій або
бездіяльності митниці здійснюється
відповідно до гл. 4 Митного кодексу
України.

З матеріалів справи вбачається, що між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(Покупець) та «Jalaram Agri export», Індія
(Продавець), укладено контракт від
07.11.2013 № 49, за умовами якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
сплатити та прийняти товар - «арахіс
сирий у ядрах», відповідно до
специфікації від 03.04.2014 №3 на умовах CIF
Одеса у відповідності до Інкотермс 2010
(т. 1 а.с.19-22).

02.06.2014 позивачем для проведення митного
оформлення поставленого за зазначеним
контрактом товару згідно зі
специфікаціями до вищевказаного
контракту, подана до митного органу
електронна митна декларація
№112050000/2014/013109.

Відповідно до даної митної декларації
митна вартість товару - «арахіс сирий у
ядрах, сорт болд фракція 50/60., вагою 38
тон за ціною 990 доларів США». Митна
вартість визначена декларантом за
ціною угоди.

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом до митної
декларації від 02.06.2014 №112050000/2014/013109 були
надані всі необхідні товаросупровідні
та товаротранспортні документи на
вантаж для підтвердження числового
обрахунку заявленої митної вартості, а
саме: картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 17.10.2012 №
112/2012/0000126; міжнародна автомобільна
накладна (СМR) від 30.05.2014 №276231;
коносамент (Bill of Landing) від 02.05.2014 №867730425;
банківський платіжний документ, що
стосується товару - заява про відкриття
документарного акредитиву від 14.04.2014;
банківський платіжний документ, що
стосується товару - лист від 14.04.2014
№81/07-239/1; платіжний документ, що
підтверджує вартіть товару - платіжне
доручення від 01.10.2014 №015; бухгалтерська
виписка від 28.05.2014 №81; інвойс JAE/D22/2014-2015
від 24.04.2014; пакувальний лист б/н від
24.04.2014; зовнішньоекономічний контракт
від 07.11.2013 №49 та специфікація від 03.04.2014
№3; інформація про позитивні
результати
санітарно-епідеміологічного,
фітосанітарного, радіологічного
контролю - від 02.05.2014 №2761;
фітосанітарний сертифікат від 28.04.2014
НОМЕР_5; сертифікат про проходження
товару загальної форми від 28.04.2014
НОМЕР_4; сертифікат якості від 02.05.2014
НОМЕР_3; платіжне доручення, що
підтверджує сплату митних платежів від
28.05.2014 №239; експортна декларація країни
відправлення від 07.09.2013 №7375166; заява
імпортера від 21.10.2013 №96 з роз'ясненням
про відсутність заборон та обмежень
застосування першого методу митної
оцінки.

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару «арахіс сирий у ядрах»,
заявленого до митного оформлення за
митною декларацією від 02.06.2014
№112050000/2014/013109, митним органом
перевірено подані позивачем документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів і відомості, що
необхідні для здійснення митного
контролю, та у зв'язку із наявними у них
розбіжностями, у відповідності до
статті 53 Митного кодексу України у
позивача витребувані додаткові
документи для підтвердження митної
вартості товару, а саме:

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини

- інші документи для підтвердження
митної вартості товару (т. 1 а.с.15).

Як зазначено митним органом при
витребуванні додаткових документів,
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості згідно зі статтею 53 Митного
кодексу України, митний орган дійшов
висновку, що документи, які надані до
митного оформлення товару містять
розбіжності:

- бухгалтерська виписка
покупця-резидента від 28.05.2014 №81 містить
відомості про взаєморозрахунки з
нерезидентом та підтверджує тільки рух
коштів;

- у специфікації від 03.04.2014 №3 зазначені
наступні реквізити банку: «Запорожское
региональное отделение ПАО «КБ
«Крещатик» пр-т Ленина, 172, помещение
57-б, г. Запорожье, 69037». Натомість,
платіжне доручення від 11.04.2014 №015
містить реквізити банка платника
ідентичні з тими, що зазначені у
контракті, але разом з цим банк
бенефіціара зазначено «ПАТ «КБ
«Хрещатик» м. Запоріжжя, вул.
Лермонтова, 5»;

- у заяві на відкриття акредитиву від
14.04.2014 №0408008 визначає бенефіціаром
«JALARAM AGRI EXPORTS, Anand Bazar, B/H, Bus Station, Una-362560, dn:
Junagadh, Gujarat, Індія» що суперечить даним
платіжного доручення.

03.06.2014 декларантом надана відповідь на
запит митного органу стосовно
витребування додаткових документів,
відповідно до якої декларант стосовно
додатково витребуваних митницею
Міндоходів документів повідомив, що:

- на зауваження митниці про те, що
надана бухгалтерська виписка від 28.05.2014
№81 містить відомості про
взаєморозрахунки з нерезидентом та
підтверджує тільки рух коштів,
зазначає, що законодавство не містить
певних вимог до оформлення подібних
документів. Вказаний документ містить
необхідні посилання на контракт та
специфікацію, якими ввозився товар, а
також об'єм поставки та вартість. Такий
документ був складений відповідно до
наказу Міністерства фінансів України
від 10.01.2007 №2, Додаток 3 Кореспонденція
рахунків бухгалтерського обліку
операцій із запасами. Оскільки за товар
здійснювалися авансові платежі, у
виписці використано кореспондентський
рахунок 371;

- щодо різних реквізитів банку покупця
в частині його адреси, зазначених в
специфікації від 03.04.2014 №3 та в
платіжному дорученні від 11.04.2014 №015,
зазначає наступне. Адреси належать
Запорізькому регіональному відділенню
ПАТ «КБ «Хрещатик», до 29.11.2012 була
адреса 69000, м. Запоріжжя, вул.
Лермонтова, буд. 5
(www.xcitibank.com.ua/.../reorgan_filiya_070611.doc), з 29.11.2012 -
69000, м. Запоріжжя, просп.. Леніна, 172,
приміщ. 57-б
(http://www.xcitibank.com.ua/rus/news/all/zaporizke_regionalne_viddilenn
ya_banku_hreschaatik_zminilo_propisku/). Тому це не є
розбіжністю, що може вплинути на митну
вартість, заявлену декларантом;

- відносно зауваження митниці про те, що
в заяві на відкритті акредитиву від
14.04.2014 №0408008 визначено бенефіціаром
«JALARAM AGRI EXPORTS» а у платіжному дорученні
інший, зазначає, що бенефіціаром за
даним акредитивом, як це визначено
Положенням про порядок здійснення
уповноваженими банками операцій за
документарними акредитивами в
розрахунках за зовнішньоекономічними
операціями, затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 03.12.2003 №514 є саме «JALARAM AGRI EXPORTS»,
тобто продавець товару, вигодонабувач.

Позивачем надано додаткові документи
та відомості, які підтверджують
заявлену митну вартість та обраний
метод її визначення, а саме: прайс-лист
виробника товару за квітень 2014 року;
копію митної декларації країни
відправлення від 24.04.2014 №2347787; звіт №067
про незалежну експертну оцінку товару
від 28.05.2014 (т.1 а.с.25).

03.06.2014 митним органом прийнято Рішення
про коригування митної вартості
товарів №112050000/2014/000197/2, відповідно до
якого митна вартість визначена за
резервним методом - 1,41 США за кілограм
(т.1 а.с.14).

Також, митним органом видано Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112050000/2014/00358
за поданою митною декларацією
№112050000/2014/013109 (т.1 а.с.17). Остання
обґрунтована тим, що відповідно до
Рішення про визначення митної вартості
від 03.06.2014 №112050000/2014/000197/2 органом
доходів і зборів прийнято рішення про
коригування митної вартості; підстава
Закону України від 13.03.2012 №4495-VI ст. ст. 54,
55; від декларанта не надійшло
відповідної заяви про проведення дій
передбачених п.п. 33-36 ПКМУ від 21.05.2012 №450;
порядок оскарження рішень, дій або
бездіяльності митниці здійснюється
відповідно до гл. 4 Митного кодексу
України.

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам, що виникли між сторонами у
справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318
Митного кодексу України, митний
контроль передбачає виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
нарахування митних платежів;
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; ведення митної
статистики; розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати органу доходів і
зборів достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. При цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Однак, дискреційні
повноваження митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, при
декларуванні товару позивач визначив
його митну вартість виходячи саме з
ціни угоди, що підлягала сплаті згідно
до умов контракту, специфікацій,
виставлених інвойсів та інших
документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Відповідно до частин 1-3 статті 55
Митного кодексу України, Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті
57 Митного кодексу України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Тобто, відповідно до норм Митного
кодексу України, митним органом при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості товарів повинна бути
зазначена послідовність застосування
методів визначення митної вартості та
причини, через які не був застосований
кожний з методів, що передує методу,
обраному митним органом.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів (від 20.05.2014
№112050000/2014/000171/1, від 03.06.2014
№112050000/2014/000197/2, від 17.06.2014
№112050000/2014/000219/2) у пункті 33 «Обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовувалися
митним органом для визначення митної
вартості» не містить обґрунтування
щодо наявності обставин, які
унеможливлюють визначення митної
вартості товару за першим методом,
позивачем були надані необхідні
роз'яснення та за необхідності
додаткові документи, які б
підтверджували митну вартість, у
зв'язку з чим суд приходить до висновку,
що позивачем було подано всі необхідні
та належні документи, які дозволяли
визначити митну вартість товару за
методом оцінки за ціною угоди щодо
товарів (метод 1).

При цьому, відповідно до частини 3
статті 53 Митного кодексу України, у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної
статті, декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Таким чином, відмовляючи в митному
оформленні товару за першим методом,
митний орган послався на неподання
позивачем усіх додатково витребуваних
документів, що не відповідає
обставинам справи, оскільки позивачем
відповідно до вищенаведених приписів
Митного кодексу України надавались
відповідні документи, що підтверджують
митну вартість, а у випадку об'єктивної
неможливості та відсутності цих
документів - письмові пояснення про
причин їх ненадання.

Також позивачем було надано додаткові
документи та відомості, які
підтверджують заявлену митну вартість
та обраний метод її визначення.

Додатково декларант повідомив митний
орган про те, що ним надані всі наявні в
нього документи, інші документи
надаватися не будуть.

З урахуванням викладених обставин
справи, суд приходить до висновку, що на
вимогу митного органу та згідно
Митного кодексу України, щодо поставки
«арахіс сирий у ядрах» за контрактами
від 07.11.2013 № 49 та від 22.10.2012 №15 позивачем
надані витребувані митним органом
документи та надані обґрунтовані
пояснення з приводу виявлених
розбіжностей, підстав не надання
витребуваних документів, у зв'язку з
чим вважає, що ФОП ОСОБА_3 на вимогу
Запорізької митниці надані всі
документи, можливість надання яких
об'єктивно існувала у позивача на час
витребування митницею.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, у разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу
України, якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

При визначені митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо вартості товару та
застосовано резервний метод.

Відповідно до частини 2 статті 55
Митного кодексу України прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
крім іншого, наявну в митного органу
інформацію (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування. Згідно з
пунктом 2.1 Правил заповнення рішення
про коригування митної вартості
товарів, затверджених Наказом
Міністерства фінансів України № 598 від
24.05.2012, посилання на використання
цінової бази Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби у
Рішенні допускається тільки при
визначенні митної вартості відповідно
до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з
обов'язковим зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо. У
випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Проте в Рішеннях Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів не зазначено який
саме товар було використано в якості
джерела інформації, які числові
значення митної вартості таких
товарів, відсутні обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, відсутнє її коригування, не
зазначені факти, які вплинули або
повинні були вплинути на таке
коригування, щодо обсягів, умови
поставки, фактурної вартості, країни
походження, методи визначення митної
вартості тощо.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що відповідачем не надано
переконливих доказів, які
підтверджують правомірність прийняття
оскаржуваних рішень щодо коригування
митної вартості та карток відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою органу доходів і зборів
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи органу
доходів і зборів.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митним
органом не дотримано процедуру
визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, при митному оформленні
товару позивачем до митного органу
надані всі необхідні документи для
визначення митної вартості товару, у
зв'язку з чим рішення про коригування
митної вартості товарів від 20.05.2014
№112050000/2014/000171/1, від 03.06.2014
№112050000/2014/000197/2, від 17.06.2014 №112050000/2014/000219/2
прийняті протиправно, а відтак позовні
вимоги в частині визнання їх
протиправними та скасування
підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем вимоги про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_3 переплати
ввізного мита у сумі 179 567,79 грн. суд
вважає необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Згідно з положеннями Митного кодексу
України, питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

У зв'язку з чим, у разі визнання
протиправними та скасування рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару, суд не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачені
платежі з такої вартості, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Зазначені висновки викладені у рішенні
Верховного суду України від 17.12.2013 у
справі № 21-439а13.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для часткового задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
- задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 20.05.2014
№112050000/2014/000171/1, від 03.06.2014
№112050000/2014/000197/2, від 17.06.2014
№112050000/2014/000219/2.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 179,57 грн. (сто сімдесят дев'ять
гривень 57 копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова