Справа № 817/3140/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3140/14

14 листопада 2014 р. м. РівнеРівненський
окружний адміністративний суд у складі
колегії суддів - Гломба Ю.О.
(головуючий), суддів Сало А.Б.
Дорошенко Н.О. , за участю секретаря
судового засідання Маринич В.М. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Мартинюк В.П.

відповідача: представник Синіцька Н.П.

третьої особи відповідача: представник
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Прокуратура Рівненської області
доДержавна виконавча служба України
про скасування постанови,ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Рівненської області
звернулася до суду з позовом до
Державної виконавчої служби України
(далі - ДВС України), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_3
(ОСОБА_3) про скасування постанови про
накладення штрафу від 06.10.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, з підстав
викладених в позовній заяві. В
обґрунтування позову зазначив, що
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 22.09.2014 року, позивача
зобов'язано самостійно виконати
рішення суду по справі №2а/1770/3690/2012,
негайно. Пояснив, що на виконання
вказаної вимоги прокуратурою
Рівненської області 29.09.2014 року на ім'я
державного виконавця Кошкера І.А.
направлено лист за вихідним №05/2/3-206
вих-14 про неможливість самостійно
виконати рішення суду, у зв'язку з
відсутністю у структурі та штатному
розписі прокуратури Рівненської
області управління нагляду за
додержанням законів органами, які
проводять ОРД, дізнання та досудового
слідства, а також посади прокурора
відділу, на якій рішенням суду
зобов'язано поновити ОСОБА_3 Окрім того,
стверджував, що 03.10.2014 року позивачем
державному виконавцеві Кошкеру І.А.
направлено клопотання про зупинення
виконавчого провадження за рішенням по
справі №2а/1770/3690/2012 у зв'язку з
відкриттям касаційного провадження та
зупиненням виконання цього рішення
суду ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 16.09.2014 року. За таких
обставин вважає постанову про
накладення арешту від 06.10.2014 року
необґрунтованою та такою, що
суперечить чинному законодавству. З
таких підстав просив позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, з підстав
викладених в письмових запереченнях,
долучених до матеріалів справи (а.с.57-58).
В обґрунтування заперечень на позовну
заяву зазначив, що в ході примусового
виконання рішення суду державним
виконавцем встановлено, що постанова
про відкриття виконавчого провадження
отримана боржником 25.09.2014 року та
станом на 06.10.2014 року рішення суду по
справі №2а/1770/3690/2012 не виконано.
Наголошував, що зазначене рішення суду
підлягає до негайного виконання. Крім
того, вказав, що оскільки боржником
отримано ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
16.09.2014 року про зупинення виконання
постанови Житомирського апеляційного
адміністративного суду лише 03.10.2014
року, то з 25.09.2014 року по 03.10.2014 року
боржником рішення суду не
виконувалось. Вважає, що державний
виконавець діяв у спосіб визначений
Законом України «Про виконавче
провадження». З таких підстав просив в
позові відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача в судове засідання не
прибула. Про дату, час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
будь-яких заперечень та пояснень на
адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши в сукупності докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22.09.2014 року
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кошкером І.А. прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №44831016 з виконання
виконавчого листа №2а/1770/3690/2012,
виданого 16.09.2014 року Рівненським
окружним адміністративним судом про
поновлення ОСОБА_3 в органах
прокуратури України на посаді
прокурора відділу нагляду за
додержанням законів органами
внутрішніх справ при провадженні ОРД,
дізнання та досудового слідства
Управління нагляду за додержанням
законів органами, які проводять ОРД,
дізнання та досудове слідство
прокуратури Рівненської області з
11.06.2007 року (а.с.8). 26.09.2014 року дана
постанова була отримана прокуратурою
Рівненської області, про що свідчить
відбиток штампа вхідної
кореспонденції позивача (а.с.7).

29.09.2014 року прокуратурою Рівненської
області головному державному
виконавцю відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кошкеру
І.А. було направлено лист з
повідомленням про неможливість
виконання рішення у зв'язку з
відсутністю у структурі та штатному
розписі прокуратури Рівненської
області управління нагляду за
додержанням законів органами, які
проводять ОРД, дізнання та досудового
слідства, а також посади прокурора
відділу, на якій рішенням суду
зобов'язано поновити ОСОБА_3 Також
позивачем було повідомлено, що 12.09.2014
року до Вищого адміністративного суду
України внесено касаційну скаргу на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду 01.09.2014 року та
заявлено клопотання про зупинення про
зупинення виконання вказаного
судового рішення до розгляду справи
судом касаційної інстанції (а.с.9-10).

При цьому, як свідчать матеріали
справи, 16.09.2014 року ухвалою Вищого
адміністративного суду України було
відкрито касаційне провадження за
касаційною скаргою Прокуратури
Рівненської області на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 01.09.2014 року
справі за позовом ОСОБА_3 до
Прокуратури Рівненської області про
результати службового розслідування,
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на посаді (а.с.12).

У зв'язку з цим Прокуратура Рівненської
області звернулася до головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кошкеру І.А. з листом
№05/2/3-207вих-14 про зупинення виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а/1770/3690/2012, виданим Рівненським
окружним адміністративним судом про
поновлення ОСОБА_3 в органах
прокуратури України на посаді
прокурора відділу нагляду за
додержанням законів органами
внутрішніх справ при провадженні ОРД,
дізнання та досудового слідства
Управління нагляду за додержанням
законів органами, які проводять ОРД,
дізнання та досудове слідство
прокуратури Рівненської області з
11.06.2007 року (а.с.11).

Однак, 06.10.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кошкером
І.А. прийнято постанову про накладення
на прокуратуру Рівненської області
штрафу за невиконання рішення суду у
розмірі 680 грн.(ВП №4483101) (а.с.6).

10.10.2014 року відповідачем прийнято
постанову про зупинення виконавчого
провадження на підставі п.11 ч.1 ст.37
Закону України «Про виконавче
провадження».

Надаючи правову оцінку вказаній
постанові про накладення арешту від
06.10.2014 року, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
за №606 (далі - Закон №606, в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин).

Так, відповідно до ст.1 Закону №606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частинами 1,2 ст. 2 Закону № 606
встановлено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу» (далі -
державні виконавці).

Згідно з пунктом 1 ч.2 ст.17 Закону №606
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті підлягають
виконанню державною виконавчою
службою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону №606
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

При цьому, ч. 1 ст. 6 Закону №606 визначено,
що державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

В силу вимог п.6 ч.1 ст.37 Закону №606
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
зупинення виконання відповідного
рішення або виконавчого провадження
посадовою особою, якій законом надано
таке право. Також згідно з п.11 ч.1 даної
статті прийняття судом до розгляду
касаційної скарги прокурора на рішення
суду є підставою для обов'язкового
зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.39 Закону №606 державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтями 37 і 38 цього Закону, яка
затверджується начальником або
заступником начальника відділу, якому
підпорядкований державний виконавець.
Постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
пунктами 1-17 частини першої статті 37
цього Закону, державний виконавець
виносить не пізніше наступного
робочого дня, коли йому стало відомо
про такі обставини, а з підстави,
передбаченої пунктом 18 частини першої
статті 37 цього Закону, - у день
надіслання виконавчого документа до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Копія постанови
надсилається сторонам у триденний
строк.

Судом встановлено, представниками
сторін не заперечувалося, що
Прокуратурою Рівненської області було
повідомлено відповідача про касаційне
оскарження постанови Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 01.09.2014 року по справі №2а/1770/3690/2012.
Більше того, 03.10.2014 року позивачем було
направлено державному виконавцю
ухвалу Вищого адміністративного суду
України про відкриття касаційного
провадження від 16.09.2014 року, якою
зупинено виконання постанови
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 01.09.2014 року.

Як свідчать матеріали справи, а саме:
інформація про виконавче провадження
ВП №44831016, яка міститься в Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень (а.с.61-63) виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2а/1770/3690/2012 від 16.09.2014 року
зупинено лише 10.10.2014 року, тобто після
накладення на боржника штрафу за
невиконання рішення суду (06.10.2014 року).

Суд звертає увагу, що у відповідності
до ч.1, 2 ст.75 Закону №606 після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно з ст.89 Закону №606 у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Правовий аналіз вказаних норм дає суду
підстави вважати, що обов'язковою
умовою накладення штрафу на боржника у
виконавчому провадженні є відсутність
поважних причин невиконання ним
судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.09.2014 року №К/800/48151/14 було
зупинено виконання постанови
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 01.09.2014 року
по справі №2а/1770/3690/2012, тобто ще до
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження (22.09.2014 року).
На переконання суду дана обставина є
поважною причиною невиконання рішення
суду в розумінні ст.89 закону №606.

При цьому, суд звертає увагу, що вказана
ухвала не підлягає оскарженню та
набирає законної сили відповідно до ч.6
ст.254 КАС України, а тому виконання
постанови Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 01.09.2014 року
по справі №2а/1770/3690/2012 повинне бути
зупинене з 16.09.2014 року, тобто з моменту
постановлення ухвали Вищого
адміністративного суду України.

Таким чином, твердження відповідача
про не вчинення боржником -
прокуратурою Рівненської області
жодних дій, спрямованих на виконання
рішення суду, в період з 25.09.2014 року
(отримання позивачем постанови про
відкриття виконавчого провадження) по
03.10.2014 року (направлення державному
виконавцю ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.09.2014 року та клопотання про зупинення
виконавчого провадження), суд оцінює
критично як такі, що спростовуються
матеріалами справи та не відповідають
фактичним обставинам.

Встановлені в ході судового розгляду
обставини справи в їх сукупності дають
суду підстави для висновку про те, що
відповідачем при прийнятті постанови
про накладення арешту за невиконання
рішення суду від 06.10.20144 року не було
надано належної оцінки повідомленим
позивачем причинам, якими
обґрунтовувалось невиконання останнім
даного рішення, та ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
16.09.2014 року №К/800/48151/14, згідно з яким
виконання вказаного рішення суду було
зупинено з 16.09.2014 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За таких обставин, відповідач при
прийнятті постанови про накладення
штрафу від 06.10.2014 року (ВП №4483101), діяв не
на підставі, не в межах повноважень та
не в спосіб, що визначені чинним
законодавством України.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
постанова про накладення штрафу від
06.10.2014 року (ВП №4483101) не відповідає
вказаним критеріям правомірності, є
необґрунтованою, такою, що прийнята без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, тому
підлягає скасуванню, а позов -
задоволенню.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятої ним постанови про накладення
штрафу від 06.10.2014 року (ВП №4483101).

При зазначених обставинах, вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до задоволення в повному
обсязі, а заперечення відповідача суд
відхиляє як безпідставні і такі, що
суперечать чинному законодавству та
фактичним обставинам справи.

Правові підстави для застосування
вимог ст.94 Кодексу адміністративного
судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовльнити повністю.

Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кошкера I.A. від 06.10.2014 року про
накладення штрафу (ВП№44831016).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий cуддя
Гломб Ю.О.

Судді
Сало А.Б.

Дорошенко Н.О.