Справа № 0311/1636/12
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р.
Справа № 876/7014/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Глушка І.В.,

суддів
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 30.03.2012 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про перерахунок виплат,

В С Т А Н О В
И В :

16.07.2011 року позивач звернувся в суд з
позовом до відповідача про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю та доплати до пенсії
відповідно до ст.ст. 51,56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в межах
шестимісячного строку звернення до
суду.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) особам, віднесеним до
категорії 3, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Крім того, оскільки на час призначення
пенсії позивач мала стаж роботи понад 15
років, відповідно до вимог ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
їй має збільшуватись пенсія на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку.

Вважаючи, що відповідач в порушення
норм закону нараховував та виплачував
пенсію у меншому розмірі, позивач
звернувся до суду.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до вимог ч. 2 ст. 51
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 25 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
16 січня 2011 року по 22 липня 2011 року на
підставі положень ст.ст. 51, 67 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком у відповідності до ч. 1 ст. 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ч. 3 ст. 4 Закону України
„Про прожитковий мінімум", з
урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог
покликається на постанову Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та
доводить непоширення на дані
правовідносини ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
потерпілою внаслідок Чорнобильської
катастрофи віднесена до 3 категорії,
яка проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, що
підтверджується відповідним
посвідченням (а.с.4).

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) особам, віднесеним до
категорії 3, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком.

З матеріалів справи вбачається, що на
реалізацію положень ст.51 Закону
України № 796-ХІІ відповідач по справі
виплачував позивачу щомісячну
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» в
розмірі 10 % від прожиткового мінімуму
для непрацездатних осіб.

Тому, із урахуванням позовних вимог та
передбаченого Кодексом
адміністративного судочинства України
шестимісячного строку на звернення до
суду за захистом своїх прав позовні
вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю передбачену ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ за період з 16.01.2011
року по 22.07.2011 року, то такі підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вносились зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", згідно
якими обмежено дію ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте Рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
зазначено, що «Законом про Держбюджет
не можна вносити зміни до інших
законів, зупиняти їх дію чи скасовувати
їх, оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і
як наслідок - скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина. У
разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень, визнання їх не чинними мають
використовуватись окремі закони». Тому
внесення змін до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вказаним
рішенням Конституційного Суду України
визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відповідно до цього в 2011 році ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» діяла в редакції
відповідно до якої особам, віднесеним
до категорії 3, додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
колегія суддів приходить до висновку,
що при визначенні розміру додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
застосуванню підлягає стаття 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

З огляду на викладене, позивач має
право на отримання додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
25 відсотків мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
яка обчислюється відповідно до ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Також слід зазначити, що 14 червня 2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення, зокрема
статті 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання: яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягає
положення статті 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З 23 липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень у
зазначених категоріях справ необхідно
перевіряти на відповідність вимогам
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745.

Враховуючи викладене, колегія судів
приходить до висновку, що позовні
вимоги за період з 16.01.2011 року по 22.07.2011
року - підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам в частині нарахування
збільшення пенсії за страховий стаж,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно п. 13 Прикінцевих положень Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлено, що у разі, якщо особа має
право на отримання пенсії відповідно
до Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та цього Закону,
призначається одна пенсія за її
вибором.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком №1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Аналізуючи вказану норму Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
суд звертає увагу, що збільшення пенсії
встановлюється у відсотку до
заробітку. Відтак, для застосування
цієї норми Закону істотне значення має
та обставина, який саме заробіток
обраний для нарахування пенсії, так як
зокрема ст. 57 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
за який час може бути обрано заробіток
для обчислення пенсії, за бажанням
того, хто звернувся за пенсією.

Варто врахувати, що норма ч. 2 ст. 56
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" нерозривно пов'язана із
обранням заробітку для нарахування
пенсії відповідно до ст. 57 вказаного
Закону, оскільки є істотним чи було
взято для нарахування пенсії заробіток
за будь-які 12 місяців підряд роботи на
територіях радіоактивного забруднення
(чи ще більш короткі строки, визначені
цією статтею Закону) або ж було взято
заробіток відповідно до ст. 40 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (як,
наприклад, у позивача -за 24 місяці). В
цій частині визначення пенсійної
виплати має зберігатися системність
підходу: застосування для нарахування
підвищення пенсії за страховий стаж
норм того Закону, за яким обрано
заробіток для нарахування основної
пенсії, так як підвищення пенсії за
страховий стаж пов'язане із заробітком,
з якого нараховано пенсію.

Із заперечень відповідача та
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 призначено пенсію за віком
відповідно до норм Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки взято для
розрахунку заробіток за 24 місяці, а не
за періоди, передбачені ст. 57 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач обрав
умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення, встановлені Законом
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", а тому
до призначеної їй основної пенсії не
можуть застосовуватись норми ст. 56
Закону України „Про статус і
соціальний захист осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
частині механізму підвищення пенсії.

Оскільки позивачу призначено пенсію за
віком відповідно до Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", яку вона отримує
по даний час, то і збільшення пенсії за
стаж відповідачем проведене у розмірах
встановлених нормами цього Закону.
Тому в цій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 30.03.2012 року у
справі № 0311/1636/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у
справі.Ухвала остаточна і оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.
Большакова

Т.І. Шинкар