Справа № 2а-11348/10/1370
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/47498/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Пилипчук Н.Г.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Волошин В.М.

за участю представників згідно журналу
судового засідання від 06.11.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012

у справі № 2а-11348/10/1370

за позовом Державного
підприємства „Львівський державний
авіаційно-

ремонтний завод"

до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими

платниками податків у м.
Львові Державної податкової служби,

Головного управління
державного казначейства України у
Львівській

області

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Львівський
державний авіаційно - ремонтний завод"
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
Державної податкової служби
(правонаступник - Спеціалізована
державна податкова інспекція по роботі
з великими платниками
податків у м. Львові Головного
управління Міндоходів), Головного
управління державного казначейства
України у Львівській області про
скасування податкових повідомлень -
рішень: №/3/22889 від 25.11.2010
(№/0/7372 від 20.04.2010, №/1/12437 від
02.07.2010, №/2/17580 від 13.09.2010);
№/1/15452 від 11.08.2010 (№/0/9857 від
31.05.2010); №/2/21706 від 11.11.2010
(№/0/11894 від 24.06.2010, №/1/16690 від
31.08.2010); №/2/20606 від 28.10.2010
(№/0/13196 від 13.07.2010, №/1/15453 від
11.08.2010).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції, прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на розрахунковий
рахунок за листопад 2009 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
по податку на додану вартість, що
декларувалось у жовтня 2009 року та
складено акт № 151/23-4/07684556.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0/7372 від
20.04.2010, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 1000729, 57 грн.

В порядку адміністративного
оскарження скарги позивача залишено
без задоволення, а рішення без змін та
прийнято податкові повідомлення -
рішення: №/3/22889 від 25.11.2010;
№/1/12437 від 02.07.2010; №/2/17580 від
13.09.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.4.5
п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
„Про податок на додану вартість",
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту за листопад 2009
року на суму 616170, 69 грн.; пп. 7.2.6 п. 7.2, пп.
7.4.1 п. 7.4, пп. 7.4.5. п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України „Про податок на додану
вартість", позивачем завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
жовтень 2009 року на суму 577443, 01 грн., в
результаті чого завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за листопад
2009 року на суму 34060, 56 грн. та зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на
суму 543382, 45 грн.; пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7
Закону України „Про податок на додану
вартість", позивачем завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування за
листопад 2009 року на суму 966669, 01 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за грудень 2009 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення по
податку на додану вартість, що
декларувалось у листопаді 2009 року та
складено акт № 298/23-4/07684556 від 12.05.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення рішення № /0/9857 від
31.05.2010, яким зменшено позивачу суму
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість у розмірі 292380,12 грн.

В порядку адміністративного
оскарження скарга позивача залишена
без задоволення, а рішення без змін та
прийнято податкове повідомлення
рішення № /1/15452.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.4.5
п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
„Про податок на додану вартість",
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту за грудень 2009 року
на суму 208155, 88 грн., пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 п.
7.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України „Про податок на додану
вартість", завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
листопад 2009 року на суму 616170, 69 грн. та
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування за грудень 2009 року на
суму 292380, 12 грн., зменшено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
323790,57 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за січень 2010 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення по
податку на додану вартість, що
декларувалось в грудні 2009 року та
складено акт № 348/23-4/07684556 від 09.06.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0/11894 від
24.06.2010, яким зменшено позивачу суму
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість у розмірі 182947,79 грн.

В порядку адміністративного
оскарження скарги позивача залишено
без задоволення, а рішення без змін та
прийнято податкові повідомлення -
рішення: № /1/16690 від 31.08.2010; №
/2/21706 від 11.11.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість", завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та
податкового кредиту за січень 2010 року
на суму 1403945, 10 грн., завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
грудень 2009 року на суму 208155,88 грн., в
результаті чого завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за січень 2010
року на суму 182947, 79 грн. та зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
25208, 09 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за лютий, березень 2010 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
по податку на додану вартість, що
декларувалось в січні, лютому 2010 року
та складено акт № 464/23-4/07684556 від 01.07.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0/13196 від
13.07.2010, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі за лютий 2010
року 318288, 65 грн. за березень 2010 року 22168,
38 грн.

В порядку адміністративного
оскарження скарги позивача залишено
без задоволення, а рішення без змін та
прийнято податкові повідомлення -
рішення: № /1/15453 від 11.08.2010; №
/2/20606 від 28.10.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість", позивачем
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту за березень 2010
року на суму 559702,11 грн., позивачем
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту за січень 2010 року
на суму 1403945, 10 грн., в результаті чого
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування за лютий 2010 року на суму
178906, 55 грн. та зменшено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
1225038, 55 грн., завищено суму бюджетного
відшкодування за лютий 2010 року на суму
139 382,10 грн., завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
лютий 2010 року на суму 79797, 76 грн., в
результаті чого завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за березень
2010 року на суму 22168, 38 грн. та зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на
суму 57629, 38 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за квітень 2010 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення по
податку на додану вартість, що
декларувалось в грудні 2009 року та
березні 2010 року та складено акт №
608/23-4/07684556 від 06.08.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0/16366 від
26.08.2010, яким зменшено позивачу суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 1589245, 30 грн.

В порядку адміністративного
оскарження скарга позивача залишена
без задоволення, а рішення без змін та
прийнято податкове
повідомлення-рішення

26.08.2010 року ДПІ у м. Львові прийнято
податкове повідомлення рішення №
/1/21422 від 26.08.2010, яким зменшено
позивачу суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 1589245, 30 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту за квітень 2010 року
на суму 1254835, 91 грн., в результаті чого
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування за квітень 2010 року на
суму 229816, 46 грн. та зменшено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
329885,65 грн., завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за квітень 2010
року на суму 511867, 73 грн. та завищено суму
бюджетного відшкодування за квітень 2010
року на суму 847561, 11 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності визначення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за травень грудень 2008 року
січень - грудень 2009 року та
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за червень грудень 2008 року,
січень грудень 2009 року та січень 2010
року та складено акт № 656/23-4/07684556 від
22.07.2010.

За результатам перевірки відповідачем
прийнято податкове повідомлення -
рішення № /0/14812 від 03.2010, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість.

В порядку адміністративного
оскарження скарги позивача залишено
без задоволення та прийнято податкові
повідомлення - рішення: № /1/19623 від
14.10.2010; № /2/262 від 28.12.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість", позивачем
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкових зобов'язань та
податкового кредиту в результаті чого
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування (з врахуванням суми
фактичної оплати позивачем
постачальникам та актів невиїзної
документальної перевірки та виїзної
позапланової перевірки на суму 7456774, 28
грн. та завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму 802500, 07 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності визначення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за грудень 2009 року, січень,
лютий, травень, червень 2010 року та
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за лютий-квітень 2010 року та
складно акт № 668/23-4/07684556 від 30.08.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0/17620 від
13.09.2010, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

В порядку адміністративного
оскарження скарги позивача залишено
без задоволення та прийнято податкове
повідомлення - рішення. № /1/22344 від
19.11.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість", завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в результаті чого завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування на загальну суму 1012794, 49
грн. та зменшено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму 30428, 60 грн.,
завищено податковий кредит на загальну
суму 641665, 21 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності визначення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за травень 2010 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення по
податку на додану вартість, що
декларувалось в квітні 2010 року та
складено акт № 721/23-4/07684556 від 08.09.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення рішення № /0/18273 від
24.09.2010, яким зменшено позивачу суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 85108, 01 грн.

В порядку адміністративного
оскарження скаргу позивача залишено
без задоволення, а рішення без змін та
прийнято податкове повідомлення -
рішення № /1/23024 від 29.11.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість", завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в результаті чого завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування за травень 2010 року на
суму 188677, 37 грн., завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
квітень 2010 року на суму 1254835, 91 грн. в
результаті чого завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за квітень 2010
року на суму 3968,21 грн. та зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на
суму 1250494,89 грн., завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за травень 2010
року на суму 81139, 80 грн.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за червень 2010 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення по
податку на додану вартість що
декларувалось в березні, квітні, травні
2010 року та складено акт № 786/23-4/07684556 від
06.10.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0/20168 від
21.10.2010, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 266574, 67 грн.

В порядку адміністративного
оскарження скарга позивача залишена
без задоволення, а рішення без змін та
прийнято податкове повідомлення -
рішення № /1/24829 від 21.10.2010, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 266574, 67 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість", позивачем
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту за травень 2010 року
на суму 494649, 21 грн., завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування за
червень 2010 року на суму 266574, 67 грн.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України „Про
податок на додану вартість" № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV „Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні" (далі
- Закон № 996-XIV) первинним документом є
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, необхідною умовою для
віднесення сплачених в ціні
товарно-матеріальних цінностей сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту є факт реального
здійснення відповідної господарської
операції та підтвердження вказаної
обставини належним чином оформленими
первинними документами, які, в свою
чергу, є підставою для формування
податкового обліку платника податків.

У матеріалах справи наявні податкові
накладні за період з червня 2008 року по
грудень 2008 року, з січня 2009 року по
серпень 2009 року, з жовтня 2009 року по
грудень 2009 року, січня 2010 року по
червень 2010 року, які відображені у
реєстрах отриманих та виданих
податкових накладних за вказані
періоди, які було досліджено судами
попередніх інстанцій та не мають
недоліків.

Відтак, дані обставини спростовують
заперечення органу державної
податкової служби, оскільки норми
Закону України „Про податок на додану
вартість" не містять жодної вимоги щодо
включення або не включення податкових
накладних до складу податкового
кредиту того чи іншого звітного
періоду покупцем.

Поряд з цим, як встановлено судом
апеляційної інстанції та не
заперечується відповідачем, фактичне
виконання спірних контрактів
підтверджується видатковими та
податковими накладними, платіжними
дорученнями, товарно-транспортними
накладними

За наявності документів, які
підтверджують фактичне отримання
позивачем товарів та використання їх у
власній господарській діяльності,
ненадання такого документу як
товарно-транспортна накладна, не може
бути єдиною підставою для висновків
про відсутність підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій з придбання товару, оскільки
відповідною транспортною
документацією обов'язково мають бути
підтверджені витрати з послуг по
перевезенню вантажів, а не послуги з
придбання товару.

За умови реального здійснення
господарської операції, яка призвела
до об'єктивної зміни складу активів
платника податків - покупця, будь-які
порушення постачальниками товару
правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не
має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
постачальниками товару вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності тощо і в
подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на валові витрати чи
податковий кредит за можливу
неправомірну діяльність будь-кого з
контрагентів. Такий платник не повинен
притягуватися до відповідальності в
тому випадку, якщо він здійснював
реальну господарську операцію.

Нереальність господарських операцій з
придбання платником податку товару,
укладення покупцем товару договору з
метою безпідставного формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат з
понесених витрат за придбання товару
має підтверджуватися належними та
допустимими доказами і не може
ґрунтуватися на припущеннях. Самого по
собі факту відсутності транспортних
документів про перевезення товару при
факті оприбуткування покупцем товару
та наявності інших первинних
бухгалтерських документів щодо
господарської операції недостатньо
для висновку про безтоварність такої
операцій з придбання товару та
наявність у платника податків умислу
на укладення угоди з метою, суперечною
інтересам держави і суспільства.

При цьому висновки про наявність такої
протиправної мети не можуть
ґрунтуватися на припущеннях, а можуть
ґрунтуватися лише на належних,
достатніх, а також тих доказах, які
одержані з дотриманням закону.

Адже, відповідно до пункту 1.3 статті 1
Закону № 168/97-ВР платник податку - особа,
яка згідно з цим Законом зобов'язана
здійснювати утримання та внесення до
бюджету податку, що сплачується
покупцем, або особа, яка імпортує
товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у
підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1
статті 10 Закону № 168/97-ВР, відповідають
за дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону (пункт 10.2 статті 10 Закону №
168/97-ВР).

Отже, Закон № 168/97-ВР не ставить в
залежність отримання бюджетного
відшкодування платником податку від
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету по всьому ланцюгу
постачання.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Згідно з нормами Закону N 168/97-ВР, не
встановлено обов'язок покупця
сплачувати податок на додану вартість
ще й до бюджету, коли такий податок не
буде сплачений продавцем або іншою
особою, з урахуванням суми податку,
отриманого від покупця в ціні товару.

Таким чином, виходячи з положень
Закону N 168/97-ВР, сума податку на додану
вартість, що включена в ціну товару, є
податковим зобов'язанням продавця
товару, і саме продавець товару несе
обов'язок щодо сплати цього податку до
бюджету.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012 у
справі № 2а-11348/10/1370 залишити без
задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
12.09.2011 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2012 у справі № 2а-11348/10/1370 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Н.Г.
Пилипчук О.І. Степашко