Справа № 818/1710/14
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 р.
Справа №818/1710/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання
- Усенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування вимоги, рішення
про застосування штрафних санкцій,
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом, який мотивує тим, що 20 червня
2014 року відповідачем винесена вимога
про сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування в сумі 22325 грн. 01
коп. та рішення про застосування
штрафних санкцій за несплату
(неперерахування) єдиного внеску в сумі
1359 грн. 39 коп. вважає такі рішення
протиправними.

З акту перевірки вбачається, що
нарахування здійснено відповідачем в
зв'язку з заниженням позивачем доходу
за 2011 та 2012 роки. Заниження доходів
відбулось за рахунок завищення витрат
на придбання товарів. З розрахунків
відповідача вбачається, що витрати
визначені ним складенням витрат на
оплату товарів за мінусом
кредиторської заборгованості. При
цьому висновок про заниження доходів
зроблено відповідачем без посилання на
первинні бухгалтерські документи.
Дохід фізичної особи-підприємця
складається з доходів отриманих
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності.
Зменшення витрат на придбання товарів
на суму кредиторської заборгованості
не передбачається ніякими
нормативними актами. До суми доходу
також не включаються суми податку на
додану вартість, що входять до ціни
реалізованих товарів (робіт послуг).
Просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення, рішення про
застосування штрафних санкцій та
вимогу про сплату боргу.

Представник відповідача позов не
визнав. Пояснив, що в ході перевірки
позивача встановлено порушення ним
вимог податкового законодавства. Так,
встановлено, що позивачем віднесено до
складу витрат суми, на підтвердження
яких не надано відповідних документів.
Такими діями позивач занизив свій
дохід з якого мав сплачувати податок на
прибуток. Також в зв'язку з заниженням
доходу, що підлягає оподаткуванню,
позивачем не в повному обсязі сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Просить в задоволенні позову
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідачем
проведено документальну планову
виїзну перевірку своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати позивачем податків та зборів,
правильності нарахування та сплати
єдиного соціального внеску на
обов'язкове державне соціальне
страхування за період з 01.01.2011 року по
31.12.2013 року. За наслідками перевірки
відповідачем 27 червня 2014 року винесено
податкове повідомлення - рішення №
, яким збільшено суму зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб на 9
347 грн. 06 коп., застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 2 412 грн. 64
коп., податкове повідомлення - рішення
№ , яким застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 510 грн.
Крім того, відповідачем 19 червня 2012
року винесено рішення № 329/17-02 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску в
розмірі 1161 грн. 61 коп. та нарахована
пеня в сумі 197 грн. 52 коп.; 20 червня 2014
року винесено вимогу № Ф-584 про сплату
боргу (недоїмки) по єдиному внеску в
розмірі 22 325 грн. 01 коп.

Судом встановлено та не
оспорюється сторонами, що ОСОБА_1
зареєстрований яке суб'єкт
підприємницької діяльності. В періоді,
який перевірявся, здійснював облік
доходів та витрат, нарахування та
сплату податків за загальною системою
оподаткування, був платником податку
на доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності та податку
на додану вартість.

Відповідно до ст. 177 п.п. 177.1- -117.4 ПК
України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. Об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця. Для
фізичної особи - підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість, не включаються до
витрат і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів (робіт, послуг). До
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до ст. 138 п. 138.1 ПК
України витрати операційної
діяльності визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті. Відповідно до вимог зазначених
пунктів витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу. Собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

З акту перевірки вбачається, що
усі розрахунки проводились позивачем
виключно в безготівковій формі. Під час
перевірки відповідач мав виписки про
рух коштів на рахунку позивача,
позивачем також була проведена
інвентаризація залишків товару. З
наведеного в акті розрахунку витрат
вбачається, що позивач вважає
необхідним збільшувати витрати на
вартість залишку товарно-матеріальних
цінностей на (ТМЦ) на початок
податкового періоду та зменшувати на
вартість залишку ТМЦ на кінець періоду
та на розмір кредиторської
заборгованості позивача (а.с. 23). На
підставі таких розрахунків
відповідачем зроблено висновок про
завищення витрат позивачем. Такі
висновки суд вважає безпідставними.
Витрати, що не враховуються при
визначенні оподатковуваного прибутку
визначаються статтею 139 ПК України, яка
не передбачає зменшення витрат на
вартість товарів, придбаних та не
використаних в господарській
діяльності протягом звітного періоду,
а також на розмір кредиторської
заборгованості на кінець такого
звітного періоду. Розрахунок витрат,
наведений в акті відповідачем не
відповідає вимогам ст. 177 ПК України.

В акті перевірки відповідачем
вказується на те, що позивачем не
забезпечено зберігання та не подано на
перевірку первинні документи, якими
підтверджуються витрати позивача в
періоді, який перевірявся. За таких
обставин відповідачем зроблено
висновок про декларування позивачем
витрат, що не підтверджуються
документально. При цьому в акті не
зазначено які саме документи не були
подані не перевірку, витрати по
відносинах з якими саме контрагентами
не підтверджуються належними
документами. Відповідачем не подано
суду будь-яких доказів відмови
позивача подати документи, зокрема
актів про відмову в наданні копій
документів, складання яких передбачено
ст. 85 п. 85.6 ПК України. Разом з тим,
відповідачем подано суду копію запиту,
що направлялась на адресу позивача з
вимогою про подання документів на
перевірку, а також копію супровідного
листа, з яким позивач надав виписки по
рахунку в банку та платіжні доручення,
податкові накладні, накладні, рахунки
від постачальників та накладні для
покупців, книгу обліку доходів та
витрат, договори з постачальниками,
відомості по заробітній платі, копію
свідоцтва про реєстрацію права
власності на будівлю, в якій
здійснюється підприємницька
діяльність (а.с. 121-123). В акті перевірки
позивач описує досліджені ним
документи, зокрема вказує, що в ході
перевірки встановлено транспортування
придбаних та реалізованих позивачем
товарів транспортними компаніями та
фізичними особами-підприємцями (а.с. 18).
За таких обставин, суд вважає, що
відповідачем не подано доказів не
подання первинних документів на
перевірку. Також суд вважає, що
відповідачем не доведено висновку про
завищення позивачем витрат. За таких
обставин, суд вважає протиправними
податкові повідомлення-рішення,
винесені відповідачем 27 травня 2014 року
№ , яким збільшено суму
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб на 9 347 грн. 06 коп. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 2 412 грн. 64 коп.; податкове
повідомлення - рішення № , яким
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 510 грн. за неподання
документів на перевірку

Відповідно до ст. 4 п. 1 закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором, якщо
виконувані роботи (надавані послуги)
відповідають видам діяльності,
відповідно до відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців. Відповідно
до ст. 7 ч.1 п. 2, зазначеного закону,
єдиний внесок нараховується на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Як було зазначено, відповідачем
зроблено висновок про завищення
позивачем витрат, та заниження в
зв'язку з цим доходу, що підлягає
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб. В зв'язку з цим
відповідачем винесено вимогу від 20
червня 2014 року № Ф-584 про сплату боргу
(недоїмки) по єдиному внеску в розмірі 22
325 грн. 01 коп. Також винесено рішення №
329/17-02 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій та нарахування
пені за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску, яким
застосовано штраф в розмірі 1161 грн. 61
коп. та нарахована пеня в сумі 197 грн. 52
коп. Суд прийшов до висновку про
безпідставність висновків відповідача
про завищення позивачем витрат, а тому
вважає зазначену вимогу та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій протиправними.

На підставі ст. 94 КАС України суд
вважає необхідним стягнути з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 365 грн. 40
коп., сплачений при зверненні до суду

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування вимоги, рішення
про застосування штрафних санкцій,
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень
задовольнити.

Скасувати вимогу від 20 червня 2014
року № Ф-584 про сплату боргу (недоїмки)
по єдиному внеску в розмірі 22 325 грн. 01
коп.

Скасувати рішення № 329/17-02 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску, яким
застосовано штраф в розмірі 1161 грн. 61
коп. та нарахована пеня в сумі 197 грн. 52
коп.

Визнати протиправними та
скасувати податкове повідомлення -
рішення форми "Р" від 27.06.2014 року №
, яким збільшено суму зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується за результатами річного
декларування, на 9 347 грн. 06 коп. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 2 412 грн. 64 коп.; податкове
повідомлення - рішення форми "Р" від
27.06.2014 року № , яким застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510
грн.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
АДРЕСА_1, 41600) судовий збір в розмірі 365
грн. 40 коп., сплачений при зверненні до
суду.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання її копії

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя
О.В. Соп'яненко