Справа № 825/2761/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2761/14
Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб
Суддя-доповідач: Петрик
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Чернігівагрошляхбуд» до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Чернігівагрошляхбуд» пред'явило
позов до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області, в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові
ГУ Міндоходів у Чернігівській обл. від
03.06.2014 року № (форма «Р») про
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств в сумі 93333,00 грн. (74666,00 грн.
за основним платежем та 18667,00 грн. за
штрафними санкціями); визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові
ГУ Міндоходів у Чернігівській обл. від
03.06.2014 року № (форма «Р») в частині
визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість зі
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в сумі 88887,50 грн. (71110,00 грн. за
основним платежем та 17777,50 грн. за
штрафними санкціями).

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким у задоволені позовних вимог
позивачу відмовити. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт вказує, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем проведена документальна
планова виїзна перевірка ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року
відповідно до затвердженого плану
перевірки.

Направлення на проведення перевірки
від 03.03.2014 року № 712, № 713, № 714 вручені
03.03.2014 року під розписку головному
бухгалтеру ТОВ «Чернігівагрошляхбуд» -
ОСОБА_5.

Перевірка проводилась з 03.03.2014 року по
28.03.2014 року, про що складено акт від
15.05.2014 № 1158/22/03582480 (а. с. 19-44 Т.1).

В ході проведення перевірки ДПІ у м.
Чернігові встановлено порушення: пп.
14.1.27 пп.14.1 ст.14, п.138.1 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» занижено суму
податку на прибуток всього на 1045574 грн.,
в т.ч. за 3 кв.2012 р. - 440640 грн., за 4 кв.2012 р. -
276534 грн., за 2013 р. - 328400 грн.; п. 198.2, п. 198.6
ст.198 Податкового кодексу України, ТОВ
"Чернігівагрошляхбуд" занижено суму
податку на додану вартість всього на
суму 1028708 грн.

Не погодившись з такими висновками
акта перевірки від 15.05.2014 року №
1158/22/03582480, ТОВ «Чернігівагрошляхбуд»
22.05.2014 було подано заперечення (а.с. 51-54
Т.1).

ДПІ у м. Чернігові 28.05.2014 розглянула
заперечення ТОВ «Чернігівагрошляхбуд»
та частково його врахувала, а висновки
акта перевірки виклала в наступній
редакції: пп.14.1.27 пп.14.1 ст.14, п.138.1 ст.138,
пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України, ТОВ «Чернігівагрошляхбуд»
занижено суму податку на прибуток
всього на 74666 грн.; п. 198.2, п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України, ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» занижено суму
податку на додану вартість всього на
108110 грн.

На підставі встановлених порушень ДПІ
у м. Чернігові було винесено: податкове
повідомлення- рішення від 03.06.2014 року №
про визначення податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 93333,00 грн.
(74666,00 грн. за основним платежем та 18667,00
грн. за штрафними санкціями) (а.с. 18 Т.1);
податкове повідомлення-рішення від
03.06.2014 року № про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість зі вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в сумі
135137,00 грн. (108110,00 грн. за основним
платежем та 27027,00 грн. за штрафними
санкціями) (а.с. 17 Т.1).

Позивач не погоджуючись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

При цьому, судом першої інстанції
встановлено, що ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» частково
погодилось з висновками ДПІ у м.
Чернігові викладеними в акті
перевірки, в частині встановлених
порушень ТОВ "Чернігівагрошляхбуд"
п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, а саме заниження суми
податку на додану вартість всього на
суму 36999,62 грн., оскільки податкові
накладні № 6 від 19.08.2013р., № 7 від 21.08.2013р.,
№ 9 від 30.08.2013р., що були виписані на
товар: бітум нафтовий дорожній в'язкий
БНД 70/100, загальною кількістю у 30,832 тн.,
зареєстровані без зазначення коду УКТ
ЗЕД. На підставі чого, позивач 11.06.2014
сплатив грошові зобов'язання та
штрафні санкції всього на суму 48500,00
грн., що підтверджується банківською
випискою від 11.06.2014 (а.с. 63 Т.1).

Таким чином, враховуючи зазначене, сума
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість зі вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) за
податковим повідомленням-рішенням від
03.06.2014 року № складає 88887,50 грн.
(71110,00 грн. за основним платежем та 17777,50
грн. за штрафними санкціями), що також
підтверджується відповідним
розрахунком ДПІ у м. Чернігові (а.с. 84
Т.2).

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, беручи до уваги ту
обставину, що обґрунтованість та
законність прийняття податкових
повідомлень-рішень відповідачем суду
не доведена, суд першої інстанції
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Водночас витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку, не можуть
підлягати включенню до складу витрат
платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК).

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає зокрема у разі
здійснення операцій з придбання
товарів та послуг.

При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України передбачено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. Податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу (пункти 14.1.156,
14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України)

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, яка, як
встановлено п. 201.10 цієї ж статті є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону
України від 16.07.1999 №996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Частиною 2
визначено перелік обов'язкових
реквізитів первинних документів: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, формування валових витрат та
податкового кредиту з ПДВ обумовлено
придбанням товарів, робіт (послуг) з
метою їх використання в межах
господарської діяльності та
реалізується за наявності в платника
належно оформлених підтверджуючих
проведення господарських операцій
первинних документів і податкових
накладних.

Як вбачається із матеріалів справи,
основним видом діяльності ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» є будівництво
доріг і автострад.

При перевірці податкової
правосуб'єктності учасників даної
господарської операції, судом
встановлено, що у відповідності до виду
діяльності, між ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» та TOB «СТВ» у
перевіряємий період були укладені:
договір транспортної експедиції від
14.05.2012 № 14/05-12-01 (а.с. 78-81 Т.1), за яким від TOB
«СТВ» ТОВ «Чернігівагрошляхбуд» були
надані послуги з організації
перевезення вантажів в залізничному
рухомому складі. Судом встановлено, що
між TOB «СТВ» та ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» були укладені
Додаткові угоди від 14.05.2012 № 1, від 14.05.2012
№ 2, від 01.06.2012 № 3, від 26.06.2012 3 4, від
01.07.2012, від 09.07.2012 № 5, від 03.12.2012 № 8, від
15.03.2013 № 1/2013 (а.с. 82-89 Т.1) до договору від
20.06.2013 року № 20/06-05, що регулюють питання
маршруту, вартості послуг тощо; Договір
поставки товару від 19.07.2012 № 19/07-12-01 (а.с.
90-92 Т.1), за яким TOB «СТВ» здійснює
поставку ТОВ «Чернігівагрошляхбуд»
гранітно-щебеневої продукції.

На виконання договору від 14.05.2012 №
14/05-12-01 TOB «СТВ» були виписані на адресу
ТОВ «Чернігівагрошляхбуд» податкові
накладні: № 19 від 05.07.2012, № 37 від 09.07.2012,
№ 27 від 31.08.2012, № 53 від 30.09.2012, № 27 від
31.10.2012, № 41 від 30.11.2012 (а.с. 118, 119, 122, 123, 124,
125 Т.1) та на виконання договору від
19.07.2012 № 19/07-12-01 податкові накладні: № 121
від 26.07.2012, № 133 від 30.07.2012 (а.с. 120, 121 Т.1).

За надані послуги та товар TOB «СТВ» були
виставлені ТОВ «Чернігівагрошляхбуд»
рахунки-фактури: №Т-00657 від 05.07.2012,
№Т-00660 від 05.07.2012, №Т-00691 від 19.07.2012,
№Т-00760 від 28.08.2012, №Т-00770 від 03.09.2012, №00810
від 24.09.2012, №Т-00837 від 12.10.2012, №Т-00836 від
09.10.2012, №Т-00839 від 16.10.2012, №Т-00937 від 19.11.2012
(а.с. 93-102 Т.1).

Доказом отримання позивачем послуг з
організації перевезення вантажів в
залізничному рухомому складі,
отримання та транспортування товару
від TOB «СТВ» є: акт виконання робіт
(надання послуг) № ОУ5-7 від 31.07.2012 р. та
додатки до даного акту № 1, 2 від 03.07.2012
та № 3 від 13.07.2012; залізничні накладні
№34015511, №34015446, №34157255, №34252965, №34252882;
відомості плати за подавання,
забирання вагонів та маневрову роботу
№ 07070024 за 05.07.2012, № 10070051 за 15.07.2012, № 23070033
за 22.07.2012; видаткова накладна № РН-05-7
від 23.07.2012, № РН-07-7 від 23.07.2012; акт
недостачі вантажу від 22.07.2012; акт
виконання робіт (надання послуг) № ОУ13-9
від 30.09.2012 р. та додатки до даного акту №
1, 2 від 01.09.2012, № 3, 4 від 07.09.2012, № 5 від
12.09.2012, № 6 від 28.09.2012; залізничні
накладні №34847418, №34847392, №34920603, №34920546,
№32002248, №32232712; відомості плати за
подавання, забирання вагонів та
маневрову роботу №04090043 за 03.09.2012, №11090046
за 10.09.2012, №17090048 за 16.09.2012, №03100050 за
02.10.2012; акт виконання робіт (надання
послуг) №ОУ8-Ю від 31.10.2012 р. та додатки до
даного акту №1 від 04.10.2012, №2 від 05.10.2012,
№3 від 06.10.2012, №4 від 09.10.2012, №5 від 09.10.2012;
залізничні накладні №32297871, №32314221,
№32299455, №32365173, №32365157; відомості плати
за подавання, забирання вагонів та
маневрову роботу №06100053 за 05.10.2012, №09100057
за 08.10.2012, №13100060 за 12.10.2012; акт виконання
робіт (надання послуг) № ОУ15-11 від 30.11.2012
р. та додатки до даного акту № 1 від
23.11.2012; залізничні накладні №32962540;
відомості плати за подавання,
забирання вагонів та маневрову роботу
№26110064 за 25.11.2012 (а.с. 126-172 Т.1).

Судом встановлено, що позивачем було
здійснено оплату за отримані послуги
та придбаний товар, що підтверджується
платіжними дорученнями: №474 від 05.07.2012,
№478 від 09.07.2012, №540 від 26.07.2012, №549 від
30.07.2012, №638 від 28.08.2012, №653 від 31.08.2012, №660
від 03.09.2012, №675 від 06.09.2012, №739 від 24.09.2012,
№808 від 12.10.2012, №814 від 15.10.2012, №856 від
30.10.2012, №899 від 13.11.2012, 20.11.2012, 13.12.2012 (а.с.
103-117 Т.1).

Так, при дослідженні фізичних,
технічних та технологічних
можливостей контрагента позивача та
самого ТОВ «Чернігівагрошляхбуд» для
здійснення даної господарської
операції, врахувавши всі докази у
справі в їх сукупності, суд прийшов до
висновку про реальність здійснення
даної операції, оскільки всі поставки
щебеневої продукції здійснювались
залізничним транспортом в рухомому
складі ДП «Укрзалізниця» або власними
вагонами ТОВ «СТВ», що підтверджується
вищезазначеними залізничними
накладними. Послуги з транспортної
експедиції надані за конкретним
рухомим складом, номера вагонів яких
зафіксовані в додатках до додаткових
угод договору транспортної експедиції,
що також підтверджується залізничними
накладними.

При цьому, позивачем було наголошено,
що придбанння у ТОВ «СТВ» товару
(гранітно-щебенева продукція) та послуг
з організації перевезення вантажів в
залізничному рухомому складі було
здійснено для провадження
господарської діяльності, що
підтверджується звітами про рух
основних і допоміжних матеріалів,
запасних частин і малоцінного
інвентаря, інструментів і спецодягу по
щебеню за липень, за серпень, за
вересень, за жовтень та за листопад 2012
року (а.с. 173-182 Т.1, а.с. 14-17, 25-28, 36-39 Т.2);
актами списання матеріальних
цінностей від 30.07.2012, від 31.08.2012, від
30.09.2012, від 31.10.2012, від 30.11.2012 (а.с. 177, 181 Т.1,
а.с. 19, 35, 42 Т.2); відомостями аналітичного
обліку розрахунків з постачальниками
(по рахунку 63) за липень - листопад 2012 та
відомостями аналітичного обліку
реалізації щебню за липень - листопад
2012 (43-56 Т.2). Встановлене відповідає
вимогам ст. 1 Закону України від 16.07.99 N
996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
оскільки господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

В ході розгляду даної справи, судом
також встановлено, що на момент
укладання вищезазначених договорів та
здійснення господарських операцій,
позивач та його контрагенти були
належним чином зареєстровані як
юридичні особи та платники ПДВ.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем не надано судового
рішення, яке б набрало законної сили,
прийнятого в порядку ст. 551
Господарського кодексу України щодо
встановлення підробної реєстрації
контрагентів, втрачених документів або
реєстрацію на осіб, які не мали наміру
провадити фінансово-господарську
діяльність або реалізовувати
повноваження, а також не наданого
судового рішення в порядку ст. 234
Цивільного кодексу України щодо
фіктивності правочинів між позивачем
та його контрагентами.

Отже, на підтвердження виконання
вказаних правочинів (договорів)
надавались первинні бухгалтерські
документи, які повністю відповідають
вимогам, встановлених до первинних
документів, які пред'являються п. 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та п. 2 Положення про
документальне - забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88. Вимоги правочинів
(договорів) виконані в повному обсязі,
сторони претензій не мають, що
відповідачем в судовому засіданні не
заперечувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів
позивача та доказів, наявних у
матеріалах справи, які доводять
товарність та реальність
господарських операцій між позивачем
та контрагентом.

Відповідачем не надано суду належних
доказів, які б свідчили про відсутність
у названого підприємства умов для
здійснення господарської діяльності
(відсутність майна, складських
приміщень, обладнання та виробничих
потужностей, в т.ч. орендованих, а також
трудових ресурсів, тощо), в т.ч. із
залученням третіх осіб.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що операції позивача з
контрагентами здійснені в межах
господарської діяльності, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.