Справа № 2а-5886/11/1370
Суддя: Шашуріна Г. О.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5886/11/1370
пр.№ 2-а/464/239/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2014 року Сихівський районний суд м.
Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

при секретарі Жилі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій
протиправними, скасування постанови,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вказаним
адміністративним позовом, посилаючись
на те, що 11.05.2011 року Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області отримало постанову від 29.04.2011
року ВП № 24910606 підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 1 360,00 грн. у
зв'язку з невиконанням в строк для
добровільного виконання виконавчого
листа № 2а-1513/10, виданого 21.02.2011 року
Сихівським районним судом м. Львова,
про зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 недоотриманого
щомісячного підвищення до пенсії дітям
війни відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
23.12.2009 року, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного ч. 1 ст. 28 Закону У країни
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Вважає дану
постанову безпідставною та
необгрунтованою, виходячи з
наступного. 11.03.2011 на адресу позивача
надійшла постанова державного
виконавця від 04.03.2011 року про відкриття
виконавчого провадження, якою надано
строк для добровільного виконання до
11.03.2011 року. Постановою державного
виконавця від 16.03.2011 року було
відкладено провадження виконавчих дій
до 23.03.2011 року. Головним управлінням ПФУ
у Львівській області листом від 23.03.2011
року № 1784/07-28 повідомлено державного
виконавця про те, що 21.03.2011 управлінням
подано позовну заяву про визнання
протиправними дій державного
виконавця та скасування постанови від
04.03.2011 року про відкриття виконавчого
провадження. В даному листі також
повідомлено про те, що Сихівським
районним судом м. Львова видано
виконавчий лист № 2а-1513/10 на виконання
судового рішення, яке не набрало
чинності. Однак, державним виконавцем
не взято до уваги вищезазначеного та
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору. Крім того, вказував,
що відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про стягнення
періодичних платежів. У вказаному
виконавчому провадженні та судовій
справі мова йде про нарахування та
виплату підвищення до пенсії, що і є
періодичним платежем. З урахуванням
наведеного, позивач просив суд визнати
протиправними дії державного
виконавця щодо винесення постанови від
29.04.2011 року ВП № 24910606 про стягнення з
Головного управління ПФУ у Львівській
області виконавчого збору в розмірі
1360,00 грн.; скасувати постанову від 29.04.2011
року ВП №24910606 про стягнення з
Головного управління ГІФУ у Львівській
області виконавчого збору в розмірі
1360,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Відповідач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про
день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Тому суд, керуючись ч. 4 ст. 128 КАС
України, вважає, що справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, повно та всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
04.03.2011 року державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-1513/10, виданого
21.02.2011 року Сихівським районним судом м.
Львова, про зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
недоотриманого щомісячного підвищення
до пенсії дітям війни відповідно до ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 23.12.2009 року, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеного ч. 1 ст. 28 Закону У країни
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та надано строк
для добровільного виконання до 11.03.2011
року.

Постановою державного виконавця від
16.03.2011 року було відкладено провадження
виконавчих дій до 23.03.2011 року.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач в установлений строк рішення
суду не виконав.

29.04.2011 року державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області було винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору.

Позивач із зазначеною постановою не
погодився та оскаржив її до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України,
надаючи оцінку діям та рішенням
суб'єкта владних повноважень, які є
предметом оскарження, суд перевіряє чи
прийняті (вчинені) вони на підставах, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо; добросовісно,
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно; з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом .

Відповідно до ч. 1 ст. 27 вказаного Закону
у разі ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення .

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного його виконання,
постановою державного виконавця з
боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна боржника,
що підлягає передачі стягувачу за
виконавчим документом. У разі
невиконання боржником у той самий
строк рішення немайнового характеру
виконавчий збір стягується в розмірі
сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника - фізичної
особи і в розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи.
У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.

З огляду на викладене, за своєю
правовою природою виконавчий збір є
грошовою сумою, яка стягується з
боржника у разі невиконання ним
рішення у строк, встановлений для
добровільного виконання, що зумовлює
необхідність здійснення державним
виконавцем заходів примусового
виконання.

Як встановлено судом, позивачем не було
виконано рішення суду у наданий йому
строк, внаслідок чого державним
виконавцем були вжиті заходи
примусового виконання.

За таких обставин, постанова про
стягнення виконавчого збору від 29.04.2011
року ґрунтується на вимогах Закону
України «Про виконавче провадження»,
прийнята державним виконавцем у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законом.

Суд також не погоджується із доводами
позивача про те, що виконавчий збір не
підлягав стягненню, оскільки
виконувалося судове рішення про
стягнення періодичних платежів. Так, ч.
2 ст. 28 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавчий
збір не стягується за виконавчими
документами про стягнення періодичних
платежів. Разом з тим, у виконавчому
листі № 2а-1513/10 від 21.02.2011 року не
передбачалося стягнення платежів,
натомість зобов'язано боржника вчинити
певні дії - здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати, тобто
мало місце виконання рішення
зобов'язального характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при прийняті постанови від 29.04.2011
року про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій, відповідач
діяв на підставах, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Законом
України «Про виконавче провадження», з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішень.

За таких обставин, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 28, 41 Закону України «Про
виконавче провадження», статтями 2, 7, 8,
9, 10, 11, 71,160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного
позову Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до Головного управління
юстиції у Львівській області, відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій
протиправними, скасування постанови -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
через Сихівський районний суд м.
Львова апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня одержання її копії.

Суддя: