Справа № 826/7701/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7701/14
інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державного
агентства земельних ресурсів України
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державного агентства земельних
ресурсів України про визнання
протиправним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на посаді,
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до
Державного агентства земельних
ресурсів України (далі - відповідач)
про:

- визнання протиправним та скасування
наказу відповідача від 23.05.2014 року
№205-кт/а про звільнення ОСОБА_2 з посади
начальника ГУ Держземагентства
України у Сумській області;

- поновлення позивача на посаді
начальника ГУ Держземагентства
України у Сумській області;

- визнання протиправними дій
відповідача щодо залишення без
розгляду заяви ОСОБА_2 від 20.05.2014 року
про надання відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку;

- зобов'язання відповідача надати
позивачу на підставі заяви від 20.05.2014
року відпустку для догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку з
26.05.2014 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
серпня 2014 року адміністративний позов
задоволено частково, а саме: визнано
протиправним та скасовано наказ
відповідача від 23.05.2014 року №205-кт/а про
звільнення ОСОБА_2 з посади начальника
ГУ Держземагентства України у Сумський
області, поновлено позивача на
вказаній посаді, визнано протиправними
дії відповідача щодо залишення без
розгляду заяви ОСОБА_2 від 20.05.2014 року
про надання відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та зобов'язано його розглянути
зазначену заяву.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, вважаючи, що судом неповно
з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.195 КАС України,
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
20.05.2014 року позивач шляхом використання
засобів поштового зв'язку направив на
адресу відповідача заяву про надання
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 26.05.2014
року з відповідними документами
(свідоцтво про народження дитини,
довідка з місця роботи ОСОБА_3).

Зазначена заява була отримана
представником відповідача 23.05.2014 року
(підтверджується підписом
представника відповідача на
зворотному поштовому повідомленні) та
зареєстрована 26.05.2014 року.

22.05.2014 року позивачем на ім'я Голови
Державного агентства із земельних
ресурсів України було подано заяву про
звільнення із займаної посади за
згодою сторін.

23.05.2014 року наказом відповідача від
№205-кт/а ОСОБА_2 було звільнено із
займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.36
Кодексу законів про працю України.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Кодексом законів
про працю України (далі - КЗпП України),
Типовою інструкцією з діловодства в
центральних органах виконавчої влади,
Раді міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих органах виконавчої
влади, затвердженою Постановою
Кабінету Міністрів України від 30.11.2011
року №1242 (далі - Інструкція №1242).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч.1 ст.36 КЗпП України зазначено, що
підставами припинення трудового
договору, зокрема, є угода сторін.

За змістом ст.179 КЗпП України, відпустка
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку може бути використана
повністю або частково також батьком
дитини.

У відповідності з ч.1 ст.181 КЗпП України,
відпустка для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається за заявою жінки або осіб,
зазначених у частині сьомій статті 179
цього Кодексу.

Згідно з п.161 Інструкції №1242, документи
реєструються незалежно від способу їх
доставки, передачі чи створення.

П.163 Інструкції №1242 встановлено, що
документи реєструються лише один раз:
вхідні - у день надходження або не
пізніше наступного дня, якщо документ
надійшов у неробочий час, створювані - у
день підписання або затвердження.

Відповідно до п.175 Інструкції №1242,
зареєстровані документи передаються
на розгляд керівництва установи в день
їх надходження або наступного робочого
дня у разі надходження документів у
неробочий час.

Дослідження приписів трудового
законодавства надає підстави
стверджувати, що законодавством
регламентовано можливість звільнення
працівника за згодою сторін.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» викладено тлумачення
порядку звільнення працівника за
згодою сторін.

Так, у п.8 зазначеної постанови Пленуму
ВСУ вказано, що при домовленості між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за п.1 ч.1
ст.36 КЗпП України (за згодою сторін)
договір припиняється у строк,
визначений сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і
працівника. Сама по собі згода власника
або уповноваженого ним органу
задовольнити прохання працівника про
звільнення до закінчення строку
попередження не означає, що трудовий
договір припинено за пунктом 1 статті 36
КЗпП, якщо не було домовленості сторін
про цю підставу припинення трудового
договору. В останньому випадку
звільнення вважається проведеним з
ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 не вказав у своїй заяві
про звільнення дату, з якої він просить
його звільнити із займаної посади, а
тому враховуючи норми трудового
законодавства, позицію Верховного Суду
України та приписи ст.244-2 КАС України,
колегія суддів вважає, що оскільки в
даному випадку між позивачем і
відповідачем не було погоджено дату
звільнення ОСОБА_2, то й немає підстав
для висновку щодо наявності згоди
сторін на звільнення позивача на
підставі ч.1 ст.36 КЗпП України з 23.05.2014
року, що обумовлює необхідність
скасування оскаржуваного наказу від
23.05.2014 року №205-кт/а та поновлення
ОСОБА_2 на посаді, займаній ним до
звільнення.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваного судового рішення в
частині задоволення позовних вимог про
визнання протиправними дій
відповідача щодо залишення без
розгляду заяви ОСОБА_2 від 20.05.2014 року
про надання відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та зобов'язання його розглянути
зазначену заяву, колегія суддів
звертає увагу на наступне.

Так, зі змісту вищевикладених правових
норм вбачається, що законодавством
регламентовано право працівників,
утому числі й чоловіків, на отримання
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яке
реалізується шляхом звернення
працівника з відповідною заявою до
роботодавця.

Крім того, законодавством також
закріплено чіткий і послідовний
порядок розгляду роботодавцем такої
заяви, який між іншим, включає
необхідність її негайної реєстрації
роботодавцем, тобто в день отримання
заяви. Жодних виключень з цього правила
законодавством не передбачено.

Виходячи з цього, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно того, що заява
позивача про надання відпустки для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, мала бути
зареєстрована відповідачем в день її
отримання - 23.05.2014 року, а не 26.05.2014 року,
як це фактично було ним зроблено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються обставинами,
встановленими судом першої інстанції,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
агентства земельних ресурсів України
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 26.11.2014
року.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.