Справа № 826/14554/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2014 року 10:10
Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі: судді Добрянської Я.І.,
секретаря судового засідання Корніюк
А.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
за позовом Адвоката Адвокатського
об'єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_2до
відповідача Прокуратури м. Києва
провизнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії за участю представників
від позивача: ОСОБА_2 (паспорт серії
від відповідача: Стретович М.О.
(довіреність № 05/1/2-29вих.-14 від 12.08.2014 р.)
Відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 11.11.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся позивач - адвокат
Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС»
ОСОБА_2 з позовною заявою до
відповідача Прокуратури м. Києва про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.09.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
судового розгляду.
У судовому засіданні 11.11.2014 р. позивач
заявлені у позовній заяві позовні
вимоги підтримав повністю та у судових
дебатах просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність
прокуратури м. Києва щодо належного
розгляду адвокатського запиту про
надання інформації за підписом
адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_2 № 929 від
15.08.2014 р. (вх. № 4067 від 18.08.2014 р.) в
інтересах ОСОБА_5 та № 945 від 15.08.2014 р.
(вх. № 4066-П від 18.08.2014 р.) в інтересах
- зобов'язати прокуратуру м. Києва
розглянути по суті адвокатський запит
про надання інформації за підписом
адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_2 № 929 від
15.08.2014 р. (вх. № 4067 від 18.08.2014 р.) в
інтересах ОСОБА_5 та № 945 від 15.08.2014 р.
(вх. № 4066-П від 18.08.2014 р.) в інтересах
- стягнути з відповідача на користь
позивача суму судового збору.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач послався на те, що при
зверненні ОСОБА_2, як адвоката АО «АВЕР
ЛЄКС», та як представника прав і
законних інтересів ОСОБА_6 на підставі
Договору про надання правової допомоги
№ 71 від 11.08.2014 р. та ОСОБА_5 на підставі
Договору про надання правової допомоги
№ 69 від 04.08.2014 р., до Прокуратури м. Києва
із адвокатськими запитами (№ 929 від
15.08.2014 р. (вх. № 4067 від 18.08.2014 р.) в
інтересах ОСОБА_5 та № 945 від 15.08.2014 р.
(вх. № 4066-П від 18.08.2014 р.) в інтересах
ОСОБА_6, про надання інформації щодо
досудових розслідувань по
кримінальних справах, необхідної як
адвокату, для надання правової
допомоги зазначеним особам, -
Прокуратурою м. Києва було протиправно
відмовлено ОСОБА_2 у наданні
запитуваної в запитах інформації, що
викладено у письмовій відповіді листом
№ 04/2/5-8914-14 від 11.09.2014 р. за підписом
заступника прокурора міста Києва
Ахсарова М.А., в якій зазначено, що з
урахуванням положень ст. 2 Закону
України «Про державний захист
працівників суду і правоохоронних
органів» виконання ст. 24 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» на органи прокуратури не
Відповідачем, у свою чергу, до
матеріалів справи були надані письмові
заперечення проти позову, в яких
Прокуратура м. Києва зазначає про
відсутність протиправних дій її з боку
щодо неможливості (відсутності
правових підстав) для надання на
адвокатські запити позивача
інформації, яка є відомостями
досудового розслідування, та у
відповідності до ч. 1 ст. 222 КПК України
не може розголошуватись поза межами
конкретного кримінального
провадження, а може бути надана
виключно з дозволу слідчого або
прокурора, в тому обсязі, який
визначений можливим, а також з тих
підстав, що позивачем не було долучено
до його адвокатських запитів доказів
того, що ОСОБА_2 звертався як захисник
чи адвокат ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а з копії
ордерів не вбачається якою саме
фізичною особою уповноважено адвоката
на надання правової допомоги.
В судовому засіданні 11.11.2014 р.
представник відповідача проти
задоволення позовних вимог позивача
також заперечив повністю з підстав,
наведених у письмових запереченнях.
Розглянувши надані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення позивача та представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, а також
вивчивши норми чинного законодавства з
приводу даного спору, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, позивачем - адвокатом
Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС»
ОСОБА_2 було укладено договори про
надання правової допомоги № 71 від
11.08.2014 р. із ОСОБА_6 та № 69 від 04.08.2014 р. із
З наведених підстав, позивачем ОСОБА_2,
як уповноваженим представником ОСОБА_6
та ОСОБА_5, до прокуратури м. Києва було
подано адвокатські запити № 929 від
15.08.2014 р. (вх. № 4067 від 18.08.2014 р.) в
інтересах ОСОБА_5 та № 945 від 15.08.2014 р.
(вх. № 4066-П від 18.08.2014 р.) в інтересах
У вказаних вище адвокатських запитах
позивачем ставилось питання про
надання відомостей, чи перебувають у
провадженні прокуратури м. Києва
кримінальні провадження, предметом
перевірки в рамках проведення
досудового розслідування яких є дії
(рішення, бездіяльність) ОСОБА_6 або
ОСОБА_5, надання заявнику витягу з
Єдиного реєстру досудових
розслідувань щодо кожного із таких
кримінальних проваджень, відомостей
щодо службової особи, уповноваженої на
проведення досудового розслідування
кримінального провадження та
здійснення процесуального
керівництва, відомостей щодо
процесуального статусу ОСОБА_6 та (або)
ОСОБА_5 у такому кримінальному
До кожного із зазначених вище
адвокатських запитів, позивачем було
долучено копію свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю та
копію ордеру АО «АВЕР ЛЄКС» для
належного підтвердження повноважень.
На зазначені адвокатські запити
позивач отримав письмову відповідь
листом № 04/2/5-8914-14 від 11.09.2014 р. за
підписом заступника прокурора міста
Києва Ахсарова М.А., в якій зазначено, що
з урахуванням положень ст. 2 Закону
України «Про державний захист
працівників суду і правоохоронних
органів» виконання ст. 24 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» на органи прокуратури не
Однак, вважаючи протиправною зазначену
бездіяльність відповідача у ненаданні
запитуваної інформації на адвокатські
запити № 929 від 15.08.2014 р. (вх. № 4067 від
18.08.2014 р.) в інтересах ОСОБА_5 та № 945 від
15.08.2014 р. (вх. № 4066-П від 18.08.2014 р.) в
інтересах ОСОБА_6, позивач звернувся за
захистом своїх прав та інтересів у
судовому порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва.
Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, а також вивчивши норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
суд дійшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
позивача, зважаючи зокрема на наступне.
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
надання адвокату інформації та копій
документів, отриманих під час
здійснення кримінального провадження,
здійснюється в порядку, встановленому
кримінальним процесуальним законом.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державний захист працівників суду і
правоохоронних органів», органи
прокуратури віднесено до
правоохоронних органів.
Отже, враховуючи той факт, що
запитувана позивачем інформація
стосувалася наявності або відсутності
у провадженні прокуратури міста Києва
як правоохоронного органу
кримінальних проваджень стосовно
фізичних осіб, а також витребовувались
відповідні документи з ЄРДР, вказані
правовідносини підлягали вирішенню
відповідно до Кримінального
процесуального кодексу України, а тому,
при розгляді звернень ОСОБА_2 від 18.08.2014
р. прокуратура міста Києва керувалась
Кримінальним процесуальним кодексом
Відповідно до ст. 45 Кримінального
процесуального кодексу України,
захисником є адвокат, який здійснює
захист підозрюваного, обвинуваченого,
засудженого, виправданого, особи,
стосовно якої передбачається
застосування примусових заходів
медичного чи виховного характеру або
вирішувалося питання про їх
застосування, а також особи, стосовно
якої передбачається розгляд питання
про видачу іноземній державі
Згідно положень статті 50 Кримінального
процесуального кодексу України,
повноваження захисника на участь у
кримінальному провадженні
підтверджуються: свідоцтвом про право
на зайняття адвокатською діяльністю;
ордером, договором із захисником або
дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги.
При цьому, договір із захисником має
право укласти особа, передбачена в ч. 1
ст. 45 цього Кодексу, а також інші особи,
які діють в її інтересах, за її
клопотанням або за її наступною згодою
(ст. 51 Кримінального процесуального
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність, адвокатська діяльність
здійснюється на підставі договору про
надання правової допомоги.
Таким чином, документом, який
підтверджує персоналізацію
здійснюваного захисту, є договір про
надання правової допомоги.
Проте як підтверджується наявними
матеріалами справи та не
заперечувалося самим позивачем
(особисто зазначено ОСОБА_2 у даній
позовній заяві), жодних договорів, які б
свідчили про право на отримання від
імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запитуваної
інформації та документів, позивачем до
запитів (що скеровувалися до
Прокуратури м. Києва) долучено не було,
у зв'язку з чим, прокуратурою міста
Києва було надано саме письмову
відповідь-роз'яснення з даного приводу.
Як зазначає сам позивач у своїй
позовній заяві, до вказаних
адвокатських запитів (що скеровувалися
до Прокуратури м. Києва), ним було
долучено виключно копію свідоцтва про
право на заняття адвокатською
діяльністю та копію ордеру АО «АВЕР
ЛЄКС» для належного підтвердження
повноважень, тобто без відповідного
договору (стосовно кожного клієнта) про
надання правової допомоги та отримання
від імені таких клієнтів запитуваної
інформації та документів.
Також, як підтверджується наявними
матеріалами справи та не
заперечувалося позивачем, у вказаних
вище адвокатських запитах ОСОБА_2
ставилось питання про надання
відомостей, чи перебувають у
провадженні прокуратури м. Києва
кримінальні провадження, предметом
перевірки в рамках проведення
досудового розслідування яких є дії
(рішення, бездіяльність) ОСОБА_6 або
ОСОБА_5, надання заявнику витягу з
Єдиного реєстру досудових
розслідувань щодо кожного із таких
кримінальних проваджень, відомостей
щодо службової особи, уповноваженої на
проведення досудового розслідування
кримінального провадження та
здійснення процесуального
керівництва, відомостей щодо
процесуального статусу ОСОБА_6 та (або)
ОСОБА_5 у такому кримінальному
Тобто, запитувана позивачем в
адвокатських запитах інформація
стосувалася даних досудового
розслідування по кримінальних справах.
Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 24 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», адвокатська діяльність
здійснюється на принципах
верховенства права, законності,
незалежності, конфіденційності та
уникнення конфлікту інтересів. Надання
адвокату інформації та копій
документів, отриманих під час
здійснення кримінального провадження,
здійснюється в порядку, встановленому
кримінальним процесуальним законом.
Згідно вимог ч. 1 ст. 222 КПК України,
відомості досудового розслідування
можуть бути розголошені з дозволу
слідчого або прокурора у конкретному
кримінальному провадженні і в тому
обсязі, в якому вони визнають можливим.
Тобто, слідчий та прокурор самостійно
визначають які саме відомості та на
якій саме стадії досудового
розслідування підлягають
Таємниця досудового розслідування -
важлива умова встановлення істини, а в
багатьох випадках є передумовою
захисту сфери особистого життя людей,
які стали учасниками процесу.
Тому, забезпечення нерозголошення
даних кримінального провадження є як
однією з гарантій встановлення істини,
так і захисту прав і свобод людини.
Так, на конституційному рівні, у ст. 32
Основного Закону (Конституції України)
зазначено, що ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією України. Не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини. Керуючись
положеннями Конституції України, КПК, у
необхідних випадках, пов'язаних із
таємницею приватного життя осіб,
слідчий, прокурор попереджає учасників
кримінального провадження, яким стали
відомі відомості досудового
розслідування у зв'язку з участю в
ньому про їх обов'язок не розголошувати
такі відомості, а також роз'яснює
наслідки незаконного їх розголошення.
Інші відомості, крім таємниці
приватного життя, які не можна
розголошувати, визначаються особисто
слідчим, прокурором з урахуванням
інтересів досудового розслідування.
З метою недопущення розголошення
відомостей досудового розслідування
слідчий складає протокол попередження
про недопустимість розголошення
відомостей досудового розслідування, у
якому зазначає відомості про: правову
кваліфікацію кримінального
правопорушення із зазначенням статті
(частини статті) закону України про
кримінальну відповідальність;
процесуальний статус особи, прізвище,
ім'я, по батькові, дату народження,
місце проживання, яка попереджається;
характеристику технічних засобів
фіксації та носіїв інформації, які
застосовуються при проведенні
процесуальної дії, підписи осіб;
обставини, за яких особі стали відомі
відомості досудового розслідування;
спосіб ознайомлення, зауваження і
доповнення учасників процесуальної
дії; прізвище, ініціали, підписи осіб,
які ознайомлені з недопустимістю
розголошення відомостей досудового
У статті 387 КК передбачено кримінальну
відповідальність за розголошення без
дозволу прокурора, слідчого або особи,
яка провадила дізнання чи досудове
слідство, даних досудового слідства чи
дізнання особою, попередженою в
установленому законом порядку про
обов'язок не розголошувати такі дані, а
також за розголошення даних досудового
слідства або дізнання, вчинене суддею,
прокурором, слідчим, працівником
оперативно-розшукового органу
незалежно від того, чи брала ця особа
безпосередньо участь у досудовому
слідстві чи дізнанні, якщо розголошені
дані ганьблять людину, принижують її
Про нерозголошення даних досудового
розслідування слідчий, прокурор має
право попереджати будь-якого учасника
кримінального провадження на стадії
досудового розслідування, якому стали
відомі відомості у зв'язку з його
участю під час здійснення останнього.
Як вбачається з наявних матеріалів
справи та не було жодними допустимими
доказами по справі спростовано
позивачем, ОСОБА_2 при зверненні до
відповідача Прокуратури м. Києва із
запитами щодо отримання інформації,
яка є даними досудового розслідування
по кримінальних справах, не надав до
таких запитів відповідного,
передбаченого Законом, дозволу
слідчого чи прокурора по кожній
кримінальній справі на отримання
(розголошення) даних досудового
розслідування у конкретному обсязі.
Так, прийняття рішення щодо
розголошення окремих відомостей
досудового розслідування є
відповідальним кроком особи, що
здійснює кримінальне провадження,
оскільки не можна повністю виключити
настання негативних наслідків такого
рішення. Тому, відповідне рішення з
даного приводу повинна приймати
конкретна особа - слідчий.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК, слідчий є
самостійним у своїй процесуальній
діяльності, але закон не визначає межі
такої самостійності, тобто не
встановлює чіткого переліку
процесуальних рішень, які слідчий має
право приймати самостійно і в разі
настання негативних наслідків нести за
це особисту відповідальність,
передбачену законом.

У законі (ч. 2 ст. 36 КПК) передбачено, що
прокурор здійснює нагляд за
додержанням законів у процесі
досудового розслідування у формі
процесуального керівництва. Отже,
прокурор здійснює одночасно дві
функції: нагляд за додержанням
законності і керівництво досудовим
розслідуванням, що здійснює слідчий.
Враховуючи це, рішення слідчого про
розголошення окремих відомостей, на
думку суду, має бути узгоджене з
прокурором.

З метою попередження розголошення
відомостей (даних) досудового
провадження важливе значення має
поняття і структура механізму
нерозголошення. Так, суд вважає, що
механізм недопустимості розголошення
даних кримінального судочинства - це
законодавчо санкціонований порядок
організації фактично і юридично
значимих дій уповноважених суб'єктів
обирати й застосовувати правові засоби
механізму кримінально-процесуального
забезпечення недопустимості
розголошення даних кримінального
судочинства з метою захисту досудового
розслідування розкривається через
окремі елементи.

Так, згідно структури механізму
кримінально-процесуального
забезпечення недопустимості
розголошення даних кримінального
судочинства, остання складається з
таких елементів: 1)
кримінально-процесуальні норми, які
регулюють відкритість і закритість
кримінального судочинства з метою
забезпечення недопустимості
розголошення даних у кримінальній
справі; 2) правовідносини, що
забезпечують реалізацію процесуальних
норм в сфері захисту конфіденційної
інформації; 3) правосвідомість, що
міститься у внутрішній потребі в
законослухняній поведінці у сфері
забезпечення недопустимості
розголошення даних у кримінальній
справі; 4) рішення, що визначають зміст
документів, які забезпечують
нерозголошення даних у кримінальній
справі; 5) юридична відповідальність за
порушення учасником кримінального
процесу обов'язку по нерозголошенню
даних у кримінальній справі.

Також, слід мати на увазі, що згідно зі
статтею 28 Закону України «Про
інформацію», за режимом доступу до
інформації, вона поділяється на
відкриту та з обмеженим доступом.
Інформація з обмеженим доступом за
своїм правовим режимом у свою чергу
поділяється на конфіденційну і таємну.
Конфіденційна інформація - це
відомості, які знаходяться у володінні,
користуванні або розпорядженні
окремих фізичних чи юридичних осіб і
поширюються за їх бажанням відповідно
до передбачених ними умов (ч. 2 ст. 30
Закону). До таємної інформації належить
інформація, що містить відомості, які
становлять державну та іншу
передбачену законом таємницю,
розголошення якої завдає шкоди особі,
суспільству і державі (ч. 7 ст. 30 Закону).
Така інформація є державною таємницею,
згідно «Зводу відомостей, що
становлять державну таємницю».

Отже, якщо дані досудового
розслідування відносяться до
категорії державної таємниці, то їх
розголошення навіть з дозволу слідчого
або прокурора буде незаконним. У цьому
контексті йдеться про поширення з
дозволу зазначених службових осіб лише
обмеженої інформації, яка на період
досудового розслідування відноситься
до категорії конфіденційної.

Обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» при дотриманні сукупності
таких вимог: 1) виключно в інтересах
національної безпеки, територіальної
цілісності або громадського порядку з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення, для захисту репутації або
прав інших людей, для запобігання
розголошенню інформації, одержаної
конфіденційно, або для підтримання
авторитету і неупередженості
правосуддя; 2) розголошення інформації
може завдати істотної шкоди цим
інтересам; 3) шкода від оприлюднення
такої інформації переважає суспільний
інтерес в її отриманні.

Також, кримінальна відповідальність
передбачена за розголошення без
дозволу прокурора, слідчого або особи,
яка провадила оперативно-розшукову
діяльність, даних
оперативно-розшукової діяльності або
досудового розслідування особою,
попередженою в установленому законом
порядку про обов'язок не розголошувати
такі дані (ч. 1 ст. 387 КК). Крім того,
згідно з частиною 2 ст. 387 КК,
передбачена кримінальна
відповідальність за розголошення
даних оперативно-розшукової
діяльності, досудового розслідування,
вчинене суддею, прокурором, слідчим,
працівником оперативно-розшукового
органу незалежно від того, чи приймала
ця особа безпосередню участь в
оперативно-розшуковій діяльності,
досудовому розслідуванні, якщо
розголошені дані ганьблять людину,
принижують її честь і гідність.

Статтею 24 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
визначено, що надання адвокату
інформації та копій документів,
одержаних під час здійснення
кримінального провадження,
здійснюється в порядку, встановленому
кримінальним процесуальним законом.

Отже, керуючись вимогами законодавства
України, з метою необхідності
збереження таємниці слідства,
враховуючи те, що ОСОБА_2 не було надано
до адвокатських запитів допустимих
доказів того, що він є стороною або
учасником по певній кримінальній
справі (відносно чого запитувалася
інформація), а також заявник не має
відповідного, передбаченого законом,
дозволу слідчого або прокурора по
певній кримінальній справі на
отримання (розголошення) відповідних
даних досудового розслідування, на
адвокатські запити останнього
Прокуратурою м. Києва було відмовлено
ОСОБА_2 у наданні запитуваної
інформації, що викладено у письмовій
відповіді листом № 04/2/5-8914-14 від 11.09.2014 р.
за підписом заступника прокурора міста
Києва Ахсарова М.А.

В даному випадку, це не означає що
позивач буде в подальшому позбавлений
права отримати запитувану ним
інформацію, що стосується
кримінального провадження, по якому
проводиться досудове розслідування,
після усунення обставин, що
перешкоджають наданню такої
інформації, тобто закінчення
досудового розслідування у
кримінальному провадженні та надання
заявником передбачених законом
документів на підтвердження його
повноважень щодо представництва
інтересів відповідних осіб по
відповідних кримінальних справах.

Крім того, позивачем не було надано
суду також жодних допустимих доказів
щодо взагалі представництва адвокатом
ОСОБА_2 інтересів його клієнтів ОСОБА_6
та ОСОБА_5 у відповідному кримінальному
провадженні, відомості з досудового
розслідування щодо якого позивач хоче
отримати від Прокуратури м. Києва.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з вищенаведеного суд також
зауважує, що правовідносини з приводу
отримання інформації, яка є даними
досудового розслідування по
кримінальній справі (а також
оскарження дій та бездіяльності
відповідних органів з приводу її
надання (не надання), розголошення (не
розголошення), регламентовані нормами
саме Кримінально-процесуального
кодексу України, що відповідно
виключає можливість вирішення таких
вимог в порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, наведені вище обставини та
вимоги закону підтверджують
правомірність дій Прокуратури м. Києва
з розгляду адвокатських запитів ОСОБА_2
№ 929 від 15.08.2014 р. (вх. № 4067 від 18.08.2014 р.) в
інтересах ОСОБА_5 та № 945 від 15.08.2014 р.
(вх. № 4066-П від 18.08.2014 р.) в інтересах
ОСОБА_6, що було вчинено відповідачем на
підставі, у спосіб та у межах
повноважень, визначених законами
України.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, позивач не довів суду
обґрунтованості заявлених ним
позовних вимог, що були спростовані
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, зважаючи на що, суд дійшов
до висновку про наявність підстав для
відмови в адміністративному позові.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 18.11.2014 р.