Справа № 357/16351/14-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий
– суддя Дмитренко
А. М. ,

при секретарі
– Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за адміністративним
позовом управління Пенсійного Фонду
України в м. Білій Церкві до міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції в Київській
області, 3-я особа: ОСОБА_1, про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що постановою
державного виконавця міського відділу
ДВС Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2 від 28.10.2014
року відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа від 02.10.2014
року по справі № 2-а-225/2010, позивач
одержав постанову 05.11.2014 року,
постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 04.01.2010 року у справі № 2-а-225/2010 було
зобов’язано УПФУ у м. Білій Церкві
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 01.10.2009 року,
у вказаній справі було видано
виконавчий лист, яким зобов’язано УПФУ
у м. Білій Церкві провести перерахунок
та виплату пенсії відповідно до
вказаного судового рішення. Постанову
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа по даній справі позивач вважає
протиправною, оскільки її винесено в
порушення Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМУ № 845 від
03.08.2011 року, та Порядку погашення
заборгованості за рішенням суду,
виконання яких гарантується державою,
затвердженого постановою КМУ № 440 від
03.09.2014 року, цими нормативно-правовими
актами встановлено чіткий механізм
виконання відповідних судових рішень,
який не дотримано відповідачем.
Позивач просить суд скасувати
постанову державного виконавця
міського відділу ДВС Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_2 від 28.10.2014 року з виконання
виконавчого листа від 02.10.2014 року,
виданого Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
у справі № 2-а-225/2010.

В суді представник позивача підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача – державний
виконавець міського відділу ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2 позов не
визнав та пояснив, що при винесенні
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 28.10.2014 року з
примусового виконання виконавчого
листа по справі № 2-а-225/2010 він діяв
згідно Закону України «Про виконавче
провадження», підстави для скасування
цієї постанови відсутні, крім того,
позивачем на виконання вказаної
постанови було проведено перерахунок
пенсії ОСОБА_1

Представник 3-ї особи просила суд в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та 3-ї особи,
оглянувши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої цієї статті, в т. ч.
рішень у справах щодо спорів фізичних
осіб з суб’єктами владних повноважень
з приводу обчислення, призначення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

За ч.3 цієї статті відповідачем у
справах з приводу рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби є відповідний орган
державної виконавчої служби.

Як встановлено по справі, 02.10.2014 року
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області було видано
виконавчий лист на виконання постанови
суду від 04.01.2010 року по справі № 2-а-225/2010
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного Фонду України в м. Білій
Церкві про зобов’язання провести
перерахунок та виплату державної
пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з
встановленого ст.58 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік» та
ст.53 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» прожиткового
мінімуму для особи, яка втратила
працездатність, починаючи з 01.10.2009 року,
що стверджується копією виконавчого
листа.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05.07.2013 року за заявою ОСОБА_1 було
поновлено строк для пред’явлення до
виконання виконавчого листа по справі
№ 2-а-225/2010 про зобов’язання УПФУ в м.
Білій Церкві провести перерахунок його
пенсії, а згідно ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.01.2014 року вищенаведену ухвалу
суду першої інстанції залишено без
змін, тобто, дана ухвала набрала
законної сили.

Наведене стверджується копіями
вказаних ухвал судів першої та
апеляційної інстанції.

28.10.2014 року державним виконавцем
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_2 винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 45227591 щодо примусового виконання
вказаного вище виконавчого листа №
2-а-225/2010 з наданням семиденного строку
на добровільне виконання, що слідує з
копії цієї постанови.

Представник позивача просить суд дану
постанову скасувати.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

В ч.2 цієї статті визначено перелік
документів, що підлягають виконанню
державною виконавчою службою, до яких
належать і виконавчі листи, що
видаються судами.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ч.2 ст.25 Закону «Про виконавче
провадження» державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі,
зокрема, пропуску встановленого
строку пред'явлення документів до
виконання; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов’язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Судом встановлено, що на виконання
приписів вищенаведеного Закону
постановою КМ України № 845 від 03.08.2011
року затверджено Порядок виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників, в
п.2 якого роз’яснено, що боржники -
визначені в рішенні про стягнення
коштів розпорядники (бюджетні
установи) та одержувачі бюджетних
коштів, а також підприємства, установи
та організації, рахунки яких відкриті в
органах Казначейства; виконавчі
документи - оформлені в установленому
порядку виконавчі листи судів та
накази господарських судів, видані на
виконання рішень про стягнення коштів,
а також інші документи, визначені
Законом України «Про виконавче
провадження».

А згідно п.3 Порядку, рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Крім того, постановою КМ України № 440
від 03.09.2014 року затверджено Порядок
погашення заборгованості за рішеннями
суду, виконання яких гарантується
державою, в якому передбачено, зокрема,
що рішення -це виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" суб'єкти, які видані або
ухвалені до 1 січня 2013 року.

Відповідно до п.3 цього Порядку, рішення
подаються до органів державної
виконавчої служби за
місцезнаходженням боржника для
проведення їх обліку, інвентаризації
заборгованості та подальшої передачі
до органів, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, для
погашення заборгованості.

Цим Порядком визначено перелік
документів, які заявник подає до органу
державної виконавчої служби, в т.ч.
оригінал (дублікат) виконавчого
документа або рішення суду (належним
чином завірену його копію); у разі зміни
способу і порядку виконання рішення до
виконавчого документа або рішення суду
заявник додає відповідну ухвалу суду
про зміну способу і порядку виконання
рішення; передбачено, яким чином
ведеться облік таких рішень в органах
державної виконавчої служби.

Так, за п.п.7,9 Порядку відповідальна
особа не пізніше семи робочих днів з
дня надходження до неї рішення
зобов'язана перевірити за даними
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень виконання такого рішення та
у разі відсутності відомостей про
виконання рішення в повному обсязі
внести дані про це рішення до Реєстру
рішень, виконання яких гарантується
державою (далі - Реєстр).

Відповідальна особа не пізніше семи
робочих днів з дня внесення рішення до
Реєстру зобов'язана надіслати заявнику
та боржнику за їх місцезнаходженням
або на електронну пошту повідомлення
про прийняття такого рішення для
обліку із зазначенням черги, до якої
воно включено.

Згідно п.13 Порядку передача рішень до
органів, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
здійснюється окремо щодо кожної черги
щокварталу до 10 числа місяця, що настає
за звітним періодом.

Бюджетні асигнування на погашення
заборгованості визначаються законом
про Державний бюджет України на
відповідний рік /п.19 Порядку/.

Погашення заборгованості здійснюється
Казначейством в межах бюджетних
асигнувань, визначених законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду на підставі рішень, поданих
органом, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
згідно з Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845
/п.20 Порядку/.

Отже, чинним законодавством України
встановлено механізм виконання
відповідних судових рішень, визначено
порядок дій органів державної
виконавчої служби при надходженні до
них відповідних судових рішень,
боржниками за якими є органи, визначені
в Законі України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Поданий ОСОБА_1 до міського відділу ДВС
виконавчий документ, а саме: виконавчий
лист по справі № 2-а-225/2010, входить до
переліку рішень, виконання яких
гарантується державою і відбувається у
відповідності з наведеним вище
Порядком.

Але, в п.14 вищенаведеного Порядку,
затвердженого постановою КМ України №
440 від 03.09.2014 року, вказано, зокрема, на
те, що до рішень зобов’язального
характеру додаються оригінали
документів про здійснення нарахування
виплат за цим рішенням, підписані
уповноваженою особою і завірені
гербовою печаткою.

Отже, вищевказаними
нормативно-правовими актами визначено
порядок виконання тих судових рішень,
за якими проведено нарахування
відповідних виплат, але нараховані
кошти не виплачено.

В даному випадку, як встановлено судом,
перерахунок пенсії ОСОБА_1 було
проведено УПФУ в м. Білій Церкві на
виконання постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 28.10.2014 року, тобто,
оскаржувану постанову відповідач, як
боржник у виконавчому провадженні,
виконав в частині проведення
перерахунку пенсії та додаткової
пенсії ОСОБА_1

А тому вимоги позивача щодо скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження, яку відповідач почав
виконувати, є необґрунтованими.

Крім того, судом враховуються і ті
обставини, що в зв’язку з прийняттям
вказаних вище в рішенні
нормативно-правових актів, якими
встановлено механізм виконання
відповідних судових рішень, зміни до
Закону України «Про виконавче
провадження» не вносилися.

Державний виконавець при винесенні
оскаржуваної постанови діяв у
відповідності з приписами Закону
України «Про виконавче провадження» та
в межах своїх повноважень, а тому
підстав для скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
28.10.2014 року ВП № 45227591 щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2-а-225/2010
суд не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст.181 КАС України
позовну заяву у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби може бути
подано до суду у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.

Згідно п.18 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» позивач звільнений від
сплати судового збору на користь
держави.

Керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
боржників, затвердженим постановою КМ
України № 845 від 03.08.2011 року, Порядком
погашення заборгованості за рішенням
суду, виконання яких гарантується
державою, затвердженим постановою КМ
України № 440 від 03.09.2014 року, ст.ст.2,17,18,70,
159-163, 181, 185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя ОСОБА_3