Справа № 810/4953/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4953/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Панова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Мацедонської В.Е., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агро
Логістика України» до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агро
Логістика України» звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними дій Яготинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області щодо
невизнання як податкової звітності
декларації з податку на прибуток за І
півріччя 2013 року, поданої
підприємством.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро Логістика
України» зареєстроване юридичною
особою 23.02.2007 року Яготинською районною
державною адміністрацією Київської
області, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи Серії А00 № 491593.

ТОВ «Агро Логістика України» 08.08.2013
року подало засобами електронного
зв'язку в електронній формі до
Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
(Яготинське відділення) декларацію з
податку на прибуток підприємства за
перше півріччя 2013 року разом із
додатками «Інші доходи», ІВт до рядка
06.4, АМ до рядка 4.27 додатка ІВ

Згідно з квитанцією №2, вказану
податкову декларацію подано о 10:08:03 год.
08.08.2013 року та за результатами обробки,
прийнято реєстраційні номери звітів
, , , .

Листом від 16.08.2013 № 40/10/15 відповідач
повідомив позивача про те, що
декларація з податку на прибуток
подана позивачем - «не визнана як
податкова звітність», так як відсутня
підстава для подання декларації з
податку на прибуток за І півріччя 2013
року.

Позивач, вважаючи дії податкового
органу неправомірними, звернувся до
суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що наведені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими, відповідно,
з урахуванням правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в його інформаційному листі
від 15.06.2012 року №1503/12/13-12, та відповідно
до вимог статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відтак, адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку
(абзац перший пункту 46.1). Форма
податкової декларації встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику
(абзац перший пункту 46.5).

Відповідно до пункту 48.3 статті 48
Податкового кодексу України податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити, зокрема, як
місцезнаходження (місце проживання)
платника податків.

Згідно з положеннями статті 93
Цивільного кодексу України
місцезнаходженням юридичної особи є
фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45
Податкового кодексу України
податковою адресою юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) є місцезнаходження такої
юридичної особи, відомості про що
містяться у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Згідно з матеріалами справи, подана
позивачем до Переяслав-Хмельницької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
податкова декларація з податку на
додану вартість за І 2014 року містить
усі передбачені пунктами 48.3 та 48.4
статті 48 Податкового кодексу України,
дані.

гідно з пунктом 203.1 статті 203
Податкового кодексу України, податкова
декларація подається за базовий
звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України, прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3 і
48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 48.3 статті 48
Податкового кодексу України
обов'язкові реквізити, які повинні
міститись в податковій декларації, а
саме: тип документа (звітний,
уточнюючий, звітний новий); звітний
(податковий) період, за який подається
податкова декларація; звітний
(податковий) період, що уточнюється (для
уточнюючого розрахунку); повне
найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами; код
платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер; реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серію та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків.

Згідно з пунктом 48.4 статті 48
Податкового кодексу України у окремих
випадках, коли це відповідає сутності
податку або збору та є необхідним для
його адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити такі
обов'язкові реквізити відмітка про
звітування за спеціальним режимом; код
виду економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер та номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період.

Відповідно до пункту 48.7 статті 48
Податкового кодексу України, податкова
звітність, складена з порушенням норм
цієї статті, не вважається податковою
декларацією, крім випадків,
встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього
Кодексу.

Із аналізу наведених норм вбачається,
що чинними нормами податкового
законодавства чітко визначено, що під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу,
однак інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Як було зазначено судом, підставою для
неприйняття податкової декларації з
податку на прибуток підприємств ТОВ
«Агро Логістика України» за І півріччя
2013 року згідно листа від 16.08.2013 року №
40/10/16 було отримання прибутку у розмірі
1679,00 грн.

Дана обставина не є підставою для не
прийняття або невизнання податкової
декларації підприємства.

Крім того, відповідно до листа
Державної податкової служби України
від 16.03.2012 року № 7470/7/15-1217 «Про
недопущення перевищення повноважень»
декларування від'ємного значення
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток не може бути підставою для
відмови у прийнятті податковими
органами податкової декларації
платника податку на прибуток.

При цьому, суд першої інстанції вірно
зазначив,що оскільки дії щодо
невизнання як податкової звітності
декларації з податку на прибуток
вчинені Яготинським відділенням
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області, саме дії цього
податкового органу підлягають
визнанню протиправними, а не дії
Яготинської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області як зазначено позивачем у
позовній заяві.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49
Податкового кодексу України
встановлено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Згідно з підпунктом 49.11.1 пункту 49.11
статті 49 ПК України у разі подання
платником податків до контролюючого
органу податкової декларації,
заповненої з порушенням вимог пунктів
48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий
контролюючий орган зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови
протягом п'яти робочих днів з дня її
отримання, у разі отримання такої
податкової декларації, надісланої
поштою або засобами електронного
зв'язку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідачем протиправно
відмовлено у прийнятті податкової
декларації ТОВ «Агро Логістика
України» з податку на додану вартість
за І півріччя 2013 року з підстав
зазначення позивачем у вказаній
податковій декларації недостовірних
відомостей щодо
місцезнаходженняневизнання
податкової звітності.

Відповідно до підпункту 49.9.2 пункту 49.9
статті 49 Податкового кодексу України
за умови дотримання вимог,
встановлених статтями 48 і 49 цього
Кодексу податкова декларація, надана
платником, також вважається прийнятою
у разі, якщо контролюючий орган із
дотриманням вимог пункту 49.11 цієї
статті не надає платнику податків
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації або у випадках,
визначених цим пунктом, не надсилає
його платнику податків у встановлений
цією статтею строк.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49
Податкового кодексу України у разі
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови контролюючим
органом (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Відповідно до правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в його інформаційному листі
від 15.06.2012 року №1503/12/13-12, резолютивна
частина постанови адміністративного
суду про задоволення позовних вимог у
справі, предметом оскарження в якій є
протиправність відмови податкового
органу у прийнятті податкової
декларації має містити висновок про
визнання протиправною відмову
податкового органу прийняти податкову
декларацію, а податкової декларації
такою, що подана платником податків у
день її фактичного отримання органом
державної податкової служби (із
зазначенням дати). Вимоги про
зобов'язання податкового органу
прийняти податкову декларацію,
визнання протиправними рішення, дії,
бездіяльності податкового органу,
визнання поданої декларації
податковою звітністю, визнання
податкової декларації поданою варто
розглядати як вимогу про визнання
протиправною відмови у прийнятті
податкової декларації, поданої
платником податків на певну дату. Суди
повинні розглянути питання щодо
протиправності відмови у прийнятті
податкової декларації, незважаючи на
те, в якій словесній формі
сформульовані позовні вимоги позивача,
якщо зі змісту таких вимог вбачається,
що вони спрямовані на відновлення прав
платника податків, порушених внаслідок
такої відмови.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Крім того, відповідно до абзацу
десятого частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що наведені в позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими, а
тому відповідно, з урахуванням
правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в його інформаційному листі
від 15.06.2012 року №1503/12/13-12, та відповідно
до вимог статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, слід визнати протиправною
відмову Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
(Яготинське відділення) прийняти
податкову декларацію позивача з
податку на додану вартість за І
півріччя 2013 року від 08.08.2013 року та
вважати вказану податкову декларацію
такою, що подана позивачем у день її
фактичного отримання
Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
(Яготинське відділення)- 08.08.2013 року.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача
Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 27.11.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
В.Е. Мацедонська

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Сорочко Є.О.