Справа № 308/13387/14-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/308/65/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І., при
секретарі Козар Г.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про
поновлення пропущеного строку для
пред’явлення виконавчого листа до
виконання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про
поновлення пропущеного строку для
пред’явлення виконавчого листа до
виконання.

В заяві зазначив, що постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
01.03.2007 р. у справі № 2а-227/07, що набрала
законної сили 18.06.2007 р., задоволено його
адміністративний позов до Держави
України в особі Кабінету Міністрів
України, Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Територіального
Управління Державної судової
адміністрації України в Закарпатській
області, Апеляційного суду
Закарпатської області та Державного
казначейства України про визнання дій
протиправними та зобов’язання вчинити
дії: визнано бездіяльність держави в
особі Мінфіну України та
Держказначейства України щодо
забезпечення його службовим
обмундируванням неправомірною,
стягнуто на його користь з Мінфіну
України грошову компенсацію за
неодержане службове обмундирування в
сумі 16440 грн., постановлено списати
вказані кошти з розрахункового рахунку
Головного управління Держказначейства
України. Виконавчий лист видано 11.09.2007
р.

На час видачі виконавчого листа строк
для його пред’явлення до виконання був
установлений у три роки (ст. 21 ч. 1 п. 1
Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-ХIV), виконавчий
документ був пред’явлений до
виконання у межах цього строку. 09.06.2008 р.
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту ДВС
України ОСОБА_2 було відкрито виконавче
провадження № 7755215. Всупереч вимогам
закону реальне виконання судового
рішення не здійснювалося тривалий час.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 10.12.2012 р. було змінено спосіб і
порядок виконання постанови цього суду
від 01.03.2007 р. у справі № 2а-227/07, шляхом
проведення стягнення 16440 грн. не з
Мінфіну України, а з Державної судової
адміністрації України.

З 01.01.2013 р. набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», яким
установлено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень – за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду (ст. 3 ч. 1 Закону).

У зв’язку з набранням чинності Законом
№ 4901-VІ, а також у зв’язку з набранням з
06.02.2013 р. чинності затвердженою
Постановою КМ України від 30.01.2013 р. № 45
редакцією Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, що був затверджений
Постановою КМ України від № 845,
державний виконавець із посиланням на
ст. 47 ч. 1 п. 9 Закону № 606-XIV постановою
від 04.03.2013 р. повернув йому як стягувачу
виконавчий лист.

08.03.2011 р. набрав чинності Закон України
від 04.11.2012 р. № 2677-VІ, що ним було
викладено в новій редакції Закон №
606-ХIV, відповідно до якої строк
пред’явлення до виконання виконавчого
листа, виданого судом, був установлений
в один рік (ст. 22 ч. 1 п. 2, ч. 2 п. 1) та було
визначено, що в разі повернення
виконавчого документа стягувачу у
зв’язку з неможливістю в повному
обсязі або частково виконати рішення
строк пред’явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення (ст. 23 ч. 3). На момент
повернення йому державним виконавцем
виконавчого листа строк його
пред’явлення до виконання після
повернення був установлений в один рік.

01.04.2013 р. він, вважаючи дії та
бездіяльність органу ДВС і державного
виконавця протиправними, подав
адміністративний позов до ВПВР ДВС
України та старшого державного
виконавця Кушнір Л.В. про визнання дій,
бездіяльності та постанови
протиправними та зобов’язання вчинити
дії. Постановою Ужгородського
міськрайонного суду від 15.05.2013 р. позов
було задоволено: дії старшого
державного виконавця ВПВР ДВС України
ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №
7755215 щодо повернення йому виконавчого
листа № 2а-227, виданого Ужгородським
міськрайонним судом 11.09.2007 р. та
постанову цього державного виконавця
від 04.03.2013 р. про повернення виконавчого
документа стягувачу визнано
протиправними, постанову скасовано;
бездіяльність старшого державного
виконавця Кушнір Л.В. та ВПВР ДВС
України щодо виконання обов’язку
передати виконавче провадження № 7755215
за виконавчим листом № 2а-227, виданим
Ужгородським міськрайонним судом
11.09.2007 р., органу Державної
казначейської служби України визнано
протиправними та зобов’язано їх
передати це виконавче провадження
уповноваженому органу ДКС України зі
збереженням черговості виконання щодо
нього постанови Ужгородського
міськрайонного суду від 01.03.2007 р. у
справі № 2а-227/07, яка існувала станом на
04.03.2013 р.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.08.2014 р.
постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 15.05.2013 р.
скасовано, у адміністративному позові
відмовлено. Копію постанови
апеляційного адміністративного суду
він отримав 11.09.2014 р.

Таким чином, з моменту повернення йому
державним виконавцем виконавчого
документа і до одержання ним вказаної
постанови апеляційної інстанції
пройшло півтора роки.

Відповідно до ст. 261 ч.ч. 1, 2 КАС України,
ст. 24 ч. 2 Закону № 606-ХІV, п. 6 ч. 5 Порядку,
стягувачу, який пропустив строк для
пред’явлення виконавчого листа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено судом, який видав виконавчий
документ.

Він своєчасно, у передбачений законом
строк пред’явив виконавчий лист до
виконання, проте, державний виконавець,
який за загальним правилом був
зобов’язаний провести виконавчі дії
по виконанню рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження (ст.
25 ч. 2 Закону № 606-ХІV), не виконав свого
обов’язку і про перешкоди для цього, що
випливають з положень ст. 25 Закону №
606-ХІV, даних немає, в усякому разі про
такі перешкоди державний виконавець
його як стягувача не повідомляв. За
будь-яких умов, примусове виконання
судового рішення мало бути закінчене
щонайпізніше на початку 2009 року. По
зміну способу і порядку виконання
судового рішення державний виконавець
звернувся до суду лише в кінці 2012 року,
тобто, поза межами розумних строків
виконання судового рішення, а
отримавши позитивне рішення за своєю
заявою, державний виконавець не провів
стягнення коштів.

За час такого тривалого зволікання
державним виконавцем із виконанням
судового рішення суттєво змінилися
умови та порядок виконання рішення, що
погіршили його становище як стягувача.
Так, строк пред’явлення виконавчого
листа до виконання скоротився з трьох
до одного року і незважаючи на те, що
строк пред’явлення до виконання
виданого йому виконавчого документа
становив три роки і цей строк був
перерваний пред’явленням документа до
виконання, на час повернення йому
державним виконавцем виконавчого
листа відповідний строк вже був
установлений в один рік, цей строк діє
на даний час, що він вимушений
враховувати при повторному
пред’явленні виконавчого листа до
виконання (ст. 47 ч. 5 Закону № 606-XIV).
Змінився порядок виконання судового
рішення та орган, який здійснює таке
виконання, виникли додаткові умови,
особливості такого виконання судового
рішення, що у сукупності з
неправомірними діями державного
виконавця та органу ДВС призвели до
втрати ним черговості виконання при
тому, що він зі свого боку як стягувач
належним чином вчинив необхідні дії
для виконання судового рішення.

Він вимушений був у судовому порядку
захищати свої права стягувача, суд
першої інстанції задовольнив
адміністративний позов, однак,
апеляційний суд це рішення скасував і в
позові відмовив. Апеляційний суд не
давав оцінки діям (бездіяльності)
органу ДВС і державного виконавця по
суті та відмовив у позові виключно з
мотивів його пред’явлення до
неналежних, як вважав суд, у розумінні
КАС України відповідачів. Судове
рішення апеляційний суд ухвалив 06.08.2014
р., йому про нього стало відомо лише
11.09.2014 р., і хоча відповідне тлумачення
суду щодо складу та статусу
відповідачів є спірним і із ним важко
погодитись, постанова апеляційного
суду набрала законної сили (ст. 254 ч. 5
КАС України), питання її законності
наразі не є предметом розгляду.

Отже, формально визначений на даний час
річний строк з моменту повернення йому
державним виконавцем виконавчого
документа для повторного його
пред’явлення до виконання сплив,
проте, він має намір пред’явити
виконавчий лист до виконання. За
вищевикладених обставин, строк
пропущений із поважних причин, за цих
обставин він не можу бути обмежений у
праві пред’явити виконавчий документ
до виконання за нині чинними правилами.
Заява про поновлення строку подається
у розумний строк після набрання
законної сили судовим рішенням у спорі,
пов’язаному зі здійсненням
виконавчого провадження, до
розв’язання цього спору підстав для
повторного пред’явлення виконавчого
документа до виконання не було.

Просить поновити строк пред’явлення
до виконання виконавчого листа,
виданого Ужгородським міськрайонним
судом 11.09.2007 р. з урахуванням ухвали
Ужгородського міськрайонного суду від
10.12.2012 р. про зміну способу і порядку
виконання постанови Ужгородського
міськрайонного суду від 01.03.2007 р. у
справі № 2а-227/07 шляхом проведення
стягнення 16440 грн. грошової компенсації
за неодержане службове обмундирування
з Державної судової адміністрації
України. Заяву просить розглянути у
його відсутності.

Сторони в судове засідання не
з’явилися, що в порядку ст. 261 ч. 2 КАС
України не перешкоджає розгляду даної
заяви.

На підставі ст. 41 КАС України, у зв’язку
з неявкою сторін в судове засідання,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву суд дійшов
наступного висновку.

За змістом ст. 22 ч.ч. 1, 2 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
листи можуть бути пред’явлені до
виконання протягом року з наступного
дня після набрання рішенням законної
сили.

А згідно до ст. 24 ч. 2 цього Закону та ст.
261 КАС України стягувачам, які
пропустили строк для пред’явлення
виконавчого листа до виконання з
причин, визнаних судом поважними,
пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, що постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
01.03.2007 р. у справі № 2а-227/07, що набрала
законної сили 18.06.2007 р., задоволено
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Держави України в особі Кабінету
Міністрів України, Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Територіального
Управління Державної судової
адміністрації України в Закарпатській
області, Апеляційного суду
Закарпатської області та Державного
казначейства України про визнання дій
протиправними та зобов’язання вчинити
дії, визнано бездіяльність держави в
особі Мінфіну України та
Держказначейства України щодо
забезпечення ОСОБА_1 службовим
обмундируванням неправомірною,
стягнуто на користь ОСОБА_1 з Мінфіну
України грошову компенсацію за
неодержане службове обмундирування в
сумі 16440 грн., постановлено списати
вказані кошти з розрахункового рахунку
Головного управління Держказначейства
України.

На підставі вказаної постанови суду
11.09.2007 р. видано виконавчий лист.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 10.12.2012 р. за заявою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України ОСОБА_2 змінено спосіб і
порядок виконання постанови
Ужгородського міськрайонного суду від
01.03.2007 р. у справі № 2а-227/07, шляхом
стягнення 16440 грн. з Державної судової
адміністрації України.

Згідно постанови від 04.03.2013 р. старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України ОСОБА_2 виконавчий лист № 2а-227/07
виданий 11.09.2007 р. повернуто стягувачу
ОСОБА_1, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження».

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду від 15.05.2013 р.
задоволено позов ОСОБА_1 до відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
ДВС України ОСОБА_2 про визнання дій
протиправними та зобов’язання вчинити
дії, згідно якої дії старшого
державного виконавця ВПВР ДВС України
ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №
7755215 щодо повернення ОСОБА_1
виконавчого листа № 2а-227, виданого
Ужгородським міськрайонним судом
11.09.2007 р. та постанову цього державного
виконавця від 04.03.2013 р. про повернення
виконавчого документа стягувачу
визнано протиправними, зазначену
постанову скасовано. Бездіяльність
старшого державного виконавця Кушнір
Л.В. та ВПВР ДВС України щодо виконання
обов’язку передати виконавче
провадження № 7755215 за виконавчим
листом № 2а-227, виданим Ужгородським
міськрайонним судом 11.09.2007 р., органу
Державної казначейської служби
України визнано протиправною та
зобов’язано їх передати виконавче
провадження № 7755215 за виконавчим
листом № 2а-227, виданим Ужгородським
міськрайонним судом 11.09.2007 р.,
уповноваженому органу Державної
казначейської служби України зі
збереженням черговості виконання щодо
ОСОБА_1 постанови Ужгородського
міськрайонного суду від 01.03.2007 р. у
справі № 2а-227/07, яка існувала станом на
04.03.2013 р.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.08.2014 р.
постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 15.05.2013 р.
скасовано, у адміністративному позові
відмовлено.

Копію вказаної постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
заявником отримано у вересні 2014 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
доводи заявника є обґрунтованими і
причину пропуску строку для
пред’явлення виконавчого листа до
виконання слід визнати поважною і
поновити пропущений строк.

На підставі викладено, керуючись ст. 261
КАС України, ст.ст. 22, 24 Закону України
«Про виконавче провадження» суд,

У Х В А Л И В:

Поновити строк пред’явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
Ужгородським міськрайонним судом
11.09.2007 р. з урахуванням ухвали
Ужгородського міськрайонного суду від
10.12.2012 р. про зміну способу і порядку
виконання постанови Ужгородського
міськрайонного суду від 01.03.2007 р. у
справі № 2а-227/07 шляхом проведення
стягнення 16440 грн. грошової компенсації
за неодержане службове обмундирування
з Державної судової адміністрації
України.

Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Ужгородський міськрайонний суд
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Головуюча

Сарай А.І.