Справа № 826/11014/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 листопада 2014 року №
826/11014/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Кротюка О.В., суддів
Бояринцевої М.А., Мазур А.С., розглянув в
порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства праці та соціальної
політики України Міністра
соціальної політики України Денісової
Л.Л. провизнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії. О Б С Т А В И Н
И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом
до Міністерства соціальної політики
України, міністра Міністерства
соціальної політики України Денисової
Л.Л..

Позивач просить суд:

1. Визнати протиправною відмову
Міністерства соціальної політики
України виконати вимоги пункту 5
постанови Кабінету Міністрів України
№ 51 від 20.01.1997 року про здійснення
контролю за дотриманням Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
покладеного на Міністерство праці та
соціальної політики.

2. Визнати протиправною
відсутність контролю за виконанням
Конституції України, актів Кабінету
міністрів України в апараті
Мінсоцполітики України з боку міністра
Міністерства соціальної політики
України Денисової Л.Л., що вона
зобов'язана робити відповідно до
пункту 10 (абзац 5) Положення про
Міністерство соціальної політики
України, затвердженого Указом
Президента України № 389/2011 від 6 квітня
2011 року.

3. Зобов'язати Міністерство
соціальної політики України та
міністра Міністерства соціальної
політики України Денісову Л.Л. прийняти
передбачені законом міри для
дотримання Порядку видачі посвідчень
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
вимог пункту 5 постанови Кабінету
Міністрів України № 51 від 20.01.1997 року та
пункту 10 (абзац 5) Положення про
Міністерство соціальної політики
України, затвердженого Указом
Президента України № 389/2011 від 6 квітня
2011 року.

Відповідачі заперечили проти позовних
вимог, з підстав, викладених у
письмовому запереченні, долученому до
матеріалів справи.

У відповідності до положень ч.6 ст.128 КАС
України судом ухвалено про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Міністра
соціальної політики України Денисової
Л.Л. зі скаргою від 25 червня 2014 року
(далі - Скарга). З огляду на викладені у
скарзі обставини заявник просив:
надати йому завірені витяги з
протоколів і роз'яснити порядок їх
оскарження; роз'яснити порядок
поновлення статусу учасника
ліквідації аварії на ЧАЕС, прийняти
міри та повідомити його про включення
до реєстру ліквідаторів аварії на ЧАЕС.

За наслідком вказаного звернення
питання ОСОБА_1 відносно реалізації
ним, встановлених законом, пільг не
вирішено.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під
час прийняття постанови суд вирішує,
зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Питання порушення прав та інтересів
позивача обумовлено наступними
обставинами.

Так, 27.12.2012 року Комісія зі спірних
питань Міністерства соціальної
політики України прийняла рішення про
визнання безпідставним видачу ОСОБА_1
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (протокол № 56
від 27.12.2012 року).

За результатом оскарження ОСОБА_1 цього
рішення, 06 серпня 2013 року Харківський
окружний адміністративний суд
постановив:

«Скасувати рішення Комісії зі спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
Міністерства соціальної політики
України в частині визнання
безпідставною видачу посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 2(1)
ОСОБА_1, оформлене протоколом № 56 від
27.12.2012 року» - постанова суду по справі
№ 820/4193/13-а, набрала законної сили 30.08.2013
року.

Згідно протоколу № 72 27.03,03.04.2014 року
Комісії зі спірних питань Міністерства
соціальної політики України
відповідно до рішення Харківського
окружного адміністративного суду від
06.08.2013 року (справа 820/1193-13-а) рішення
Комісії від 27.12.2012 року № 56 в частині
визнання безпідставною видачу
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 2 (1) скасовано.

Але, як зазначає позивач, станом на
сьогодення, по прямій вказівці
Мінсоцполітики України, права ОСОБА_1
на пільги та соціальні гарантії,
передбачені Законом України «Про
статус і соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» грубо порушуються і
ОСОБА_1, фактично, зоставлений без
соціального захисту.

Вказане обмовлено тим, що Управління
праці та соціального захисту населення
Лозівської міської ради Харківської
області відмовляється поновити
соціальні виплати, передбачені Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 797-ХІІ від 28.02.1991 року, посилаючись на
заборону Мінсоцполітики України та
Департаменту соціального захисту
населення Харківської обласної
адміністрації.

Позивач вказує на відмову Міністерства
соціальної політики України
виконувати вимоги пункту 5 Постанови
КМ України № 51 від 20.01.1997 (далі -
Постанова) якою затверджено «Порядок
видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Порядок) року щодо
здійснення контролю за дотриманням
Порядку видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Щодо вказаного суд зазначить наступне.

Так, дійсно пунктом 5 Постанови
встановлено, що контроль за
дотриманням Порядку видачі посвідчень
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, покласти на
Міністерство праці та соціальної
політики.

Згідно пункту 1 Порядку, останній
регулює правила видачі посвідчень
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС і потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Ключовим в цьому питанні контролю є
його предмет - «видача і перереєстрація
відповідних посвідчень» особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем долучено копію посвідчення
особи, яка постраждала внаслідок
чорнобильської катастрофи (категорія
1), на якому проставлено штамп
"Перереєстровано", та додано відповідну
вкладку до посвідчення.

Згідно частини 3, 4 ст.65 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (№ 796-XII від
28.02.1991) посвідчення "Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи" є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом. Порядок видачі посвідчень
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Отже, позивач має відповідне
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок чорнобильської катастрофи
(категорія 1), яке підтверджує його
статус та надає права на користування
пільгами, встановлені Законом (№ 796-XII
від 28.02.1991).

Вказане зумовлює безпідставність
позовних вимог, в тому числі і відносно
зобов'язання міністерства прийняти
міри для дотримання Порядку, оскільки
жодних проблем з предметом контролю,
встановленого пунктом 5 Постанови у
позивача немає.

Щодо відсутності контролю за
виконанням Конституції України, актів
КМ України в апараті Мінсоцполітики
України з боку міністра (в розрізі
питання ОСОБА_1.) суд зазначить
наступне.

Як встановлено судом з пояснень
представників позивача, матеріалів
справи, права та інтереси позивача
фактично порушуються Управлінням
праці та соціального захисту населення
Лозівської міської ради Харківської
області, яке відмовляється поновити
соціальні виплати, передбачені Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 797-ХІІ від 28.02.1991 року, посилаючись на
заборону Мінсоцполітики України та
Департаменту соціального захисту
населення Харківської обласної
адміністрації.

У своїй Скарзі позивач жодних питань
щодо Управління праці та соціального
захисту населення Лозівської міської
ради Харківської області щодо відмови
поновити соціальні виплати,
передбачені Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 797-ХІІ
від 28.02.1991 року, не порушував. А тому
говорити про відсутність з боку
міністра контролю виконання
законодавства відносно позивача в цій
частині є необґрунтованим та
безпідставним. Такий контроль може
бути реалізований безпосередньо за
наслідком звернення громадянина, в
якому вказано об'єкт (суспільні
відносини у відповідній сфері) та
предмет (рішення та/або дії суб'єкта
владних повноважень, які порушують
права особи).

Таким чином, підстави для задоволення
позову відсутні.

Оскільки позивач не заявляє позовні
вимоги в розрізі ЗУ «Про звернення
громадян», то суд не надає оцінку дій
(бездіяльності) відповідача міністра,
що розгляду Скарги.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС
України. Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги в порядку і строки,
встановлені ст..186 КАС України.

Головуючий Суддя
О.В. Кротюк

Судді
М.А. Бояринцева

А.С. Мазур