Справа № П/811/3321/14
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
Справа № П/811/3321/14

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Притула К.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом в якому просить визнати
протиправними скасувати податкові
повідомлення-рішення Кіровоградської
об'єднаної держаної податкової
інспекції.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач зазначив, що
Кіровоградскою об'єднаною державною
податковою інспекцією було проведено
невиїзну позапланову документальну
перевірку ФОП ОСОБА_1 (р.н. НОМЕР_1) з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ
"Глобал-торг"(код ЄДРПОУ 3729827) за період
з 01.06.2011 року по 31.08.2011року, внаслідок
чого було складено акт від 13.08.2014 року
№577/11-23-17-01/НОМЕР_1.

На підставі проведеної перевірки,
позивачем отримані податкові
повідомлення-рішення від 22
серпня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 7375,00 грн., з
якої основного платежу - 5900,00 грн.,
штрафних фінансових санкцій - 1475,00 грн.,
від 22 серпня 2014 року № 1 про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
на загальну суму 6452,81 грн., з якої
основного платежу - 5162,25 грн., штрафних
фінансових санкцій - 1290,56 грн., від 22
серпня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
адміністративними штрафами на суму
510,00 грн. та рішення № від 22.08.2014
року про застосування штрафних санкцій
за донарахування територіальним
органом доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на суму 13733,30 грн., з якої
донараховано згідно перевірки - 11942,00
грн., штрафних санкцій - 1791,30 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем при
прийнятті оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску були порушені норми чинного
законодавства, а тому просить дані
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, від нього
надійшла заява про розгляд справи без
його участі, в якій зазначено, що
позовні вимоги він підтримує у повному
обсязі та просить задовольнити,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про місце, день
та час розгляду справи був
повідомлений належним чином. До суду
надійшло клопотання про розгляд справи
без його участі, де зазначено, що
відповідач позовні вимоги не визнає та
просить відмовити в їх задоволені.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовими
особами відповідача було проведено
позапланову документальну перевірку
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.
НОМЕР_1) з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ прийняті:
податкові повідомлення-рішення від 22
серпня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 7375,00 грн., з
якої основного платежу - 5900,00
грн"Глобал-торг"(код ЄДРПОУ 3729827) за
період з 01.06.2011 року по 31.08.2011року (а. с.
7-34).

В акті № 577/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 13.08.2014 року
зазначено, що перевіркою зокрема
встановлено порушення:

- п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу
України - завищено валові витрати на
загальну суму 34415,00 грн., в тому числі за
2011 рік в сумі 34415,00 грн., в результаті
чого донараховано податок на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на
загальну суму 5162,25 грн., в тому числі за
2011 рік - 5162,25 грн.;

- п.198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України - донараховано податок на
додану вартість в сумі 5900,00 грн., в тому
числі за липень 2011 року в сумі 2950,00 грн.,
за серпень 2011 року - в сумі 2950,00 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" перевіркою
донараховано ЄСВ на загальну суму 11942,00
грн., в тому числі за 2011 рік - 11942,00 грн.

22 серпня 2014 року на підставі акту
перевірки Кіровоградською об'єднаною
державною податковою інспекцією.,
штрафних фінансових санкцій - 1475,00 грн.,
від 22 серпня 2014 року № 1 про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
на загальну суму 6452,81 грн., з якої
основного платежу - 5162,25 грн., штрафних
фінансових санкцій - 1290,56 грн., від 22
серпня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
адміністративними штрафами на суму
510,00 грн. та рішення № від 22.08.2014
року про застосування штрафних санкцій
за донарахування територіальним
органом доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на суму 13733,30 грн., з якої
донараховано згідно перевірки - 11942,00
грн., штрафних санкцій - 1791,30 грн.(а. с.
39-42).

В Акті перевірки зазначено, що до
Кіровоградської ОДПІ надійшов акт
перевірки від 25.04.2014 року №4/11-28-22-02/37297827
"Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
"Глобал-торг" з питань дотримання вимог
податкового законодавства,
правильності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість та валових
доходів та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємства за
період з 01.10.2010 по 31.12.2013".

Згідно зазначеного акту не
підтверджено реальність здійснення
господарських операцій ПП "Глобал Торг"
, по взаємовідносинах з
ФОП ОСОБА_1 за червень 2011 року в сумі 983,00
грн., за липень 2011 року в сумі 2950,00 грн.,
за серпень 2011 року в сумі 2950,00 грн.

Згідно п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. Об'єктом оподаткування
фізичних осіб-підприємців є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно п. 177.4. ст. 177 ПК України до
переліку витрат фізичних
осіб-підприємців, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу («Податок на
прибуток підприємств»).

Тобто, норма п. 177.4. ст. 177 ПК України є
відправною нормою, яка вказує на те, що
витрати суб'єкта господарювання, який
не є платником податку на прибуток, але
надає звітність про доходи від заняття
підприємницької діяльністю,
формуються у тому ж порядку як у
платників податку на прибуток.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 зазначеної
статті передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
із банківського рахунку платника
податку в оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбавання товарів (робіт, послуг), до
складу валових витрат та сплачених сум
ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг),
до складу податкового кредиту. До таких
підстав віднесено: наявність
господарської операції, понесення
витрат, у зв'язку з господарської
діяльністю платника, сплата податку на
додану вартість у вартості товарів
(робіт, послуг), факт сплати податку на
додану вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними.

Крім того, відповідно до п.п.134.1 п. 134.1 ст.
134 ПК України об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу;

Згідно п.135.2 ст.135 ПК України доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Отже, зміст вказаних норм Податкового
кодексу України вказує на те, що однією
з необхідних умов для віднесення
витрат на придбання
товарно-матеріальних цінностей до
валових витрат, є наявність первинних
документів, які підтверджують факт
отримання доходу, який виник у зв'язку з
подальшою реалізацією
товарно-матеріальних цінностей.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач протягом перевіреного періоду
мав господарські взаємовідносини з ПП
"Глобал-Торг".

На підтвердження реальності виконаних
робіт позивачем надано копії первинних
бухгалтерських документів, які
підтверджують здійснення
господарських операцій між ПП ФОП
ОСОБА_1 та його контрагентом, а саме:
Договір поставки товарів № 1/6 від 01.06.2011
р. (а.с. 50-51), копії накладних, копії
товарно-транспортних накладних, копії
податкових накладних та банківські
виписки.

З огляду на викладене, судом
встановлено, що позивач мав право в
спірному періоді віднести до складу
податкового кредиту суму ПДВ сплачену
у складі вартості товарів (робіт,
послуг) по даних взаємовідносинах.

Посилання відповідача на акти
перевірки по контрагенту, складеного
посадовими особами податкових органів
за місцем його реєстрації, як на доказ
нікчемності угод, суд до уваги не
приймає, оскільки вказаними актами
жодним чином не спростовується факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та контрагентами, а зібрані у
справі докази повністю спростовують як
висновки акту перевірки позивача так і
акту перевірки контрагентів.

Крім того, висновки акту перевірки не
можуть вважатись беззаперечним
доказом нікчемності угод між позивачем
та вказаними підприємствами, оскільки
є суб'єктивною точкою зору посадових
осіб податкового органу і носять лише
характер припущень.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 6
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984 та
зареєстрованого в Мін'юсті України 12
січня 2011 р. за № 34/18772, факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

В даному випадку акт перевірки
відповідача не містить посилань на
первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку позивача та можуть
підтвердити наявність виявлених
порушень.

Отже, відповідачем безпідставно,
всупереч фактичним обставинам справи
зроблено висновок про нікчемність угод
позивача.

Суд критично оцінює твердження
відповідача, що фінансово-господарські
угоди між позивачем та вищезазначеними
контрагентами є нікчемними.

Так, станом на час укладення позивачем
з даним контрагентом договорів та їх
виконання, останній був зареєстрований
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та на
час здійснення господарських операцій
з позивачем, був платником податку на
додану вартість.

У відповідності з вимогами частин 2, 3
ст.215 ЦК України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. При цьому підставою
недійсності правочину у відповідності
до ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, ч. 1 ст.203 ЦК України. Недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

У відповідності до вимог ст.228 ЦК
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Нікчемні правочини характеризуються
таким ознаками як спрямованість на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина або знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року: "...вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності відповідної
суперечки. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину".

Отже, за наявності ознак нікчемності
правочину податкові органи можуть лише
звертатися до судів з позовами про
стягнення в доход держави коштів,
отриманих по правочинах, здійснених з
метою, що свідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, посилаючись на
їх нікчемність, а також подавати позови
до підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб, щодо визнання
оспорюванних правочинів недійсними та
застосування визначених
законодавством заходів.

При цьому, одним з основних завдань
органів державної податкової служби є
здійснення контролю дотримання
податкового законодавства і надання
роз'яснень законодавства з питань
оподаткування платникам податків.
Жодним законом не передбачено право
органу державної податкової служби
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення № від 22.08.2014
року, яким до позивача застосовано
штраф у розмірі 510 грн., то у
відповідності до п.85.2 ст.85 ПК України,
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки. Пункт 5.2
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 року
визначає, що у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів.

Таким чином, документами, які
підлягають перевірці є первинні
документи, на підставі яких платником
податків формуються показники
податкової звітності, зокрема, по
податку на додану вартість.

Відповідачем до суду надано копію
запиту від 12.06.2014 року про витребування
у ФОП ОСОБА_1 первинних документів, на
підтвердження взаємовідносин з ПП
"Глобал - торг" (а.с. 94). Вказаний запит
направлено на адресу позивача 12.06.2014
року та отримано ним 08.07.2014року, тобто
до початку перевірку.

Доказів направлення запиту щодо
витребування документів під час
перевірки суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, про
неправомірність прийняття
Кіровоградською ОДПІ податкових
повідомлень-рішень від 22.08.2014 року
№, № 1 та №, а тому
позовні вимоги, підлягають
задоволенню.

Щодо рішення №004501701 від 22.08.2014 р року
суд зазначає наступне.

Вищезазначене рішення прийнято з
огляду на висновки відповідача щодо
заниження витрат при визначенні
оподатковуваного доходу.

У зв'язку з тим, що неправомірного
заниження витрат позивачем вчинено не
було, хибним є висновок відповідача про
порушення позивачем п.п. 2.1 ст. 7, п. 11 ст. 8
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
оскільки втрати, понесені позивачем є
операційними, а тому і не повинен
сплачуватись єдиний внесок

Отже, доводи відповідача стосовно
завищення ФОП ОСОБА_1 податку з доходів
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності та
заниження суми єдиного внеску є такими,
що суперечать письмовим доказам
наявним в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати в розмірі
562,00 грн. здійснені позивачем,
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в

Позовні вимоги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними скасувати
податкові повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної держаної
податкової інспекції від 22 серпня 2014
року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 7375,00 грн., з якої
основного платежу - 5900,00 грн., штрафних
фінансових санкцій - 1475,00 грн., від 22
серпня 2014 року № 1 про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на
загальну суму 6452,81 грн., з якої
основного платежу - 5162,25 грн., штрафних
фінансових санкцій - 1290,56 грн., від 22
серпня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
адміністративними штрафами на суму
510,00 грн. та рішення № від 22.08.2014
року про застосування штрафних санкцій
за донарахування територіальним
органом доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на суму 13733,30 грн., з якої
донараховано згідно перевірки - 11942,00
грн., штрафних санкцій - 1791,30 грн.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 562,00 грн.

Постанова відповідно до ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в 10-
денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Притула
К.М.