Справа № 591/4463/14-а
Суддя: Шелєхова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4463/14-а Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

при секретарі - Москаленко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Суми справу
за адміністративним позовом
приватного підприємства «Фабрика
реклами» до Виконавчого комітету
Сумської міської ради про визнання
протиправними та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати з моменту його прийняття
рішення Виконавчого комітету Сумської
міської ради від 17 грудня 2013 року № 650
«Про затвердження правил розміщення
зовнішньої реклами та території м.
Суми», оскільки вищеназване рішення
відповідачем прийняте з порушенням
порядку прийняття регуляторного акту,
суперечить нормам діючого
законодавства України, порушує права
підприємства як розповсюджувача
зовнішньої реклами, в зв'язку з чим
підлягає скасуванню. Свої вимоги
мотивує тим, що оскаржуване рішення
відповідача встановлює порядок
розміщення зовнішньої реклами на
території м. Суми та розміри плати за
тимчасове користування місцем для
розміщення зовнішньої реклами, тобто
підпадає під означення регуляторного
акту і процедура його прийняття
регулюється Законом України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності».

В аналізі регуляторного впливу,
підготовленому відповідачем, не
зазначені причини та умови виникнення
проблеми; не визначені суб'єкти, на яких
проблема справляє негативний вплив; не
наведена оцінка впливу зовнішніх
факторів на дію акта з визначенням та
порівнянням позитивних і негативних
обставин, які можуть впливати на
виконання вимог акта; не наведена
оцінка можливості впровадження та
виконання вимог акта органами
державної влади і органами місцевого
самоврядування, фізичними та
юридичними особами; не визначена
характеристика механізму повної або
часткової компенсації можливої шкоди у
разі настання очікуваних наслідків дії
акта.

В аналізі регуляторного впливу,
підготовленому відповідачем, взагалі
відсутні обов'язкові для аналізу
регуляторного впливу чинники ( п. 10
Методики): розмір надходжень до
державного та місцевих бюджетів і
державних цільових фондів, пов'язаних з
дією акта; кількість суб'єктів
господарювання та/або фізичних осіб, на
яких поширюватиметься дія акта; розмір
коштів і час, що витрачатимуться
суб'єктами господарювання та/або
фізичними особами, пов'язаними з
виконанням вимог акта; рівень
поінформованості суб'єктів
господарювання та/або фізичних осіб з
основних положень акта».

П.4.4.6 Правил розміщення реклами на
території м. Суми, затверджених
оскаржуваним рішенням, встановлено:
«Робочий орган може надавати
тимчасовий дозвіл строком до одного
місяця на розміщення рекламних засобів
з інформацією про проведення
культурно-масових заходів, рекламних
компаній, виставок, шоу...».
Вищевказаний пункт суперечить ст.16
Закону України «Про рекламу» оскільки
надання дозволів на розміщення
зовнішньої реклами є виключною
компетенцією виконавчих комітетів
відповідних рад і не може бути передана
(делегована) іншим органам, зокрема
робочому органу.

Правила розміщення реклами на
території м. Суми взагалі не
встановлюють строків для прийняття
Виконавчим органом ради відповідного
рішення, що суперечить нормам п.20
Типових правил розміщення зовнішньої
реклами, якими імперативно
встановлено: «Виконавчий орган ради
протягом п'яти робочих днів з дати
одержання зазначених пропозицій
приймає рішення про надання дозволу
або про відмову у його наданні». Згідно
п.29 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, повноваженнями
стосовно продовження строку дії
дозволу наділений робочий орган».
Всупереч вищевказаним вимогам
Постанови Кабінету Міністрів України
Правила розміщення реклами на
території м. Суми делегували ці
повноваження виконавчому органу ради,
а саме: «рішення про продовження строку
дії дозволів приймає виконавчий орган
ради за поданням робочого органу».
Всупереч вимогам постанови Кабінету
Міністрів України оскаржуване рішення
розширює перелік підстав для
скасування дозволу, зокрема додає
наступні підстави: невідповідність
конструктивного рішення розташованого
рекламного засобу затвердженому
проектному рішенню; порушення вимог
цих Правил та Правил благоустрою м.
Суми. При цьому Кабінет Міністрів
України імперативно передбачає:
«Перелік підстав для скасування
дозволу є вичерпним».

П.10 Правил встановлені типи рекламних
засобів. При цьому згідно ч.2 ст.10.1
встановлено, що «Розміщення
спеціальних конструкцій, які не
увійшли до переліку типів рекламних
засобів, здійснюється у всіх зонах за
індивідуальними проектами,
узгодженими з начальником управління
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради.»

Даний пункт оскаржуваного рішення
суперечить нормам Закону України «Про
рекламу», Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, оскільки: по-перше,
Законом України «Про рекламу» та
Типовими правилами розміщення
зовнішньої реклами імперативно
встановлені обмеження та заборони
стосовно розміщення об'єктів
зовнішньої реклами. При цьому жодним з
вищеназваних нормативних та
законодавчих актів не встановлено
заборон чи обмежень в залежності від
типу рекламного засобу; по-друге,
жодним законодавчим чи нормативним
актом начальником управління
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради чи будь-яка інша
посадова особа робочого органу не
наділена повноваженнями по узгодженню
форми та типу об'єкту зовнішньої
реклами.

П.13.5 Правил встановлено: «У разі
порушення порядку розміщення
зовнішньої реклами, що визначений цими
Правилами, договірних зобов'язань чи
діючого законодавства про рекламу, а
також затверджених правил благоустрою
м. Суми рекламні засоби підлягають
демонтажу у порядку, що затверджується
відповідним рішенням виконавчого
органу ради.

Даний пункт Правил суперечить нормам
як Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, так іп.13.3 самих
Правил розміщення реклами на території
м. Суми, оскільки:

П.46 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, п.13.3 Правил
розміщення реклами на території м. Суми
імперативно передбачені дії органів
місцевого самоврядування в разі
виявлення порушень: у разі порушення
порядку розповсюдження та розміщення
реклами уповноважена особа органу,
який здійснює контроль за додержанням
цих Правил, звертається до
розповсюджувача зовнішньої реклами з
вимогою усунення порушень у визначений
строк; у разі невиконання цієї вимоги
орган, який здійснює контроль, подає
інформацію спеціально уповноваженому
органу виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Права відповідача самостійно
застосовувати до розповсюджувачів
санкції за порушення законодавства про
рекламу не передбачено ні Законом
України «Про рекламу», ні Законом
України «Про місцеве самоврядування»,
ні Типовими правилами розміщення
зовнішньої реклами».

Крім цього, відповідно до
оскаржуваного акту значно
збільшуються розміри плати за право
тимчасового використання місць (для
розташування об'єктів зовнішньої
реклами) - в два, а в деяких випадках і
більше разів.

Вищевказане необгрунтоване збільшення
розміру плати за право тимчасового
використання місць беззаперечно
призведе до значного підвищення в
цілому вартості розміщення реклами в
місті Суми, що, в свою чергу, може
призвести до суттєвого скорочення
ринку зовнішньої реклами і, як
наслідок, зменшення надходжень до
місцевого бюджету та скорочення
робочих місць.

Крім того, збільшення тарифів на
розміщення зовнішньої реклами може
мати своїм наслідком усунення з ринку
міста значної кількості невеликих
рекламних агентств, які вимушені
будуть за таких умов або припинити свою
діяльність, а це, в свою чергу, створить
умови для монополізації ринку
декількома великими операторами.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, вважає, що
підстав для скасування вказаного
рішення не має, рішення є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
діючого законодавства, а тому в
задоволенні позову просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позов задоволенню не
підлягає з таких підстав:

Згідно ст.69 КАС доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи. При цьому належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

судом встановлено, що 17 грудня 2013 року
виконавчим комітетом Сумської міської
ради прийнято рішення № 650 «Про
затвердження Правил розміщення
зовнішньої реклами на території м.
Суми» (надалі - Правила). Вказаним
рішенням затверджено Правила
розміщення вивісок в м. Суми (надалі -
Правила розміщення вивісок).

Вказаний регуляторний акт направлений
на удосконалення правового
регулювання відносин у сфері
благоустрою території міста Суми під
час розміщення реклами та вивісок на
об'єктах благоустрою та здійснення
самоврядного контролю у сфері
благоустрою міста Суми, захисту прав та
інтересів мешканців міста та суб'єктів
господарювання.

Пунктом 13 ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, питання надання дозволу, в
порядку встановленому законодавством,
на розміщення реклами є власними
(самоврядними) повноваженнями
віднесеними до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
рекламу» розміщення зовнішньої
реклами у населених пунктах
провадиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад та в
порядку, встановленому цими органами
на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2003 року № 2067 були затверджені
Типові правила розміщення зовнішньої
реклами (надалі - Типові правила).

Ст. 140 Конституції України надає право
органам місцевого самоврядування
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
та законів України.

Відповідно до ст.ст. 10, 20, 40 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів», організація благоустрою та
здійснення самоврядного контролю за
станом благоустрою та утриманням
територій населених пунктів,
здійснюється сільськими, селищними,
міськими радами та їх виконавчими
органами, рішення яких є обов'язковими
на відповідній території. Аналогічна
норма міститься і в пункті «а»
підпункту 7 статті 30 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів», до
об'єктів благоустрою, зокрема
віднесено, вулиці, прибудинкові
території, території загального
користування, дороги, тощо.

Ст. 21 Закону України «Про благоустрій
населених пунктів» передбачено, що
елементами благоустрою є засоби та
обладнання зовнішнього освітлення та
зовнішньої реклами, інформаційні
стенди, дошки, вивіски.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської ради може розглядати
і вирішувати питання, віднесені цим
Законом до відання виконавчих органів
ради.

Ст. 40 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що виконавчі органи місцевих рад крім
повноважень визначених цим Законом,
здійснюють й інші надані їм законом
повноваження.

Статтею 14 Закону України «Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської
діяльності»передбачено, що
регуляторні органи публікують у
друкованих засобах масової інформації
та/або розміщують на своїх офіційних
сторінках у мережі Інтернет або
оприлюднюють в інший спосіб, у тому
числі через телебачення і радіо,
інформацію про здійснення ними
регуляторної діяльності.

На виконання вимог статті 9 вказаного
Закону, оголошення про оприлюднення,
проекту регуляторного акту - проект
рішення виконавчого комітету Сумської
міської ради «Про затвердження правил
розміщення зовнішньої реклами у м.
Суми» та аналіз регуляторного впливу
цього документу оприлюднено 18.10.2013 року
на офіційному сайті Сумської міської
ради за електронною адресою:
http://www.meria.sumy.uа.

Розробником проекту встановлено
місячний строк для надання зауважень
та пропозицій стосовного даного
проекту.

Всі пропозиції та зауваження, що
надійшли до управління містобудування
та земельних відносин Сумської міської
ради в термін з 18.10.2013 року по 18.11.2013 року
від юридичних та фізичних осіб, їх
об'єднань були розглянуті розробником
проекту. Обґрунтовані зауваження та
пропозиції були враховані, а
необґрунтовані мотивовано відхилені,
за наслідками чого до проекту рішення
були внесені відповідні зміни.

На виконання приписів ст. 12 Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності»
оскаржуваний регуляторний акт
опублікований на офіційному сайті
Сумської міської ради.

Стаття 36 Закону України «Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності»
містить положення про те, що
регуляторний акт не може бути
прийнятий або схвалений уповноваженим
на це органом чи посадовою особою
місцевого самоврядування, якщо наявна
хоча б одна з таких обставин: відсутній
аналіз регуляторного впливу, проект
регуляторного акта не був
оприлюднений.

Приймаючи до уваги положення статті 36
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» твердження
позивача стосовно порушення процедури
прийняття рішення є безпідставними.

Аналіз регуляторного впливу був
підготовлений управлінням
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради з метою
одержання зауважень та пропозицій у
відповідності з статтею 8 Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.03.2004 №308 «Про затвердження
методик проведення аналізу впливу та
відстеження результативності
регуляторного акта».

Позивач скористався своїм правом та
надав пропозиції та зауваження до
проекту регуляторного акту, які були
розглянуті розробником проекту
регуляторного акту - управлінням
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради та позивачу була
надана відповідь.

Слід зазначити, що викладені позивачем
в пропозиції зауваження до проекту
рішення про затвердження Правил
розміщення зовнішньої реклами у м. Суми
стосувалися пункту 12 проекту рішення
«Зонування території м. Суми для
розміщення зовнішньої реклами»,
додатку 4 до проекту рішення «Положення
про Комісію з питань розміщення
зовнішньої реклами в м. Суми» та пункту
4.2.2 проекту рішення, яким визначено
перелік документів, які повинен подати
заявник для розміщення рекламного
засобу на будівлі чи споруді.

Жодних із цих пунктів не зазначений в
позовній заяві як такий, що суперечить
закону та порушує права та законні
інтереси позивача.

Натомість, у позовній заяві зазначено
пункти 4.5, 4.4.6, 10, 13,5 Правил, додаток 2 до
оскаржуваного рішення, які на думку
позивача суперечать закону та
порушують його права, хоча на момент
подання зауважень та пропозицій до
проекту регуляторного акту позивач не
вважав їх такими.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що виконавчим комітетом Сумської
міської ради були виконані вимоги по
дотриманню порядку прийняття
регуляторного акта, в повному обсязі
дотримана процедура прийняття
виконавчим комітетом Сумської міської
ради рішення № 650 «Про затвердження
правил розміщення зовнішньої реклами
на території міста Суми» від 17.12.2013р. та
відсутні підстави визначені для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Порядок розміщення зовнішньої реклами
на території України визначається
Законом України «Про рекламу». У
відповідності до ч.1 ст. 16 Закону:
«Розміщення зовнішньої реклами у
населених пунктах провадиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, та в порядку,
встановленому цими органами на
підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України». Постановою Кабінету
Міністрів України №2067 від 29.12.2003 р.
затверджені Типові правила розміщення
зовнішньої реклами. При цьому, згідно
п.3 вищевказаної Постанови КМУ на
центральні і місцеві органи виконавчої
влади, органи місцевого самоврядування
покладено обов'язок привести власні
нормативно-правові акти у
відповідність із цією постановою.

П.4.4.6 Правил розміщення реклами на
території м. Суми, затверджених
оскаржуваним рішенням, встановлено:
«Робочий орган може надавати
тимчасовий дозвіл строком до одного
місяця на розміщення рекламних засобів
з інформацією про проведення
культурно-масових заходів, рекламних
компаній, виставок, шоу…».
Вищевказаний пункт суперечить ст.16
Закону України «Про рекламу» оскільки
надання Дозволів на розміщення
зовнішньої реклами є виключною
компетенцією виконавчих комітетів
відповідних рад і не може бути передана
(делегована) іншим органам, зокрема
робочому органу.

П.4.5 Правил регламентує порядок
прийняття рішення про надання дозволу
виконавчим органом ради та відмови у
його наданні. Згідно п.4.5.2 Правил
«Виконавчий орган ради приймає рішення
про надання дозволу або відмову у його
наданні».

Однак Правила розміщення реклами
на території м. Суми взагалі не
встановлюють строків для прийняття
Виконавчим органом ради відповідного
рішення, що суперечить нормам п.20
Типових правил розміщення зовнішньої
реклами, якими імперативно
встановлено: «Виконавчий орган ради
протягом п'яти робочих днів з дати
одержання зазначених пропозицій
приймає рішення про надання дозволу
або про відмову у його наданні».

П.29 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами встановлює порядок
продовження строку дії дозволу: «Строк
дії дозволу продовжується на підставі
заяви, яка подається робочому органу
розповсюджувачем зовнішньої реклами у
довільній формі не пізніше ніж за один
місяць до закінчення строку дії
дозволу. Продовження строку дії
дозволу фіксується в журналі
реєстрації з внесенням відповідних
змін у дозвіл». Тобто, повноваженнями
стосовно продовження строку дії
дозволу наділений робочий орган».

Всупереч вищевказаним вимогам
Постанови Кабінету Міністрів України
Правила розміщення реклами на
території м. Суми делегували ці
повноваження виконавчому органу ради,
а саме: «рішення про продовження строку
дії дозволів приймає виконавчий орган
ради за поданням робочого органу».

П.31 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами встановлює
підстави для скасування дозволу до
закінчення строку його дії, а саме:
«Дозвіл скасовується до закінчення
строку дії на підставі рішення
виконавчого органу ради за письмовою
заявою розповсюджувача зовнішньої
реклами, у разі невикористання місця
розташування рекламного засобу
безперервно протягом шести місяців або
непереоформлення дозволу в
установленому порядку». При
цьому Кабінет Міністрів України
імперативно передбачає: «Перелік
підстав для скасування дозволу є
вичерпним».

Всупереч вищенаведеним вимогам
Постанови Кабінету Міністрів України
оскаржуване рішення розширює перелік
підстав для скасування дозволу,
зокрема додає наступні підстави:

- невідповідність конструктивного
рішення розташованого рекламного
засобу затвердженому проектному
рішенню;

- порушення вимог цих Правил та Правил
благоустрою м. Суми.

П.10 Правил встановлені типи рекламних
засобів. При цьому згідно ч.2 ст.10.1
встановлено, що «Розміщення
спеціальних конструкцій, які не
увійшли до переліку типів рекламних
засобів, здійснюється у всіх зонах за
індивідуальними проектами,
узгодженими з начальником управління
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради.» Даний пункт
оскаржуваного рішення суперечить
нормам Закону України «Про рекламу»,
Типових правил розміщення зовнішньої
реклами, оскільки:

по-перше, Законом України «Про рекламу»
та Типовими правилами розміщення
зовнішньої реклами імперативно
встановлені обмеження та заборони
стосовно розміщення об'єктів
зовнішньої реклами. При цьому жодним з
вищеназваних нормативних та
законодавчих актів не встановлено
заборон чи обмежень в залежності від
типу рекламного засобу;

по-друге, жодним законодавчим чи
нормативним актом начальником
управління містобудування та
земельних відносин Сумської міської
ради чи будь-яка інша посадова особа
робочого органу не наділена
повноваженнями по узгодженню форми та
типу об'єкту зовнішньої реклами.

П.13.5 Правил встановлено: «У разі
порушення порядку розміщення
зовнішньої реклами, що визначений цими
Правилами, договірних зобов'язань чи
діючого законодавства про рекламу, а
також затверджених правил благоустрою
м.Суми рекламні засоби підлягають
демонтажу у порядку, що затверджується
відповідним рішенням виконавчого
органу ради.

Даний пункт Правил суперечить нормам
як Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, так і п.13.3 самих
Правил розміщення реклами на території
м. Суми, оскільки: як П.46 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами, так п.13.3
Правил розміщення реклами на території
м. Суми імперативно передбачені дії
органів місцевого самоврядування в
разі виявлення порушень:

- у разі порушення порядку
розповсюдження та розміщення реклами
уповноважена особа органу, який
здійснює контроль за додержанням цих
Правил, звертається до розповсюджувача
зовнішньої реклами з вимогою усунення
порушень у визначений строк;

- у разі невиконання цієї вимоги орган,
який здійснює контроль, подає
інформацію спеціально уповноваженому
органу виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Права Відповідача самостійно
застосовувати до розповсюджувачів
санкції за порушення законодавства про
рекламу не передбачено ні Законом
України «Про рекламу», ні Законом
України «Про місцеве самоврядування»,
ні Типовими правилами розміщення
зовнішньої реклами».

Враховуючи всі вищевикладені
обставини, суд вважає, що зміст рішення
виконавчого комітету Сумської міської
ради № 650 «Про затвердження правил
розміщення зовнішньої реклами на
території міста Суми» від 17.12.2013р.
суперечить нормам Закону України «Про
рекламу», Постанови Кабінету Міністрів
України №2067 від 29.12.2003 р. «Про
затвердження Типових правил
розміщення зовнішньої реклами».

Посилання представника відповідача на
те, що встановлення строків прийняття
рішення про надання дозволу на
розміщення реклами виконавчим
комітетом буде суперечити вимогам ст.
53 ЗУ «Про місцеве самоврядування» не
заслуговують на увагу, оскільки
діяльність виконавчого комітету
Сумської міської ради повинна
відповідати вимогам діючого
законодавства.

Не є належним обґрунтуванням і
посилання на існування аналогічної
норми у попередньому рішенні
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 05.07.2011 року №450 (пункт 6.5.6 ), яке
визнане пунтком 6 рішення від 17.12. 2013 №
650 таким, що втратило чинність, оскільки
як вже було зазначено вказані пункти
додатку до рішення суперечать вимогам
діючого законодавства. Той факт, що
позивач не оскаржував попереднє
рішення ніяким чином не свідчить про
те, що ніни діюче рішення не порушує
вимог закону.

Представник відповідача
посилається на те, що пунктом 6 Типових
правил визначено перелік повноважень
робочого органу. У цьому переліку
відсутні повноваження у робочого
органу приймати рішення про подовження
строку дії дозволу. Згідно П.29 Типових
правил розміщення зовнішньої реклами
повноваженнями стосовно продовження
строку дії дозволу наділений робочий
орган». А згідно Правил розміщення
реклами на території м. Суми ці
повноваження делеговані виконавчому
органу ради, а саме: «рішення про
продовження строку дії дозволів
приймає виконавчий орган ради за
поданням робочого органу», тобто в
даному випадку також не можна
погодитися із запереченнями суб»єкту
владних повноважень.

Позивач вважає, що оскаржуваним
рішенням необгрунтовано збільшено
розмір плати за тимчасове користування
місцями, що знаходяться у комунальній
власності для розміщення рекламних
засобів.

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування (ратифікована 15.07.1997),
яка встановлює, що головні
повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Згідно змісту ст. 8 ГК України, рішення
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування з
адміністративних та інших відносин
управління, крім
організаційно-господарських, в яких
орган державної влади або орган
місцевого самоврядування є суб'єктом,
наділеним господарською компетенцією,
приймаються від імені цього органу і в
межах його владних повноважень.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів на
побутові, комунальні (крім тарифів на
теплову енергію, централізоване
водопостачання та водовідведення. які
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг), транспортні
та інші послуги.

Стаття 632 ЦК України встановлює, що у
випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

П. 32 Типових правил встановлено, що
плата за тимчасове користування місцем
розташування рекламних засобів, що
перебуває у комунальній власності,
встановлюється у порядку, визначеному
органами місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги положення наведених
норм, встановлення порядку визначення
розміру плати за тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Суми є власним самоврядним
повноваженням виконавчого комітету
Сумської міської ради.

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету
Сумської міської ради встановлено
Порядок визначення розміру плати за
тимчасове користування місцями
розташування рекламних засобів, що
перебувають у комунальній власності
територіальної громади м. Суми (додаток
2).

А отже, виконавчим комітетом Сумської
міської ради прийнято рішення, яке
повністю узгоджується з його
повноваженнями визначеними вище
наведеними правовими нормами.

Встановлення порядку визначення
розміру плати за розміщення реклами на
об'єктах комунальної власності
віднесено законом до власних
самоврядних повноважень виконавчих
органів місцевих ради, проте,
законодавчо не визначено методики
розрахунку базового тарифу за
розміщення зовнішньої реклами на
об'єктах комунальної власності.

Рішення, яким затверджено Порядок
визначення розміру плати за тимчасове
користування місцем, що перебуває у
комунальній власності, для розміщення
рекламних засобів не змінює і не
скасовує будь-яких норм конкретних
законодавчих актів чи правових актів в
цілому, а лише у відповідності до
наданих законом прав та повноважень
визначає розмір плати за розміщення
реклами.

За таких обставин, виконавчий комітет
Сумської міської ради, встановивши
базові тарифи за розміщення зовнішньої
реклами на об'єктах, що перебувають у
комунальній власності не порушив
ніяких норм чинного законодавства.

Посилання позивача, що підвищенням
тарифу для нього створюються
несприятливі економічні умови є
безпідставним, оскільки позивач не
позбавлений права обирати вид
рекламного засобу та зону його
розташування в залежності від
можливості понесення відповідних
затрат.

Що стосується зазначених у п. 6.1. Правил
підстав для скасування дозволу на
розміщення реклами, то пунктом 31
Типових правил встановлено, що дозвіл
скасовується до закінчення строку дії
на підставі рішення виконавчого органу
ради за письмовою заявою
розповсюджувача зовнішньої реклами, у
разі невикористання місця
розташування рекламного засобу
безперервно протягом шести місяців або
непереоформлення дозволу в
установленому порядку. Перелік підстав
для скасування дозволу є вичерпним.

Всупереч вищенаведеним вимогам
Постанови КМУ оскаржуване рішення
розширює перелік підстав для
скасування дозволу, зокрема додає
наступні підстави - невідповідність
конструктивного рішення розташованого
рекламного засобу затвердженому
проектному рішенню, порушення вимог
цих Правил та Правил благоустрою м.
Суми.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне задовольнити вимоги
позивача в частині визнання незаконним
п. п. г, д п. 6.1. додатку до рішення.

Доводи представника відповідача про
те, що розміщення заявником рекламного
засобу, який не відповідає наданому
разом із заявою на отримання дозволу
ескізу рекламного засобу або
спеціальної конструкції з
конструктивним рішенням, свідчить про
надання заявником в документах на
отримання дозволу недостовірної
інформації., а тому встановлена
виконавчим комітетом у підпункті г)
пункту 6.1 Правил підстава для
скасування дозволу відповідає статті
4-1 Закону України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності» не заслуговують на увагу,
оскільки протиречать вищенаведеним
затв. Постановою КМУ Типових правил.

Таким чином, сукупність досліджених
доказів свідчить про часткову
обґрунтованість вимог позивача, в
зв'язку з чим позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9,10, 72, 159-163,171-2 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги приватного
підприємства «Фабрика реклами»
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пп.
4.4.6, 4.5.2, 6.1 «г», «д», 13.5 додатку 1 до
рішення Виконавчого комітету Сумської
міської ради № 650 від 17 грудня 2013 року
«Про затвердження правил розміщення
зовнішньої реклами на території м.
Суми».

В іншій частині позовних вимог
відмовити в зв»язку з їх
необґрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Зарічний
районний суд м. Суми, шляхом подачі
скарги в десятиденний строк з дня
отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Г.В.Шелєхова