Справа № 815/6078/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6078/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року

м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

суддів Андрухіва В.В..
Гусева О.Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2, що виступає в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3 до Державної фіскальної
служби України, Державної податкової
інспекції у м. Южному Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_2, що
виступає в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до
Державної фіскальної служби України
(надалі по тексту відповідач - 1),
Державної податкової інспекції у м.
Южному Головного управління
Міндоходів в Одеській області (надалі
по тексту ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів
в Одеській області або відповідач - 2) в
якому просить: зобов'язати
відповідача-1 вилучити інформацію про
неї, яка була надана під час реєстрації
ф.1П та у подальшому не вносити
інформацію до Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків,
використовуючи цифрові кодифікатори;
зобов'язати відповідача-1 зберегти за
нею форму обліку платників податків (за
прізвищем, іменем та по батькові, роком
народження та за місцем реєстрації -
ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України); зобов'язати
відповідача-2 вилучити інформацію про
неї, яка була надана під час заповнення
ф.1П та у подальшому вести її облік, як
платника податків, за раніше
встановленими формами обліку - без
застосування цифрового ідентифікатора
та ведення обліку платників податків
без використання серії та номеру
паспорту (за прізвищем, іменем та по
батькові, роком народження та за місцем
реєстрації); зобов'язати відповідача-1
та відповідача-2 знищити інформацію про
позивача у Державному реєстрі фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів; зобов'язати
відповідача-2 анулювати проставлену
відмітку про облік платника податків
за серією та номером паспорту від 23.05.2014
року та проставити нову (на стор. 7,8 або
9) відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
цифрового ідентифікатора та завірити
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою; зобов'язати відповідача-2
видати ОСОБА_3 довідку з текстом: «Має
право здійснювати будь-які платежі без
цифрового ідентифікатора» та завірити
підпис відповідальної особи круглою
гербовою печаткою; зобов'язати
відповідача-2 після отримання ОСОБА_3
паспорта громадянина України, внести
на стор. 7 або 8, або 9 запис про наявність
права здійснювати будь-які платежі без
цифрового ідентифікатора та завірити
підпис відповідальної особи круглою
гербовою печаткою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачі через релігійні переконання
не бажають, щоб їх облік як платників
податків здійснювався із
застосуванням цифрових
ідентифікаторів, у зв'язку з чим
зверталися до відповідачів із
відповідними заявами, у задоволенні
яких було неправомірно відмовлено.
Позивачі стверджують, що не
відмовляються сплачувати податки і
обов'язкові платежі, проте, хочуть
робити це без застосування цифрових
ідентифікаторів, та щоб їх облік
здійснювався за прізвищем, іменем та по
батькові, роком народження, місцем
реєстрації без використання серії та
номеру паспорта, і таке право
передбачено статтями 3, 8, 22,28, 32, 34, 35, 55, 64,
120 Конституції України, статями 28, 294, 296,
300 Цивільного кодексу України, статтями
6 - 8 Закону України «Про захист
персональних даних», статтею 11 Закону
України «Про інформацію», статтею 3
Закону України «Про свободу совісті та
релігійні організації».

Позивач - ОСОБА_2, що діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явилася, про дату час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, разом з цим, від неї до
суду надійшла заява про розгляд справи
за відсутністю позивача в інтересах
малолітньої дитини, за наявними в
матеріалах справи документами.

Представник відповідачів у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином та
своєчасно. При цьому, до суду від
представника відповідачів надійшли
клопотання, в якому представник
відповідачів просить суд розглянути
дану справу без його участі в
письмовому провадженні, враховуючи
надані ним письмові заперечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо не має перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, зважаючи на наявність в
матеріалах справи заяви позивача та
представника обох відповідачів про
розгляд справи за їх відсутності,
враховуючи відсутність перешкод для
розгляду справи за відсутності сторін,
колегія суддів дійшла висновку про
можливість розгляду справи у порядку
письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
їх доказами, суд вважає, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є прихожанами
Свято-Введенської церкви м. Южний, що
підтверджується довідками цієї церкви
(а.с. 18-20).

Судом встановлено, що 26.08.2014 року
ОСОБА_2, посилаючись на релігійні
переконання, подала до ДПІ у м. Южному
ГУ Міндоходів в Одеській області заяву,
в якій просила не вносити про неї
інформацію до Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків;
зберегти за нею форму обліку платників
податків (за прізвищем, іменем та
по-батькові, роком народження - ст.ст.
28,294,296 ЦК України); проставити у
паспорті на сторінці 7,8 або 9 відмітку
про наявність права на вчинення певних
дій без присутності цифрового
кодифікатора - ІІН; серія та № паспорта
та ін. (а.с. 13).

Крім того, у цей же день, ОСОБА_2,
посилаючись на релігійні переконання,
подала до Міністерства доходів і
зборів України заяву в якій просила не
вносити до Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків інформацію про
неї та зберегти за нею форму обліку
платників податків (за прізвищем,
іменем та по - батькові, роком
народження - ст.ст.28,294,296 ЦК України) (а.с.
14).

01.07.2014 року ОСОБА_2 в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_3, посилаючись
на релігійні переконання, подала до ДПІ
у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській
області заяву, в якій просила не
вносити інформацію до Державного
реєстру, не надавати любих цифрових
кодифікаторів її малолітній дитині,
вести облік її малолітньої дитини за
раніше встановленими формами обліку
платників податку без застосування
цифрових кодифікаторів (за прізвищем,
ім'ям, по-батькові), видати її
малолітній дитині довідку з текстом:
«Має право здійснювати будь-які
платежі без цифрового номеру» та
завірити підпис відповідальної особи
круглою гербовою печаткою; після
отримання її малолітньою дитиною
ОСОБА_3 паспорта громадянина України,
внести на стор. 7 або 8, або 9 запис про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без цифрового ідентифікатора
та завірити підпис відповідальної
особи круглою гербовою печаткою (а.с. 17).

28 червня 2014 року ОСОБА_2 в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_3, посилаючись
на релігійні переконання, подала до
Міністерства доходів і зборів України
заяву, в якій просила не вносити в
Державний реєстр дані щодо її
малолітньої дитини - ОСОБА_3 та
здійснювати в подальшому облік її
малолітньої дитини - ОСОБА_3 як платника
податків та інших обов'язкових
платежів, за раніше встановленими
формами обліку платників податків без
застосування цифрових кодифікаторів
(за прізвищем, іменем та по-батькові,
роком народження та за місцем
проживання) (а.с. 16).

Листами ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в
Одеській області від 02.07.2014 року
№3198/10-15-33-18-02-34, від 27.08.2014 року №
4098/10/15-33-18-05, від 31.07.2014 року №
3673/10/15-33-18-05-0034 (а.с. 23-24, 26), Міністерства
доходів і зборів України від 17.07.2014 року
№ 4734/с/99-99-18-03-01-14 (а.с. 21-22), Державної
фіскальної служби України від 11.09.2014
року № 1478/с/99-99-18-03-01-14 (а.с. 25) позивачам
було роз'яснено порядок реалізації
права щодо відмови від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, чим фактично
відмовлено у задоволенні їх заяв про
здійснення обліку без жодного
цифрового ідентифікатору.

Крім того судом встановлено, що 26
серпня 2014 року позивачем до ДПІ у м.
Южному ГУ Міндоходів в Одеській
області було подано повідомлення
фізичної особи, яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків
(форма №1П) стосовно її неповнолітнього
сина ОСОБА_3 (а.с. 20).

Листом від 27.08.2014 року № 4098/10/15-33-18-05 ДПІ
у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській
області повідомила позивачу, що згідно
вимог розділу УІІІ Положення про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.12.2013 року № 779, фізична особа
зобов'язана особисто подати
відповідному контролюючому органу
Повідомлення за формою № 1П, яке є
водночас заявою для обліку в окремому
реєстрі Державного реєстру, та
пред'явити паспорт громадянина
України. З урахування викладеного,
відповідач-2 у листі вказав, що оскільки
ОСОБА_3 на даний час не має паспорта
громадянина України, ДПІ у м. Южному ГУ
Міндоходів в Одеській області не має
можливості провести реєстрацію в
окремому реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по батькові та серією
і номером паспорта. Також ДПІ у м.
Южному ГУ Міндоходів в Одеській
області у вказаному листі, нагадала, що
ОСОБА_2 вже була проставлена відмітка у
паспорті 20.05.2014 року, яка свідчить, що
облік ведеться за прізвищем, ім'ям, по
батькові та серією і номером паспорта
(а.с. 24).

Не погоджуючись із встановленим у
державі порядком відмови від
ідентифікаційного номеру та обліком
платників податків, які відмовились
від цього номеру, ОСОБА_2, що діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3 звернулася до суду з даним
позовом.

Надаючи правову спірним
правовідносинам, що склалися між
сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 35 Конституції
України кожен має право на свободу
світогляду і віросповідання. Ніхто не
може бути увільнений від своїх
обов'язків перед державою або
відмовитися від виконання законів за
мотивами релігійних переконань.

Згідно із статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

До 01 січня 2011 року діяв Закон України
«Про Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів» від 22.12.1994 року
(з наступними змінами та доповненнями),
відповідно до статті 1 якого для осіб,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи,
зберігаються раніше встановлені форми
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про
наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного
номера. Згідно із статтею 5 цього ж
Закону до Державного реєстру не
вноситься інформація про осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи.

Проте, Закон України «Про Державний
реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів» втратив чинність 01 січня 2011
року разом з набранням чинності
Податковим кодексом України, яким на
даний час регулюється порядок обліку
платників податків, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків.

Пунктом 63.2 статті 63 Податкового
кодексу України передбачено, що взяттю
на облік або реєстрації у контролюючих
органах підлягають всі платники
податків. Відповідно до пункту 63.6
статті 63 Податкового кодексу України
облік платників податків у
контролюючих органах ведеться за
податковими номерами. Облік осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган,
ведеться за прізвищем, ім'ям, по
батькові і серією та номером діючого
паспорта. У паспортах зазначених осіб
контролюючими органами робиться
відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта. Порядок внесення
відмітки визначається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Як передбачено пунктом 63.7 статті 63
Податкового кодексу України,
контролюючий орган зазначає
податковий номер або серію та номер
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган
і мають відмітку у паспорті) у всіх
свідоцтвах, довідках, патентах, в інших
документах або повідомленнях, що
видаються платнику податків або
надсилаються йому. Кожен платник
податків зазначає податковий номер або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті) в усіх податкових
деклараціях (розрахунках, звітах),
платіжних документах щодо податків і
зборів, у фінансових документах, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Пунктом 70.1 статті 70 Податкового
кодексу України визначено, що облік
фізичних осіб - платників податків, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
та серією і номером паспорта без
використання реєстраційного номера
облікової картки.

Згідно із пунктом 70.5 статті 70 цього ж
Кодексу фізична особа - платник
податків, яка через свої релігійні
переконання відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
зобов'язана особисто подати
відповідному контролюючому органу
повідомлення та документи для
забезпечення її обліку за прізвищем,
ім'ям, по батькові і серією та номером
паспорта, а також пред'явити паспорт.
Фізична особа подає облікову картку
фізичної особи - платника податків або
повідомлення (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків) до
контролюючого органу за своєю
податковою адресою, а фізична особа,
яка не має постійного місця проживання
в Україні, - контролюючому органу за
місцем отримання доходів або за
місцезнаходженням іншого об'єкта
оподаткування. Для заповнення
облікової картки фізичної особи -
платника податків використовуються
дані документа, що посвідчує особу. Для
заповнення повідомлення (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків)
використовуються дані паспорта.

Відповідно до пункту 70.12 статті 70
вказаного Кодексу реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серія та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті) використовуються органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування, юридичними особами
незалежно від організаційно-правових
форм, включаючи установи Національного
банку України, банки та інші фінансові
установи, біржі, особами, які провадять
незалежну професійну діяльність,
фізичними особами - підприємцями, а
також фізичними особами в усіх
документах, які містять інформацію про
об'єкти оподаткування фізичних осіб
або про сплату податків.

З наведених норм чинного законодавства
України чітко слідує, що релігійні
переконання особи не звільняють її від
конституційного обов'язку сплачувати
податки і збори. При цьому, взяттю на
облік або реєстрації у контролюючих
органах підлягають всі платники
податків. За загальним правилом, облік
платників податків у контролюючих
органах ведеться за податковими
номерами. Проте, для осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган,
облік ведеться за прізвищем, ім'ям, по
батькові і серією та номером діючого
паспорта. При цьому, облік таких осіб
ведеться в окремому Державному реєстрі
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером діючого паспорта без
використання реєстраційного номера
облікової картки. Порядок реалізації
права на відмову від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника чітко визначено
законодавством.

Так, зокрема, Положенням про реєстрацію
фізичних осіб у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків,
затвердженого наказом Міністерства
доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779
(зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 26.12.2013 року за № 221/24743),
визначаються, порядок та процедура
обліку осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта; внесення до
паспортів фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган, відмітки про
наявність права здійснювати будь-які
платежі за серією та номером паспорта
(пункт 4 Положення), а також форми
облікової картки фізичної особи -
платника податків (далі - Облікова
картка), повідомлення (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків)
(далі - Повідомлення) (пункт 5 Положення).

Пунктом 1 розділу ІІ вказаного
Положення передбачено, що усі фізичні
особи - платники податків та зборів
реєструються у контролюючих органах
шляхом включення відомостей про них до
Державного реєстру у порядку,
визначеному цим Положенням. Облік осіб,
які через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
і серією та номером діючого паспорта
громадянина України (далі - паспорт) без
використання реєстраційного номера
облікової картки платника податків. У
паспортах зазначених осіб
контролюючими органами робиться
відмітка про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта.

Відповідно до пункту І розділу IV цього
ж Положення Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків формується на
основі Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів. Складовою
частиною Державного реєстру є окремий
реєстр Державного реєстру, до якого
вноситься інформація про фізичних осіб
- громадян України, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта.

Згідно із пунктами 1, 2, 8 розділу VІІІ
вказаного Положення фізична особа, яка
раніше не подавала Облікової картки і
відомості про яку не включено до
Державного реєстру та яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
зобов'язана особисто подати
відповідному контролюючому органу
Повідомлення за формою № 1П (додаток 8),
яке є водночас заявою для обліку в
окремому реєстрі Державного реєстру,
та пред'явити паспорт громадянина
України. Облік фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та подали до
контролюючого органу Повідомлення,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
та серією і номером паспорта без
використання реєстраційного номера
облікової картки платника податків.
Після отримання підтвердження щодо
можливості внесення відмітки за
зверненням фізичної особи, яка подала
Повідомлення, контролюючий орган
вносить до паспорта відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі за серією та номером паспорта,
форму якої наведено в додатку 9 до цього
Положення. Датою взяття на облік в
окремому реєстрі Державного реєстру
вважається дата внесення відмітки до
паспорта. Взяття на облік фізичних осіб
в окремому реєстрі Державного реєстру
здійснюється протягом п'яти робочих
днів від дня подання до контролюючого
органу Повідомлення.

Як встановлено судом, правом на відмову
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків
позивачі вперше скористалися у 2014 році,
відтак, на правовідносини між
позивачами та відповідачами
поширюються норми чинного податкового
законодавства, а саме: ПК України та
Положення про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
від 10.12.2013 року № 779.

Аналогічні висновки щодо правил дії
нормативно-правових актів у часі в
подібних правовідносинах були
зроблені Верховним судом України у
постанові від 01 липня 2014 року №21-238а14.

З матеріалів справи слідує, що позивачі
просили відповідачів не вносити про
них інформацію до Державного реєстру
фізичних осіб - платників податку,
використовуючи цифрові кодифікатори
(тобто, серію та номер паспорта) та
здійснювати їх облік виключно за
прізвищем, іменем та по батькові, роком
народження та за місцем реєстрації, без
використання серії та номера паспорта.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за
нормами чинного податкового
законодавства України облік осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
та обов'язково за серією та номером
діючого паспорта громадянина України,
без використання реєстраційного
номера облікової картки платника
податків, про що у паспортах зазначених
осіб контролюючими органами робиться
відмітка про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта.

Згідно із пунктами 1, 2 розділу ХІ
Положення про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
від 10.12.2013 року № 779, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків або серія та номер паспорта
(для фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта) використовуються
органами державної влади та органами
місцевого самоврядування, юридичними
особами незалежно від
організаційно-правових форм, включаючи
установи Національного банку України,
банки та інші фінансові установи,
біржі, особами, які провадять незалежну
професійну діяльність, фізичними
особами - підприємцями, а також
фізичними особами в усіх документах,
які містять інформацію про об'єкти
оподаткування фізичних осіб або про
сплату податків. Документи, пов'язані з
проведенням операцій, передбачених
пунктом 1 цього розділу, які не мають
серії та номера паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта), вважаються
оформленими з порушенням вимог
законодавства України.

Тобто, з цього слідує, що в усіх
документах, які містять інформацію про
об'єкти оподаткування фізичних осіб
або про сплату податків, обов'язково
повинно бути зазначено серія та номер
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та офіційно
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта), а у разі
відсутності у вказаних документах
серії та номера паспорта такі
документи вважаються оформленими з
порушенням вимог законодавства
України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що без внесення відповідних змін до
вказаних нормативно-правових актів
податковий облік позивачів виключно за
прізвищем, іменем та по батькові, роком
народження та за місцем реєстрації, без
серії та номера паспорта, як вони про це
просять, є неможливим.

Враховуючи наведені норми, механізм
відмови особи від ідентифікаційного
номеру є формалізованим процесом, який
передбачає подання заяви згідно з
установленою формою, а також певних
документів, що стосуються особи.

В силу статей 6, 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, відповідно до статті 92
Конституції України виключно законами
України встановлюються система
оподаткування, податки і збори.

Це означає, що порядок обліку платників
податків та дії контролюючих органів у
зв'язку з веденням цього обліку
визначаються актами законодавства.
Вимоги цих законодавчих актів є
загальними, вони поширюють свою дію на
необмежене коло осіб і не залежать від
бажання особи, її згоди чи незгоди з
встановленим правовим порядком.

Це також означає, що порядок обліку
платника податку, який відмовився від
ідентифікаційного номеру, не може
визначатися й судовим рішенням, адже це
виходить за межі компетенції суду.

При вирішенні даного спору суд не бере
до уваги правову позицію позивачів про
те, що дія норм Податкового кодексу
України звужує їх права, які були
передбачені Законом України «Про
Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів», оскільки норми
цього Кодексу у встановленому порядку
неконституційними визнані не були.

При цьому, на думку суду, норми Закону
України «Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів» на спірні
правовідносини не поширюються,
оскільки вказаний Закон втратив
чинність із набранням чинності ПК
України з 01.01.2011 року, в той час як
правом на відмову від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків позивачі
скористалися у 2014 році.

Також не заслуговує на увагу
покликання позивачів на положення
статей 3, 8, 22, 28, 32, 34, 35, 55, 64, 120
Конституції України, статей 28, 294, 296, 300
Цивільного кодексу України, статей 6 - 8
Закону України «Про захист
персональних даних», статті 11 Закону
України «Про інформацію», статті 3
Закону України «Про свободу совісті та
релігійні організації», оскільки на
правовідносини між позивачами та
відповідачами поширюються норми
чинного податкового законодавства, яке
є спеціальним, а саме: ПК України та
Положення про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
від 10.12.2013 року № 779.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представник відповідачів - суб'єктів
владних повноважень, у своїх письмових
запереченнях довів суду правомірність
їх дій щодо ведення податкового обліку
позивачів.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

На думку суду, у розглядуваній справі
відповідачі при веденні податкового
обліку позивачів дотрималися вимог
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме діяли на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
Податковим кодексом України.

Оскільки Податковим кодексом України
не передбачено можливості виключення
або невнесення відомостей про особу до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків у випадку, якщо
через свої релігійні переконання такі
особи відмовляються від прийняття
реєстраційного номера, а навпаки
передбачено ведення обліку таких осіб
в окремому реєстрі Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків за
прізвищем, іменем та по батькові,
серією та номером паспорта, тому
взаємопов'язані позовні вимоги про
зобов'язання не вносити інформацію про
позивачів до Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків,
використовуючи цифрові кодифікатори,
про зобов'язання Державну фіскальну
службу України зберегти за позивачем
форму обліку платників податків (лише
за прізвищем, іменем та по батькові,
роком народження та за місцем
реєстрації), про зобов'язання вести
облік позивачів як платників податків
за раніше встановленими формами обліку
без застосування цифрового
ідентифікатора та ведення обліку
платників податків без використання
серії та номеру паспорта (лише за
прізвищем, іменем та по батькові, роком
народження та за місцем реєстрації),
про зобов'язання знищити інформацію
про позивачів у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків, яка
була надана інспекції під час
реєстрації даних податковими органами,
до задоволення не підлягають.

Крім того, не підлягають до задоволення
позовні вимоги про зобов'язання ДПІ у
м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській
області проставити у паспортах (на
стор. 7, 8 або 9) відмітку про наявність
права здійснювати будь-які платежі без
цифрового ідентифікатора та завірити
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою, оскільки згідно із пунктом 8
розділу VІІІ Положення про реєстрацію
фізичних осіб у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків,
затвердженого наказом Міністерства
доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779,
лише після отримання підтвердження
щодо можливості внесення відмітки за
зверненням фізичної особи, яка подала
Повідомлення, контролюючий орган
вносить до паспорта відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі за серією та номером паспорта,
форму якої наведено в додатку 9 до цього
Положення і складається зі слів «Має
право здійснювати будь-які платежі за
серією та номером паспорта», а не зі
слів «Має право здійснювати будь-які
платежі без цифрового ідентифікатора»,
як просять вказати позивачі.

Стосовно позовної вимоги про
зобов'язання видати ОСОБА_3 довідку з
текстом «Має право здійснювати
будь-які платежі без цифрового
ідентифікатора» та завірити підпис
відповідальної особи круглою гербовою
печаткою, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, порядок
реєстрації фізичних осіб у Державному
реєстрі визначений приписами
Положення про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
від 10.12.2013 року № 779.

Проте, вказаним Положенням не
передбачено порядок надання будь-яких
довідок про право здійснення платежів
без цифрового ідентифікатора, тобто, у
даному випадку ОСОБА_2, що діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3 просить суд прийняти
рішення щодо зобов'язання
контролюючого органу вчинити дії, які
не передбачені чинним законодавством.

Також суд звертає увагу на те, що за
своїм змістом дане Положення
передбачає облік осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків за
прізвищем, ім'ям, по батькові і серією
та номером діючого паспорта
громадянина України. Тобто, такий облік
можливий лише у разі наявності у особи
паспорта. Іншого порядку обліку даної
категорії осіб чинним законодавством
не передбачений.

Зі статей 31, 32, 33 Цивільного кодексу
України вбачається, що малолітньою
особою є фізична особа, яка не досягла
чотирнадцяти років; неповнолітньою є
фізична особа у віці від чотирнадцяти
до вісімнадцяти років та повнолітньою
є фізична особа, яка досягла
вісімнадцяти років. Таким чином,
оскільки ОСОБА_3 є малолітнім, то він не
має права на отримання паспорта
громадянина України.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що своє право щодо відмови
від ідентифікаційного номеру через
свої релігійні або інші переконання
малолітні особи зможуть використати
після досягнення ними 16-річного віку,
звернувшись із відповідною заявою до
податкового органу за місцем їх
проживання.

Крім того щодо позовних вимог про
зобов'язання ДПІ у м. Южному ГУ
Міндоходів в Одеській області після
отримання ОСОБА_3 паспорта громадянина
України внести на сторінці 7, 8 або 9
запис про наявність права здійснювати
будь-які платежі без цифрового
ідентифікатора та завірити підпис
відповідальної особи круглою гербовою
печаткою, слід також зазначити, що,
проставлення відмітки у паспорті є
завершальною стадією процедури
відмови від ідентифікаційного номеру,
яка, у свою чергу, може бути розпочата
тільки за власним волевиявленням
особи. Тому така позовна вимога є
передчасною, оскільки містить вимогу
про зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити дії у майбутньому,
а рішення суду не може обмежувати волю
законодавчого органу в майбутньому
змінювати правове регулювання
суспільних відносин.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10
КАС України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 є
такими, що не ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, а тому
задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити у
відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2, що виступає в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3 до Державної фіскальної
служби України, Державної податкової
інспекції у м. Южному Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Головуючий суддя
С.О. Cтефанов

Судді
В.В. Андрухів

О.Г. Гусев

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2, що виступає в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3 до Державної фіскальної
служби України, Державної податкової
інспекції у м. Южному Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити.