Справа № 2а - 2551/11
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 123611/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді:
Хобор Р.Б.

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 28.07.2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н
О В И В :

24.06.2011 року позивач ОСОБА_2 звернулася з
позовною заявою до управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області (далі УПСЗН Галицької РДА
Івано-Франківської області) в якій
просила визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у перерахунку
та виплаті спірної допомоги у розмірі
встановленого прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років. Зобов'язати
УПСЗН Галицької РДА Івано-Франківської
області здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з дати призначення
такої допомоги до дня пред'явлення
позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
посилається на те, що спірна допомога
всупереч статей 41, 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" не виплачувалася їй як
застрахованій особі в повному розмірі.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 28.11.2011
року позов задоволено, визнано
неправомірними дії відповідача та
зобов'язано УПСЗН Галицької РДА
Івано-Франківської області провести
ОСОБА_2 перерахунок допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 06.12.2010 року
по 11.07.2011 року включно з розрахунку
встановленого прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років та виплатити
недонараховану суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, УПСЗН Галицької
РДА Івано-Франківської області
оскаржило його в апеляційному порядку.
Вважає оскаржувану постанову
незаконною, оскільки судом істотно
порушено нормативно-правові акти
законодавства, які регулюють порядок
призначення і виплати спірної
допомоги, тому така підлягає
скасуванню і закриттю провадження з
підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

У відповідності до ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач в зв'язку із народженням дитини
перебуває у оплачуваній відпустці по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного і отримує з 06 грудня 2010 року
допомогу по догляду за дитиною в
розмірах, визначених постановами
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми»№1751 від 27 грудня 2001 року віку та
«Про порядок призначення і виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особам,
застрахованим в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування» від 11 січня
2007 року №13.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
позивач має право на щомісячну
допомогу в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років, як особі, що
фактично здійснює догляд за дитиною.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції не вірно визначив правову
природу спірних правовідносин з огляду
на таке.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи, що
позивач є матір'ю малолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження. Відповідно до наказу ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» №542-в від 01.12.2010
року позивачу надано відпустку по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 06.12.2010 р. по 15.10.2013 р.
Згідно з довідки №463/011.11, виданої
позивачу 01.06.2011 року УПСЗН Галицької
РДА Івано-Франківської області,
вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на
обліку в УПСЗН Галицької РДА
Івано-Франківської області як
застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 грн. щомісячно. На обліку у
відповідача позивач перебуває з 06.12.2010
року, що підтверджує сам відповідач,
надаючи відповідь позивачу та
заперечення на позов.

Статтею 43 Закону України №2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З аналізу норм Закону України №2811-ХІІ
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
вбачається, що підпунктом 5 пункту
23розділу ІІ Закону України від 28 грудня
2007 року за №107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
у Законі України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» внесено
зміни, зокрема у статті 13 слова "не
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування" було
виключено.

А підпунктом 7 п. 23 розділу ІІ вказаного
Закону частину першу статті 15 Закон
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» викладено в такій редакції
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

Пунктом 25 розділу ІІ Закону України від
28 грудня 2007 року за №107-VI із Закону
№2240-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» було
виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного суд України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано
неконституційними пункти 20-22 та 24-34
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», а як
вбачається з наведеного вище зміни до
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» внесені
пунктом 23 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачено, що розділ ІІ цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Крім того, Постановою Верховного Суду
України від 25.12.2012 року встановлено, -
"до 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року №107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом №2811-ХІІ, дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом №2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону №2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
№2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №2240-III
було виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року за №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40- 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
№2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 №835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року №2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися".

Відповідно до ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Оскільки ані Законом України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік", ані
іншими Законами, не встановлювалось на
2011 рік іншій, ніж у Законах №2811-ХII та
№2240-III розмір допомоги, а дії Законів
про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009
та 2010 роках, спірні правовідносини з
1.01.2011 регулюються Законами №2811-ХII та
№2240-III, а положення Постанови КМУ № 1751
від 27.12.2001 в тій частині, в якій воно
суперечить названим законам,
застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011 у
відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
Законами №2811-ХII та 32240-III.

Доводи відповідача, що розмір
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку позивачу повинен нараховуватися
та виплачуватися в розмірі 130 грн.
щомісячно відповідно до вимог Закону
України №2811-ХІІ «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», суд вважає
безпідставними, оскільки позивач є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому на
відносини щодо нарахування та виплати
позивачу щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України №2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
відповідно до ст.43 якого допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідно до абзацу першого ч.2 ст.99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, згідно відповіді УПСЗН
Галицької РДА Івано-Франківської
області від 01.06.2011 року №1430/01-26/09,
позивач дізналася про виплату їй
спірної допомоги у неповному розмірі,
проте подала позов до
адміністративного суду лише 24.06.2011
року, що підтверджується датою,
зазначеною на конверті поштовим
штемпелем, а тому, суд не вважає в
даному випадку пропущеним строк
звернення позивачки до суду.

Враховуючи те, що позивач поважності
причин пропуску строку не навів, а тому
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст. 99 КАС України, оскільки
такий позивачем пропущено без поважних
причин, а судом першої інстанції без
достатніх правових підстав задоволено
позовні вимоги поза межами такого
строку в порушення вимог ст. 100 КАС
України, згідно яких адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Слід зазначити, що звернення особи за
захистом порушеного права у сфері
публічно-правових відносин з
зазначенням способу, який, на думку
суду, не призводить до захисту права, не
може бути підставою для відмови в
позові, тобто в захисті права, що
порушується. Суд, встановивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню про визнання
дій відповідача протиправними та
зобов'язання його здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», з
урахуванням раніше виплачених сум за
період з 24.12.2010 року по 24.06.2011 року.

В той же час колегія суддів також
вважає, що покликання апелянта на
відсутність бюджетного фінансування,
передбачених Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмірів щомісячної допомоги, як на
причину невиконання державою взятих на
себе зобов'язань, до уваги колегією
суддів не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

За змістом п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання про порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору по суті,
відтак оскаржувана постанова підлягає
скасування з прийняттям нової
постанови, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 202, ст.205, 207, 254
КАС України, суд апеляційної інстанції,
-

П О С Т А Н О В И В
:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 28.07.2011
року у справі № 2а-2551/11 скасувати та
прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови ОСОБА_2 у
перерахунку та виплаті державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області провести на користь ОСОБА_2
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 24.12.2010 року
по 24.06.2011 року у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом відповідно до
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», з
урахуванням проведених виплат.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог за період з 06.12.2010 року
по 23.12.2010 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча-суддя :
Хобор Р.Б.

Судді :
Попко Я.С.

Сеник Р.П.