Справа № 826/16727/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17 листопада 2014 року 18 год. 07
хв. № 826/16727/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" до державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про
скасування рішень відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 17 листопада 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 30 жовтня 2014 року надійшов
позов приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (далі - позивач) до
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень
відповідача від 16 червня 2014 року №
3, № 9, № 9 та від 03
вересня 2014 року № 03 (далі -
оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
оскаржувані рішення підлягають
скасуванню, оскільки прийняті
відповідачем на підставі висновків,
зроблених за результатами перевірки
позивача, які не відповідають
фактичним обставинам.

Ухвалою суду від 04 листопада 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представники позивача підтримали
позов та просили задовольнити його
повністю.

Представник відповідача не визнав
позов та просив відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду разом із
доказами на їх обґрунтування у
судовому засіданні 10 листопада 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено перевірку
позивача, за результатами якої 29 травня
2014 року складено акт № 463/26-55-22-09/02583780
про результати документальної
планової виїзної перевірки позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період із 01 липня
2011 року по 31 грудня 2013 року, валютного
та іншого законодавства за період із 01
липня 2011 року по 31 грудня 2013 року (далі -
акт перевірки), відповідно до висновків
якого, позивачем, зокрема:

- занижено податок на прибуток у
загальному розмірі 522415,00 грн., у тому
числі за: ІІІ квартал 2011 року - 91255,00
грн.; IV квартал 2011 року - 92376,00 грн.; І
квартал 2012 року - 84792,00 грн.; ІІ
квартал 2012 року - 84664,00 грн.; ІІІ квартал
2012 року - 84664,00 грн.; IV квартал 2012 року -
84664,00 грн., чим порушено п. 153.2 ст. 153
Податкового кодексу України (далі - ПК
України);

- занижено податок на додану вартість
(далі - ПДВ) у загальному розмірі 482477,00
грн., у тому числі за: липень 2011 року -
26451,00 грн.; серпень 2011 року - 26451,00 грн.;
вересень 2011 року - 26451,00 грн.; жовтень 2011
року - 26451,00 грн.; листопад 2011 року - 26938,00
грн.; грудень 2011 року - 26938,00 грн.; січень
2012 року - 26938,00 грн.; лютий 2012 року -
26938,00 грн.; березень 2012 року - 26877,00 грн.;
квітень 2012 року - 26877,00 грн.; травень 2012
року - 26877,00 грн.; червень 2012 року - 26877,00
грн.; липень 2012 року - 26877,00 грн.;
серпень 2012 року - 26877,00 грн.; вересень 2012
року - 26877,00 грн.; жовтень 2012 року - 26877,00
грн.; листопад 2012 року - 26877,00 грн.;
грудень 2012 року - 27024,00 грн., чим порушено
п. 188.1 ст. 188 ПК України;

- занижено податкове зобов'язання з
екологічного податку у розмірі 27135,28
грн., чим порушено п. 249.6 ст. 249 ПК
України.

На підставі акту перевірки, 16 червня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржувані рішення: № 3, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання з екологічного податку у
розмірі 27135,28 грн. за основним платежем
та у розмірі 8313,82 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами); №
9, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 522415,00 грн. за основним платежем
та у розмірі 84696,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами);
№9, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі
482477,00 грн. за основним платежем та у
розмірі 120619 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

За результатами адміністративного
(досудового) оскарження оскаржувані
рішення 3, № 9 та № 9
залишені без змін. Поряд з цим, позивачу
збільшено екологічний податок за
основним платежем у розмірі 1033,35 грн. та
штрафну санкцію у розмірі 258,34 грн.

У зв'язку з викладеним, 03 вересня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржуване рішення № 03, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання з екологічного податку у
розмірі 1033,35 грн. за основним платежем
та у розмірі 258,34 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, а також аналізу
наступних норм та обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

У ході розгляду справи судом з'ясовано,
що про проведення перевірки позивача
повідомлено своєчасно та належним
чином.

Стосовно прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень суд зазначає
наступне.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які повинні бути складені
під час здійснення господарської
операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення. Для
контролю та впорядкування оброблення
даних на підставі первинних документів
можуть складатися зведені облікові
документи.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Службова записка не є первинним
документом.

У ході розгляду справи судом з'ясовано,
що згідно з п. 3.8 наказу від 03 січня 2012
року № 01 "Про організацію
бухгалтерського обліку і облікову
політику в 2012 році", позивачем створено
постійно діючу інвентаризаційну
комісію, до компетенції якої віднесено
прийняття рішення про доцільність
списання матеріальних активів.

Демонтаж світильників, у яких
встановлено люмінесцентні лампи, при
виконанні ремонтних робіт не свідчить
про вихід з ладу таких ламп.

Світильники з лампами, які зазначені у
службовій записці від 25 вересня 2013
року, тимчасово демонтовані, а саме на
час проведення ремонтних робіт, а тому
рішення про списання люмінесцентних
ламп постійно діючою комісією не
приймалося.

Відповідно до пп. 242.1.3 п. 242.1 ст. 242 ПК
України, об'єктом та базою
оподаткування є: обсяги та види (класи)
розміщених відходів, крім обсягів та
видів (класів) відходів як вторинної
сировини, що розміщуються на власних
територіях (об'єктах) суб'єктів
господарювання.

Актом списання малоцінних та
швидкозношувальних предметів від 03
листопада 2011 року списано 96
люмінесцентних ламп. Товариством з
обмеженою відповідальністю "Екоцентр"
(далі - ТОВ "Екоцентр") 30 листопада 2011
року прийнято на утилізацію
відпрацьовані ртутні лампи у кількості
96 штук, що підтверджується актом
здачі-приймання робіт (надання послуг)
від 30 листопада 2011 року.

Актом списання малоцінних та
швидкозношувальних предметів від 06
червня 2012 року списано 180
люмінесцентних ламп. TOB "Екоцентр" 29
червня 2012 року прийнято на утилізацію
відпрацьовані ртутні лампи у кількості
180 штук, що підтверджується актом
здачі-приймання робіт (надання послуг)
від 29 червня 2012 року.

Актом списання малоцінних та
швидкозношувальних предметів від 29
жовтня 2012 року списано 105
люмінесцентних ламп. TOB "Екоцентр" 31
жовтня 2012 року прийнято на утилізацію
відпрацьовані ртутні лампи у кількості
105 штук, що підтверджується актом
здачі-приймання робіт (надання послуг)
від 31 жовтня 2012 року.

Копії вказаних актів містяться у
матеріалах справи.

У листі Міністерства екології та
природних ресурсів України від 04
серпня 2011 року № 14364/07/10-11 зазначено, що,
згідно з п. 240.1 ст. 240 ПК України,
платниками екологічного податку є,
зокрема, суб'єкти господарювання, під
час провадження діяльності яких на
території України і в межах її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони
здійснюється розміщення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи на об'єктах.

Відповідно до пп. 14.1.223 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, розміщення відходів - це
зберігання (тимчасове розміщення до
утилізації чи видалення) та
захоронення відходів у спеціально
відведених для цього місцях чи об'єктах
(місцях розміщення відходів, сховищах,
полігонах, комплексах, спорудах,
ділянках надр тощо), на використання
яких отримано дозвіл спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами.

Згідно зі ст. 5 ПК України, у разі якщо
поняття, терміни, правила та положення
інших актів суперечать поняттям,
термінам, правилам та положенням цього
Кодексу, для регулювання відносин
оподаткування застосовуються поняття,
терміни, правила та положення
вказаного Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 1, 23 Закону України
"Про відходи", розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах.

Спеціально відведені місця чи об'єкти -
місця чи об'єкти (місця розміщення
відходів, сховища, полігони, комплекси,
споруди, ділянки надр тощо), на
використання яких отримано дозвіл
спеціально уповноважених органів на
видалення відходів чи здійснення інших
операцій з відходами.

До компетенції спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища
не віднесено питання надання вказаних
дозволів. Таким чином, на цей час
законодавством не передбачено
отримання дозволу центрального органу
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами на зберігання побутових
відходів у контейнерах чи на
контейнерних майданчиках для
побутових відходів.

Крім того, згідно з нормами Закону
України "Про Перелік документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності", такий
документ не включено до переліку
документів дозвільного характеру.

Відповідно до п. 3 Правил надання послуг
з вивезення побутових відходів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10 грудня 2008 року
№ 1070, власники або балансоутримувачі
житлових будинків, земельних ділянок
укладають договори з особою, яка
визначена виконавцем послуг з
вивезення побутових відходів, та
забезпечують роздільне збирання
побутових відходів. Тобто фактичного
розміщення відходів власники та
балансоутримувачі не здійснюють.

Основне призначення спеціально
відведених місць чи об'єктів -
видалення відходів шляхом захоронення
або знешкодження.

Тобто, суб'єкти господарювання, які
здійснюють тимчасове розміщення
(зберігання) відходів, до їх передачі на
утилізацію та захоронення не є
платниками екологічного податку за
умови наявності у них договору на
видалення та утилізацію відходів із
суб'єктами господарювання
(комунальними або спеціалізованими
підприємствами).

Крім того, протягом липня 2011
року-грудня 2012 року для визначення
"звичайної ціни" позивач керувався
нормою, відповідно до якої, для товарів
(робіт, послуг), які продаються шляхом
оприлюдненого оголошення умов їх
продажу, звичайною визнається ціна, що
міститься у такому оприлюдненому
оголошенні.

Зокрема, згідно з пп.1.20.3 п.1.20 ст. 1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", для товарів (робіт,
послуг), які продаються шляхом
прилюдного оголошення умов їх продажу,
звичайною визнається ціна, що
міститься у такому прилюдному
оголошенні.

Будь-яких додаткових умов вказана
норма не містить. Крім традиційних
публічних договорів, до поняття
"оприлюднення" можна віднести також
інші способи поширення інформації про
товар та умови його продажу, а саме:
прайс-листи, каталоги, оголошення у
друкованих засобах масової інформації,
рекламні оголошення на телебаченні, у
мережі Інтернет тощо.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у
разі коли норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

У перевіряємому періоді позивач
надавав в оренду відповідним
неприбутковим організаціям нежитлові
приміщення.

Сума орендної плати залежить від
технічної характеристики приміщень,
умов використання приміщень, кількості
працюючих, статусу орендаря. У
залежності від вказаних критеріїв до
суми орендної плати можуть
застосовуватись знижуючі або
збільшуючі коефіцієнти.

До суми орендної плати застосовано
знижуючі коефіцієнти, оскільки
орендовані приміщення не мали
належного ремонту, орендарі не
користувались послугами прибиральниць
та особисто здійснювали усі поточні і
капітальні ремонти.

Для визначення знижуючих або
збільшуючих коефіцієнтів позивачем
затверджено прайс пропозицій на оренду
приміщень.

Посилання в акті перевірки на
пояснення колишнього працівника
позивача, який працював у період із 2004
року по 17 лютого 2014 року на посаді
начальника
адміністративно-господарського
управління, стосовно пов'язаних осіб
керівників профспілок не відповідають
дійсності.

Зокрема, згідно з пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, пов'язані особи - юридичні
та/або фізичні особи, відносини між
якими можуть впливати на умови або
економічні результати їх діяльності чи
діяльності осіб, яких вони
представляють.

При визнанні осіб пов'язаними
враховується вплив, який може
здійснюватися через володіння однією
особою корпоративними правами інших
осіб відповідно до укладених між ними
договорів або за наявності іншої
можливості однієї особи впливати на
рішення, що приймаються іншими особами.
При цьому такий вплив враховується
незалежно від того, чи здійснюється він
особою безпосередньо і самостійно або
спільно з пов'язаними особами, що
визнаються такими відповідно до цього
підпункту.

Пов'язаними особами для цілей
трансфертного ціноутворення
визнаються: а) юридичні особи - у разі
якщо одна з таких осіб безпосередньо
та/або опосередковано (через пов'язаних
осіб) володіє корпоративними правами
юридичної особи у розмірі 20 і більше
відсотків; б) фізична та юридична
особа - у разі якщо фізична особа
безпосередньо та/або опосередковано
(через пов'язаних осіб) володіє
корпоративними правами іншої
юридичної особи у розмірі 20 і більше
відсотків; в) юридичні особи - у разі
якщо одна і та сама особа безпосередньо
та/або опосередковано володіє
корпоративними правами таких
юридичних осіб і розмір частки
корпоративних прав у кожній юридичній
особі становить 20 і більше відсотків; г)
юридична особа і особа, що має
повноваження на призначення (обрання)
одноособового виконавчого органу
такої юридичної особи або на
призначення (обрання) 50 і більше
відсотків складу її колегіального
виконавчого органу або наглядової
ради; ґ) юридичні особи,
одноособові виконавчі органи яких
призначені (обрані) за рішенням однієї
і тієї самої особи (власника або
уповноваженого ним органу); д) юридичні
особи, в яких 50 і більше відсотків
складу колегіального виконавчого
органу або наглядової ради призначено
(обрано) за рішенням однієї і тієї самої
особи (власника або уповноваженого ним
органу); е) юридичні особи, в яких 50 і
більше відсотків складу колегіального
виконавчого органу та/або наглядової
ради становлять одні й ті самі фізичні
особи; є) юридична особа та фізична
особа - у разі здійснення фізичною
особою повноважень одноособового
виконавчого органу такої юридичної
особи; ж) юридичні особи, в яких
повноваження одноособового
виконавчого органу здійснює одна й та
сама особа; з) фізичні особи: чоловік
(дружина), батьки (у тому числі
усиновлювачі), діти (повнолітні,
малолітні/неповнолітні, у тому числі
усиновлені), повнорідні та
неповнорідні брати і сестри, опікун,
піклувальник, дитина, над якою
встановлено опіку чи піклування.

Під контролем господарської
діяльності платника податку слід
розуміти: а) володіння безпосередньо
або через пов'язаних фізичних та/або
юридичних осіб часткою (паєм, пакетом
акцій) статутного фонду платника
податку в розмірі не менш як 20
відсотків статутного фонду платника
податку; б) вплив безпосередньо
або через пов'язаних фізичних та/або
юридичних осіб на господарську
діяльність суб'єкта господарювання в
результаті: надання права, яке
забезпечує вирішальний влив на
формування складу, результати
голосування та рішення органів
управління платника податку; в)
обіймання посад членів наглядової
(спостережної) ради, правління, інших
наглядових чи виконавчих органів
платника податку особами, які вже
обіймають одну чи декілька із
зазначених посад в іншому суб'єкті
господарювання; г) обіймання
посади керівника, заступника керівника
спостережної ради, правління, іншого
наглядового чи виконавчого органу
платника податку особою, яка вже
обіймає одну чи декілька із зазначених
посад в інших суб'єктах господарювання;
д) надання права на укладення
договорів і контрактів, які дають
можливість визначати умови
господарської діяльності, давати
обов'язкові до виконання вказівки або
здійснювати делеговані повноваження і
функції органу управління платника
податку.

Керівники неприбуткових організацій
не є пов'язаними з позивачем особами.

Відповідно до абзацу 6 п. 188.1 ст. 188 ПК
України, у разі постачання виробничих
або невиробничих засобів, інших
товарів/послуг без оплати, з частковою
оплатою, у межах обміну, у межах
дарування, у рахунок оплати праці
фізичним особам, які перебувають у
трудових відносинах із платником
податку, пов'язаній з постачальником
особі, суб'єкту господарювання, який не
зареєстрований платником податку,
іншим особам, які не зареєстровані
платниками податку, база оподаткування
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін.

У зв'язку з тим, що неприбуткові
організації не є пов'язаними особами із
позивачем, тому донарахування ПДВ, за
переконанням суду, є безпідставним.

Під час судового розгляду справи
представники позивача пояснили, що у
ході проведення перевірки відповідача
повідомлено про донарахування ПДВ та
податку на прибуток у період із 01
вересня по 31 грудня 2013 року, включаючи у
декларацію з ПДВ суми умовного продажу,
у зв'язку з чим збільшено дохід на
прибуток від орендних операцій.

Листом від 23 жовтня 2013 року позивач
звертався до відповідача з питанням
щодо застосування "звичайної ціни" у
випадках, коли операції не є
контрольованими відповідно до ст. 39 ПК
України. Поряд з цим, конкретної
відповіді на поставлені питання
оподаткування окремих норм
податкового законодавства
відповідачем не надано позивачу. У
зв'язку з викладеним, у період із 01
вересня по 31 грудня 2013 року позивач
продовжував донараховувати до ціни 250,00
грн.

Сума донарахувань складає: ПДВ - 116749,48
грн. (умовний продаж); податок на
прибуток - 110912,03 грн. (включено
додатково в "Інші доходи" 583747,52 грн.).

Однак, у акті перевірки не міститься
інформація про донарахування.

Вище викладене також стосується
оскаржуваного рішення № 03.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених норм та обставин вбачається
помилковість висновків відповідача та,
як наслідок, необґрунтованість
прийняття ним оскаржуваних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" до державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про
скасування рішень відповідача є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 16 червня 2014 року:

- № 3, яким приватному
акціонерному товариству
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" визначено суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) у загальному розмірі 35449,10
грн. (Тридцять п'ять тисяч чотириста
сорок дев'ять гривень десять копійок);

- № 9, яким приватному
акціонерному товариству
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) у загальному розмірі
607111,00 грн. (Шістсот сім тисяч сто
одинадцять гривень 00 копійок);

- № 9, яким приватному
акціонерному товариству
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
у загальному розмірі 603096,00 грн. (Шістсот
три тисячі дев'яносто шість гривень 00
копійок)

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 03 вересня 2014 року № 03, яким
приватному акціонерному товариству
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" визначено суму
грошового зобов'язання з екологічного
податку (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) у
загальному розмірі 1291,69 грн. (Одна
тисяча двісті дев'яносто одна гривня
шістдесят дев'ять копійок).

4. Присудити на корить приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (код за ) здійснений ним судовий збір у
розмірі 487,20 грн. (Чотириста вісімдесят
сім гривень двадцять копійок) із
Державного бюджету України.

Копії постанови у повному обсязі
направити (вручити) сторонам (їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 25
листопада 2014 року