Справа № 806/1209/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м. Київ К/800/44130/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Чалого С.Я.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2014 року у справі № 806/1209/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
про визнання протиправними та
скасування рішення і картки відмови, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" звернулося до суду з
позовом, у якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просило
визнати протиправними та скасувати
рішення Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
№ 101060000/2013/300706/2 від 15 жовтня 2013 року про
коригування митної вартості товарів та
картку відмови у митному оформленні №
101060000/2013/00839 від 15 жовтня 2013 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року, позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
№ 101060000/2013/300706/2 від 15 жовтня 2013 року про
коригування митної вартості товарів.
Визнано протиправним та скасовано
картку відмови у митному оформленні
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України № 101060000/2013/00839
від 15 жовтня 2013 року.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
судів, Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
звернулась із касаційною скаргою, в
якій просить ці рішення скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Скарга обґрунтована невірним
застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 25 січня 2013 року
між ТОВ "Укрполіскорм", Україна,
(Покупець) та компанією "Evonik Industriеs AG",
Німеччина, (Постачальник) укладено
договір №00005 від 25.01.2013 року, за умовами
якого Постачальник продає, а Покупець
купує МетАМИНО DL-Метионин кормовий
(далі - Товар) в кількості та за цінами
зазначеними у інвойсах на кожну окрему
партію товару. Крім того, на кожну
поставку товару Контракт має
доповнюватись Специфікацією, яка
визначає кількість та вартість товару
погодженого постачальником з покупцем
відповідно до п. 2.1 цього Договору.

Поставка товару, згідно із п. 2.3.
Договору, здійснюється вантажними
автомобілями в мішках по 25 кг на умовах
СІР, Україна (Інкотермс 2010), або у
відповідності з іншими умовами
погодженими сторонами.
Вантажовідправниками за вказаним
договором (контрактом) є: "Евоник
Антверпен Н.В." (Тийсманстуннель Вест 2040
Антверпен Бельгія); "Евоник Дегусса
ГмбХ" (Верк Весселинг Кельнер Штрассе
122, 50389, Весселинг Германия).
Товаросупровідні документи, у тому
числі інвойси, виписуються
працівниками і засвідчуються
печатками, які знаходяться у цих
підрозділах Постачальника.

Розділом 4 договору № 00005 від 25.01.2013 року
передбачено, що інвойс на оплату з
відстрочкою платежу, або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
та є невід'ємною частиною Контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару.

15 жовтня 2013 року ТОВ "Укрполіскорм" було
заявлено до митного оформлення на
Житомирській митниці Міндоходів
отриманий від Компанії "Evonik Industriеs AG",
Німеччина, за договором № 00005 від 25.01.2013
року та специфікації № 10 від 03.10.2013 року
до нього кормову добавку - DL-Methionine feed grade
99% (DL - метіонін кормової якості 99 %) та
подано до відповідача митну декларацію
№ 101060000/2013/017884.

Митна вартість товару була визначена
товариством за ціною господарської
операції, вчиненої у відповідності до
вимог контракту від 25.01.2013 року № 00005 на
підставі інвойсу № 72286487 від 08.10.2013 року
та специфікації № 10 від 03.10.2013 року в
розмірі 2,72 євро за кг, загальною
вартістю 54400,00 євро.

Крім наданих до декларації документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до ч. 3 ст. 53
МК України, наступні документи:
комерційну пропозицію (прайс-лист)
виробника, прибуткову накладну №
ПН-0000228 від 15.10.2013 року, страховий
поліс № від 30.09.2013 року, експортну
декларацію країни відправника та лист
Евонік зі зразками підписів
уповноважених осіб, цінову експертизу
ДП "Держзовнішінформ" Міністерства
Економіки і розвитку України № 11/1323 від
26.12.2013 року, підтвердження замовлення
компанії Evonik Industries AG № 23641329 від 30.09.2013
року, видаткові накладні № РН-0000171, №
РН-0000172 від 16.10.2013 року, № РН-0000174 від
17.10.2013 року, податкові накладні №№ 3, 4
від 16.10.2013 року, № 6 від 17.10.2013 року, витяг
з документу податкової звітності:
додаток до декларації з ПДВ за жовтень
2013 року, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних, квитанцію
центрального порталу ДПС про отримання
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, заявки на
закупівлю валюти № 5 від 08.10.2013 року, № 6
від 06.11.2013 року на оплату ВМД
101060000/2013/010107 від 18.06.2013 року, платіжні
доручення № 4 від 09.10.2013 року, № 5 від
08.11.2013 року на оплату ВМД 101060000/2013/01007 від
18.06.2013 року.

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
МД № 101060000/2013/017884, Житомирською
митницею винесено рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/300706/2 від 15.10.2013 року. Згідно з
рішенням митна вартість товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, зазначені у
частині 2 статті 53 Митного кодексу
України, подані для митного оформлення,
містять розбіжності (підписи від імені
продавця у інвойсі № 72286487 від 08.10.2013
року відрізняються від підпису від
імені продавця у контракті № 00005 від
25.01.2013 року та специфікації № 10 від
03.10.2013 року до контракту), а також у
зв'язку з неподанням декларантом на
письмову вимогу митного органу
відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями. За результатами
проведеної консультації митну
вартість визначено за методом 2б за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, яка ґрунтується
на раніше визнаних митними органами
митних вартостях МД № 101060000/2013/014060 від
15.08.2013 року, з урахуванням коригувань на
обсяг партії товарів, умови поставки,
комерційні умови тощо, що відповідає
принципам і критеріям, визначеним
Угодою про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року. Джерело інформації: Митний
кодекс України, інформація цінової
бази щодо товарів митне оформлення
яких уже здійснено.

Згідно з рішенням про коригування
митної вартості товару № 101060000/2013/300706/2
від 15.10.2013 року, митним органом було
скориговано ціну товару в сторону її
завищення та надано картку відмови в
митному оформленні випуску товару №
101060000/2013/00839 від 15.10.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що наданими до митного
оформлення документами
підтверджується визначена позивачем
митна вартість товарів, у зв'язку з чим
дії відповідача по коригуванню митної
вартості за резервним методом є
неправомірними, а тому спірні рішення
митного органу підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів щодо неправомірності
спірних рішень митного органу,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53
Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч.6 ст.53 Митного
кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу
України основний метод визначення
митної вартості не застосовується,
якщо використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Разом з тим, дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до резервного) визначення
митної вартості.

Як встановлено під час судового
розгляду справи, сумніви стовно ціни
задекларованого позивачем товару
виникли у митного органу за
результатами аналізу відомостей, що
містяться у базі даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України,
зокрема, апелянтом встановлено, що
заявлена позивачем митна вартість на
товар не відповідала МД № 101060000/13/014060
від 15.08.2013 року.

Судами обґрунтовано відхилено вказані
доводи відповідача, оскільки ЄАІС
відповідно до приписів МК України
носить інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом. Така підстава для
коригування не передбачена ст. 55 МК
України і не викладена в ст. VII ГАТТ та в
Угоді про застосування ст. VII ГАТТ.

Судом попередніх інстанцій вірно
встановлено, що позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України. Подані документи належним
чином ідентифікували оцінюваний товар
та містили об'єктивні і достовірні
дані, що піддавалися обчисленню, які
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного
кодексу України.

Формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

При цьому митним органом не було
спростовано контрактну ціну
оцінюваних товарів, об'єктивну
можливість і спроможність відповідача
визначити на підставі наданих
позивачем документів зазначену ціну
товарів, а також рівень митної вартості
товарів за ціною договору за правилами,
визначеними у ст. 58 Митною кодексу
України.

Відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем.

Враховуючи все вищевикладене, беручи
до уваги необґрунтованість висновків
митного органу щодо неналежності
наданих позивачем документів, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що рішення
про коригування митної вартості
товарів від № 101060000/2013/300706/2 від 15 жовтня
2013 року та картка відмови у митному
оформленні № 101060000/2013/00839 від 15 жовтня
2013 року Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
прийняті з порушенням вимог ст. ст. 57-60
Митного кодексу України.

Колегія суддів дійшла думки, що
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення позову
ґрунтуються на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, належній
оцінці досліджених доказів, та
обґрунтовано застосованих нормах
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин. Порушень норм
процесуального закону, які б призвели
до ухвалення незаконного рішення, не
встановлено.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2014 року у справі № 806/1209/14
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: