Справа № 826/17595/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2014 року 15:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В.,
при секретарі судового засідання Шведі
В.С., розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та Гарантія»довідділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у місті Києвіпровизнання
протиправними дій та скасування
постанови від 02.10.2014 ВП№17364044,
зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та Гарантія» звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у місті Києві про визнання
протиправними дій та скасування
постанови від 02.10.2014 ВП№17364044,
зобов'язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем необґрунтовано винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 02.10.2014,
посилаючись на положення Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», а тому, така постанова, на
думку позивача, підлягає скасуванню.
В судовому засіданні 24.11.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.
Відповідач явку свого представника в
судове засідання 24.11.2014 не забезпечив,
хоча про час і місце розгляду справи
був повідомлений належним чином. Через
відділ документообігу, контролю та
забезпечення розгляду звернень
громадян Окружного адміністративного
суду міста Києва подав заперечення на
адміністративний позов, якими проти
позову заперечив, посилаючись на
правомірність оскаржуваної постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 02.10.2014.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні 24.11.2014, але прибули не всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, а
також зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Між відкритим акціонерним товариством
Банк «БІГ Енергія» (банк) та ОСОБА_1
(позичальник) укладено кредитний
договір від 04.12.2006 №11/02-12-2006, відповідно
до умов якого, банк надає позичальнику
кредит в розмірі 75 000 (сімдесят п'ять
тисяч) доларів США 00 центів в строк до
01.12.2008 зі сплатою 16% річних.
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_1 та
майновим поручителем - ОСОБА_2,
відповідно до договору іпотеки від
04.12.2006, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим №6488, передане в іпотеку
квартиру, загльною площею 50,10 кв.м.,
житловою площею 28,00 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Між відкритим акціонерним товариством
Банк «Біг Енергія» та позивачем
укладено договір купівлі-продажу права
вимоги від 27.12.2013 №3-233, відповідно до
умов якого до позивача перейшло право
вимоги за кредитним договором від
04.12.2006 №11/02-12-2006, укладеним між
відкритим акціонерним товариством
Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1.
Між відкритим акціонерним товариством
Банк «Біг Енергія» та позивачем
укладено договір про відступлення
права вимоги від 28.01.2014 за договором
іпотеки, на підставі чого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
внесено відповідні зміни до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно вищезазначених договорів про
відступлення прав, позивач набув прав
кредитора за кредитним договором від
04.12.2006 №11/02-12-2006 та прав
У зв'язку із невиконанням ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором,
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
21.12.2009 вчинено виконавчий напис за
реєстровим №1670, відповідно до якого за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації квартири, загальною площею
50,10 кв.м., житловою площею 28,00 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, задоволено вимоги відкритого
акціонерного товариства Банк «Біг
Енергія» в розмірі 2656663, 06 грн.
На підставі заяви відкритого
акціонерного товариства Банк «Біг
Енергія» від 28.10.2010 №208/12 про примусове
виконання виконавчого напису
нотаріуса, 12.02.2010 державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у місті Києві відкрито
виконавче провадження ВП№17364044.
Постановою відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у місті
Києві про повернення виконавчого
документа стягувачу від 02.10.2014 ВП№17364044,
виконавчий напис від 21.12.2009 повернуто
стягувачу на підставі пункту 9 частини
першої статті 47 Закону України «Про
виконавче провадження».
Позивач посилаючись на
необґрунтованість винесеної
відповідачем постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу від
02.10.2014 ВП№17364044 звернувся до суду з
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Відповідно до пункту 9 частини першої
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо
наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», встановлено, що
протягом дії даного Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Отже, положеннями вказаного закону
накладено тимчасову заборону на
примусове стягнення (відчуження без
згоди власника) нерухомого житлового
майна, яке вважається предметом
застави згідно із статті 4 Закону
України «Про заставу», та/або предметом
іпотеки згідно із статтею 5 Закону
України «Про іпотеку», якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника чи
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті.

Відповідно до наявної в матеріалах
виконавчого провадження інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна в
порядку доступу держаних виконавців
від 02.10.2014 №71788785 у власності ОСОБА_1
перебуває лише об'єкт нерухомого майна,
який перебуває в іпотеці, а саме
квартира розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Крім того, співвласником даної
квартири зазначено майнового
поручителя ОСОБА_1 - ОСОБА_2. При цьому,
загальна площа квартири, що є предметом
іпотеки, складає 50,12 кв.м.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскільки,
об'єкт нерухомого майна, який
перебуває в іпотеці, а саме квартира,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, у
якій мешкає ОСОБА_1 підпадає під дію
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», то оскаржувана
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачу від 02.10.2014 ВП№17364044
прийнята відповідачем на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та чинним
законодавством України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надане,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття такого рішення, а отже
позовні вимоги про скасування
зазначеної постанови є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене та керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.В. Літвінова