Справа № 2а-748/09
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

Справа № 9104/183449/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Самбірської
районної державної адміністрації
Львівської області на постанову
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 29 грудня 2009 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Самбірської
районної державної адміністрації
Львівської області про стягнення
виплат сім'ям з дітьми,

В С Т А Н О В И В :

27.05.2009 року ОСОБА_1 звернулася з
позовною заявою до управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання протиправною бездіяльність,
зобов'язання призначити допомогу по
догляду за дитиною по досягненню нею
трирічного віку, починаючи з 01 липня 2007
року по 18 жовтня 2009 року щомісячно у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей до 6 років, стягнення
недоотриманої у 2007 році суми допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 2166,12,
стягнення недоотриманої у 2008 році суми
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 4923 грн..

Постановою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 29 грудня 2009 року позов
задоволено частково, визнано
протиправною бездіяльність управління
праці та соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
відмови виплатити ОСОБА_1 допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» у редакції
від 22 березня 2001 року, зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Самбірської
районної державної адміністрації
Львівської області провести
нарахування та виплатити ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років на підставі
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», у решті
частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, управління
праці та соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова суду прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
управління праці та соціального
захисту населення Самбірської
районної державної адміністрації є
бюджетною організацією, а тому
соціальні виплати проводить
відповідно до законів України «Про
державний бюджет України» та рішень
про місцеві бюджети на відповідні роки.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
покриття витрат, пов'язаних із
введенням в дію цього Закону
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету у вигляді субвенцій
до місцевих бюджетів, а тому
правовідносини, які виникають при
призначенні та виплаті допомоги по
догляді за дитиною до досягнення нею
трирічного віку є бюджетними
відносинами в змісті ст.4 Бюджетного
кодексу України. Статтею 7 Бюджетного
кодексу України передбачено принцип
цільового використання. Бюджетні кошти
використовуються на цілі, визначені
бюджетними призначеннями. Згідно
статті 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. З цього
випливає, що здійснення виплат у
розмірах яких вимагає позивач при
відсутності відповідних бюджетних
призначень буде кваліфікуватись як
нецільове використання бюджетних
коштів, що в свою чергу відповідно до ч.
1 ст. 119 Бюджетного кодексу України
тягне за собою зменшення асигнувань
розпорядникам бюджетних коштів на суму
коштів, що витрачені не за цільовим
призначенням, і притягненням винних
осіб до кримінальної відповідальності.

У разі, якщо застосування пільг,
компенсацій та гарантій для пільгових
категорій громадян, у тому числі
виплата соціальних допомог потребує
фінансування за рахунок коштів
державного бюджету України, його
обсяги не можуть визначатись будь-яким
іншим законом, крім законну «Про
державний бюджет України». До того ж
при визначенні таких обсягів повинні
враховуватись вимоги статті 95
Конституції України щодо
справедливого і неупередженого
розподілу суспільного багатства між
громадянами і територіальними
громадами та збалансованості бюджету
України (частини 1,2 статті 95), тобто усі
суспільні потреби, які тягнуть за собою
видатки з Державного бюджету України,
мають бути задоволені виходячи з
фінансових можливостей держави.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується відповідним свідоцтвом
про народження та здійснює за нею
догляд, а, отже, має право на отримання
щомісячної грошової допомоги
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.
62 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992
року № 2811-XII передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» є спеціальним законом,
що регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги на застрахованих чи не
застрахованих осіб. Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» є загальним, тому до
спірних правовідносин слід
застосовувати норми спеціального
закону, яким є Закон України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. За вказаною статтею функції
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку Кабінету Міністрів
України не делеговані.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
призначення і виплати допомоги сім'ям з
дітьми» від 11 січня 2007 року № 13 (в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 11 липня 2007 року № 900 «Про
внесення змін до порядків,
затверджених постановами Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №
1751 та від 11 січня 2007 р. № 13) передбачено,
що на виконання статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особам,
не застрахованим у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
призначається та виплачується з метою
створення належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини з урахуванням таких
особливостей: допомога призначається у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї з розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень (мінімальний розмір).
Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Пунктом 1 частини 1
статті 92 Конституції України
передбачено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії їх прав
і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі №
1-29/2007 про соціальні гарантії громадян
були визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), статті 56, 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними, не можуть бути оскаржені
та мають преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, передбаченому ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми». При цьому колегія
суддів вважає, що конкретні розрахунки
розміру допомоги повинен визначити
відповідач в межах передбачених
Конституцією та законами України
повноважень.

Що стосується 2008 року, то колегія судді
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що такі не підлягають
задоволенню, оскільки, Законом України
«Про державний бюджет України на 2008 рік
і про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» частину 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» викладено в
такій редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

Щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у 2009 році, то згідно з ч.2 ст. 46
розділу V Закону від 26 грудня 2008 року N
835-VI "Про Державний бюджет України на 2009
рік" допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області -
залишити без задоволення, постанову
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 29 грудня 2009 року
по справі № 2а-748/09, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

М.А. Пліш

Повний текст ухвали виготовлено 11
листопада 2014 року