Справа № 825/1757/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1757/14
інстанції:Смирнова О.Є.
Суддя-доповідач:Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без фіксування його за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41
КАС України, апеляційні скарги
Виконавчого комітету Ніжинської
міської ради Чернігівської області,
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Виконавчого комітету
Ніжинської міської ради Чернігівської
області до Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Неприбуткова
громадська організація «Агенція
розвитку Ніжина» про визнання
незаконними та скасування пунктів
вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Крім того, не з таким судовим рішенням
не погодився і позивач, який в свою
чергу подав апеляційну скаргу, та
просить апеляційну інстанцію
скасувати незаконну, на його думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Апелянти посилаються на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на їх
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Виконавчого комітету Ніжинської
міської ради Чернігівської області
задоволенню не підлягає, однак
задоволенню підлягає апеляційна
скарга Державної фінансової інспекції
в Чернігівській області.

Свою позицію суд апеляційної інстанції
мотивує наступним.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, ДФІ в Чернігівській області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Виконавчого комітету Ніжинської
міської ради за період з 01.01.2011 по 31.10.2013,
за результатами якої складено акт від
15.01.2014 № 25-08-21/2. На підставі вказаного
акта ДФІ в Чернігівській області
винесено вимоги щодо усунення
виявлених порушень від 31.01.2014 №
25-08-18-14/767. Виконавчий комітет
Ніжинської міської ради вважає, що п. 2,
п. 3, п. 4, п. 5 вимог ДФІ в Чернігівській
області щодо усунення виявлених
порушень є незаконними,
необґрунтованими та такими, що
порушують права та інтереси юридичних
та фізичних осіб, у зв'язку із чим
звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що Виконавчим комітетом
Ніжинської міської ради не доведена
правова позиція щодо протиправності п.
2, п. 3, п. 4 вимог ДФІ в Чернігівській
області від 31.01.2014 № 25-08-18-14/767. Разом з
тим, судом було встановлено
протиправність п. 5 вказаної вище
вимоги нормам чинного законодавства,
що в свою чергу призвело до її
скасування.

Колегія суддів не може погодитись із
даним висновком суду першої інстанції
в повній мірі, та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Щодо правомірності п. 2 вимоги від 31.01.2014
№ 25-08-18-14/767, колегія суддів зазначає
наступне.

Так, ревізією встановлено, що на
виконання рішення виконавчого
комітету, прийнятого в порушення п. 2.6
Положення про порядок використання
коштів, отриманих на розвиток та
підтримку підприємництва,
затвердженого рішенням 8 сесії міської
ради 24 скликання від 29.01.2003 року,
використано кошти міського бюджету,
які виділялися до 2011 року з міського
бюджету для надання фінансових допомог
через «Агенцію» та рахувалися на
рахунку «Агенції», на придбання
комп'ютерної техніки та меблів
вартістю 55563,00 грн. для створення
Сервісного центру по обслуговуванню
платників податків Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Чернігівській області.

Вказані матеріальні цінності передано
Чернігівській обласній раді
Всеукраїнської профспілки працівників
держаних податкових органів
Чернігівської області на підставі
укладеної угоди про співпрацю.

Вищевказані операції, в порушення
вимог чинного законодавства,
проводилися поза казначейським
обслуговуванням, чим порушено ст. 43
Бюджетного кодексу України. Також,
виділення коштів здійснено без
відповідної програми, чим порушено ст.
91 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що позивачем проводилося
використання коштів міського бюджету
на суму 55563,00 грн. з порушенням статей 43,
91 Бюджетного кодексу України в 2012 році,
а отже, даний пункт вимоги є
правомірним.

Щодо правомірності п. 3 вимоги від 31.01.2014
№ 25-08-18-14/767, колегія суддів зазначає
наступне.

Так, у вказаному пункті вимоги
зазначено, що на виконання Міської
програми підтримки малого
підприємництва на 2013-2014 роки,
затвердженої рішенням 36 сесії міської
ради 6 скликання від 28.12.2012 року,
виконкомом прийнято рішення щодо
надання згоди «Агенції» на виплату
безвідсоткових фінансових допомог на
поворотній основі для реалізації
бізнес-планів ПП «Редакція газети
«Ніжин-Інфо», ТОВ Готель «Ніжин» в сумі
по 25000,00 грн. кожному. В ході зустрічної
звірки в «Агенції» встановлено, що на
виконання вказаних рішень
Неприбутковою громадською
організацією «Агенція розвитку
Ніжина» укладено договори та кошти у
вищевказаних сумах були перераховані
на рахунки суб'єктів підприємницької
діяльності.

Відповідно до звітів про надання
фінансової допомоги, складених
директором «Агенції», станом на 01.01.2011
року залишок коштів на рахунку
«Агенції» від повернутої раніше
наданої на поворотній основі
фінансової допомоги склав 21430,82 грн.,
заборгованість за наданими на
поворотній основі фінансовими
допомогами склала 183869,18 грн. (в т.ч.
прострочена 158869,18 грн.). Загальна сума
допомог, наданих за рахунок коштів
міського бюджету, складає 205300,00 грн.
Впродовж 2011-2012 та січня-жовтня 2013 року
повернуто коштів від раніше наданих
допомог в сумі 119770,18 грн., видано
фінансових допомог на поворотній
основі на загальну суму 50000,00 грн. та
використано коштів безпосередньо
«Агенцією» в сумі 55563,00 гривень. Станом
на 01.11.2013 року заборгованість по
наданих фінансових допомогах склала
114099,00 грн. (в т.ч. прострочена
заборгованість по неповернутих
своєчасно 64099,00 грн.), залишок на рахунку
«Агенції» 35638,00 грн.

Таким чином, на рахунку «Агенції»
акумулювались кошти міського бюджету
за повернутими раніше допомогами.
Вищевказані операції проводилися поза
казначейським обслуговуванням, чим
порушено ст. 43 Бюджетного кодексу
України,

Щодо правомірності п. 4 вимоги від 31.01.2014
№ 25-08-18-14/767, колегія суддів зазначає
наступне.

Ревізією встановлено, що в порушення п.
6 розділу II Інструкції про службові
відрядження в межах України та за
кордон, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 № 59 (у редакції наказу
Міністерства фінансів України від
17.03.2011 № 362) та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 31.03.1998 №
218/2658, працівникам виконкому
відшкодувались витрати на проїзд
міським транспортом загального
користування по м. Ніжин (від зупинки
пл. ім. І. Франка до АС Вокзал), яке є
місцем основної роботи, а не місцем
відрядження, а також відшкодовувались
витрати міським транспортом
загального користування за місцем
відрядження без погодженого
керівником маршруту та підтвердними
документами, які не відповідають
вимогам п. 1.1.4 наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України від 25.05.2006
№ 503 «Про затвердження Типових форм
квитків на проїзд пасажирів і
перевезення багажу на маршрутах
загального користування», в результаті
вищезазначеного виконкому завдано
матеріальної шкоди (збитків) на суму
938,25 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході ревізії усунуто порушення на суму
243,00 грн., а отже даним пунктом вимоги
правомірно зобов'язано позивача
відобразити дебіторську
заборгованість за зайво виплаченими
підзвітними сумами коштів в сумі 695,25
грн.

Однак, колегія суддів не може
погодитись із висновком суду першої
інстанції щодо скасування п. 5 вимоги
від 31.01.2014 № 25-08-18-14/767, з огляду на
наступне.

Так, на думку колегія суддів, судом
першої інстанції дана невірна правова
оцінка обставинам у справі по даній
вимозі, оскільки Постановою
апеляційного суду Чернігівської
області від 09.04.2014 у справі №740/873/14 не
спростовується факт прийняття
директора комунального підприємства
на роботу за сумісництвом на 0,5 ставки
посади начальника відділу
містобудування та архітектури
Ніжинської міської ради, а навпаки
встановлено як факт, що дана особа
перебувала на посаді головного
архітектора виконавчого комітету
Ніжинської міської ради та працювала
за сумісництвом (займався іншою
оплачуваною діяльністю) на посаді
директора КП «Відділу
архітектурно-технічного планування та
проектування» Ніжинської міської ради.

Статтею 102 КзПП України передбачено, що
умови роботи за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ, організацій визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Робота за сумісництвом
регламентується постановою Кабінету
Міністрів України від 03.04.93 року N245 «Про
роботу за сумісництвом працівників
державних підприємств, установ і
організацій» та спільним наказом
Мінпраці, Мін'юсту, Мінфіну від 28.06.93 N43
«Про затвердження Положення про умови
роботи за сумісництвом працівників
державних підприємств, установ і
організацій».

Відповідно до ст.94 КзПП України, ст.1,2
Закону України «Про оплату праці»,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Сумісництво визначається як виконання
працівником, крім основної, іншої
регулярної оплачуваної роботи на
умовах трудового договору у вільний
від основної роботи час на тому ж чи на
іншому підприємстві, установі,
організації чи у громадянина по найму.

В ході ревізії відповідно до
інформації, наданої КП «Відділ
архітектурно-технічного планування та
проектування» разом з копіями табелів
робочого часу ОСОБА_2 відпрацьовано КП
«Відділ архітектурно-технічного
планування та проектування» в
восьмигодинні робочі дні впродовж
жовтня-грудня 2012 року, січня-квітня,
червня 2013 року.

Так, відповідно до копій табелів обліку
робочого часу ОСОБА_2 впродовж періоду,
в якому був призначений на 0,5 ставки
посади за сумісництвом, відпрацьовано
восьмигодинні робочі дні (крім травня
2013 року робочі дні по 4 години) з
розпорядком дня з 08 години до 17 години.
При цьому, будь-якого документу, яким
обумовлено скорочення робочого дня в
травні 2013 року не представлено. Таким
чином, ОСОБА_2 нараховано заробітну
плату за час, впродовж, якого він
працював за місцем основної роботи, в
сумі 9968,31 грн. та ЄСВ - 3618,50 гривень.

Крім того, судом першої інстанції не
взято до уваги той факт, що вимогою
передбачено відшкодування шкоди з
винної особи в порядку ст.130-136 КЗпП
України.

Стаття 132 КЗпП України передбачає, що за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку.

Отже, відшкодування заподіяної
юридичній особі майнової шкоди повинно
бути відшкодовано з винних осіб (якщо
працівники не погоджуються внести
зайво отриману суму заробітної плати) в
частині середньомісячного заробітку
до норм трудового законодавства, а інша
не покрита частина збитків до норм
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю (далі - орган
державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю
у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 7 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено право органів державного
фінансового контролю пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства

Відповідно до п. 46 Постанови КМУ від
20.04.2006 року №550 «Про затвердження
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами», якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувані
п. 2, 3, 4, 5 вимоги Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області від
31.01.2014 № 25-08-18-14/767 є правомірними,
винесені в межах чинного
законодавства, та підлягають виконанню
у встановлені законодавством строки.

Таким чином, судом першої інстанції при
ухваленні спірного судового рішення
було неповно з'ясовано фактичні
обставини справи та порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справ та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Ніжинської міської ради
Чернігівської області - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області - задовольнити, постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
року - скасувати, та прийняти нову, якою
в задоволенні позовних вимог
Виконавчого комітету Ніжинської
міської ради Чернігівської області -
відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя

Шурко О.І.

Судді:

Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.