Справа № 826/13090/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
Толкачова Я.С. Опанасенка А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Комуністичної
партії України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
жовтня 2014 року у справі за позовом
Комуністичної партії України до
Міністерства юстиції України про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року Комуністична партія
України звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Міністерства юстиції
України в якому просила визнати
протиправною дію з подачі 08.07.2014
адміністративного позову до Окружного
адміністративного суду м. Києва про
заборону діяльності Комуністичної
партії України та зобов'язати подати
заяву про відмову від
адміністративного позову в межах
справи № 826/9751/14, яка перебуває в
провадженні Окружного
адміністративного суду м. Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що Міністерство юстиції
України звернулося до суду з позовом
про заборону діяльності Комуністичної
партії України всупереч повноваженням,
наданим чинним законодавством України,
зокрема Положенням про Міністерство
юстиції України, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.07.2014 № 228 та Закону України «Про
політичні партії в Україні». Позивач
зазначає, що оскільки повноваження
безпосереднього виконання функцій
щодо реалізації державної політики у
сфері державної реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян, інших
громадських формувань належать
Державній реєстраційній службі
України, то тільки вказаний орган
державної влади має право звертатися
до суду з позовом про заборону
діяльності політичної партії.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
жовтня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Міністерством юстиції України та
Державною реєстраційною службою було
подано до Окружного адміністративного
суду міста Києва позовну заяву про
заборону Комуністичної партії України.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 липня 2014 року
було відкрито провадження у
адміністративній справі № 826/9751/14.

Позивач вважає дії Міністерства
юстиції України з подачі до суду
вказаного позову протиправними в
зв'язку з чим звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
право Міністерства юстиції України
звернутися до суду з позовом не може
бути обмеженим, а відкликання позову є
правом сторони, а не її обов'язком,
тобто розпорядження своїми правами
здійснюється на вільний розсуд такої
особи.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Суб'єкти владних повноважень мають
право звернутися до адміністративного
суду у випадках, передбачених
Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Частиною 3 статті 2 КАС України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на зазначені положення КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що звернення до суду з
позовом про заборону діяльності
Комуністичної партії України
відповідно до повноважень, наданих
чинним законодавством України, є
правом Міністерства юстиції України,
яке не заборонено законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст. 18 Закону України
«Про політичні партії в Україні» від 05
квітня 2001 року № 2365-ІІІ, державний
контроль за додержанням політичною
партією вимог Конституції та законів
України, а також статуту політичної
партії здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державної реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян, інших
громадських формувань.

При цьому, згідно п. 1 Положення про
Державну реєстраційну службу України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 02.07.2014 № 219,
Державна реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції, який реалізує
державну політику з питань державної
реєстрації актів цивільного стану,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, договорів
комерційної концесії (субконцесії),
реєстрації (легалізації) об'єднань
громадян, громадських спілок, інших
громадських формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади м.
Києва, державної реєстрації друкованих
засобів масової інформації та
інформаційних агентств як суб'єктів
інформаційної діяльності.

Таким чином, Міністерство юстиції
України є головним органом у системі
центральних органів виконавчої влади,
що забезпечує формування і реалізацію
політики з питань реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян,
громадських спілок, інших громадських
формувань, тоді як Укрдержреєстр» є
центральним органом виконавчої влади,
який реалізує державну політику з
питань державної реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян,
громадських спілок, інших громадських
формувань.

При цьому, організація, повноваження і
порядок діяльності міністерств, інших
центральних органів виконавчої влади
визначаються Конституцією України,
Законом України «Про центральні органи
виконавчої влади» та іншими законами
України (преамбула та ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про центральні органи
виконавчої влади» від 17 березня 2011 року
№ 3166-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади», систему центральних органів
виконавчої влади складають
міністерства України (далі -
міністерства) та інші центральні
органи виконавчої влади.

Слід зазначити, що Закон України «Про
центральні органи виконавчої влади»
чітко визначив, що міністерство є
органом, який забезпечує формування та
реалізує державну політику в одній чи
декількох визначених Кабінетом
Міністрів України сферах, проведення
якої покладено на Кабінет Міністрів
України Конституцією та законами
України (ч. 2 ст. 1, ч. 1 ст. 6), а інші
центральні органи виконавчої влади
виконують виключно окремі функції з
реалізації державної політики (ч. 2 ст. 1,
ч. 1 ст. 16).

Згідно ст. 7 Закону України «Про
центральні органи виконавчої влади»,
основними завданнями міністерства як
органу, що забезпечує формування та
реалізує державну політику в одній чи
декількох сферах, є, зокрема,
забезпечення нормативно-правового
регулювання; визначення пріоритетних
напрямів розвитку; інформування та
надання роз'яснень щодо здійснення
державної політики; узагальнення
практики застосування законодавства,
розроблення пропозицій щодо його
вдосконалення та внесення в
установленому порядку проектів
законодавчих актів, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України на
розгляд Президентові України та
Кабінету Міністрів України; здійснення
інших завдань, визначених законами
України.

В свою чергу, основними завданнями
інших центральних органів виконавчої
влади є надання адміністративних
послуг, здійснення державного нагляду
(контролю), управління об'єктами
державної власності, внесення
пропозицій щодо забезпечення
формування державної політики на
розгляд міністрів, які спрямовують та
координують їх діяльність, здійснення
інших завдань, визначених законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади», центральні органи виконавчої
влади можуть здійснювати одне або
кілька визначених частиною першою цієї
статті завдань.

Разом з тим, наказом Міністерства
юстиції України від 06.06.2011 № 1495/5
затверджено Порядок взаємодії
Міністерства юстиції України з
центральними органами виконавчої
влади, діяльність яких спрямовується
та координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра юстиції
України.

Згідно п. 6.1 вказаного Порядку,
Департамент здійснює контроль за
виконанням покладених на Служби та їх
територіальні органи, підприємства,
установи та організації, що належать до
сфери управління Служб, завдань та
планів їх роботи, виконання указів
Президента України та постанов
Верховної Ради України, прийнятих
відповідно до Конституції та законів
України, актів Кабінету Міністрів
України, доручень Міністра юстиції
України та цього Порядку.

З аналізу наведених норм законодавства
вбачається, що оскільки Міністерство
юстиції України є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади, що забезпечує
формування і реалізація політики з
питань реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, громадських спілок,
інших громадських формувань, воно має
повноваження як на здійснення контролю
за реалізацією Укрдержреєстром
державної політики у вказаній сфері,
так і на вчинення відповідних дій за
наслідками здійснення такого контролю.

Зокрема, Мін'юст має повноваження на
здійснення контролю за дотриманням
політичними партіями чинного
законодавства України та вжиття
заходів, передбачених Законом України
«Про політичні партії в Україні», які
випливають з функції забезпечення
формування і реалізації державної
політики з питань реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що дії
Міністерства юстиції України щодо
подання до суду позову про заборону
діяльності Комуністичної партії
України вчинені відповідно до вимог
чинного законодавства, на підставі, в
межах компетенції та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Що стосується позовних вимог
Комуністичної партії України про
зобов'язання відповідача подати заяву
про відмову від адміністративного
позову в межах справи № 826/9751/14, яка
перебуває в провадженні Окружного
адміністративного суду м. Києва,
колегія суддів зважає на наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R
(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на
316-й нараді заступників міністрів, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 КАС
України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності.

Іншими словами, під дискреційним
повноваженням розуміють таке
повноваження, яке надає певний ступінь
свободи адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

З огляду на вказане, позовна вимога
щодо зобов'язання відповідача подати
заяву про відмову від
адміністративного позову в межах
справи № 826/9751/14, яка перебуває в
провадженні Окружного
адміністративного суду м. Києва є
формою втручання в дискреційні
повноваження та виходить за межі
завдань адміністративного
судочинства, та, відповідно,
задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно частини 4 ст.51 КАС
України, суд не приймає відмови
позивача від адміністративного позову,
визнання адміністративного позову
відповідачем і не визнає умов
примирення сторін, якщо ці дії
суперечать закону або порушують
чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

При цьому, судом першої інстанції вірно
зазначено, що: по-перше, відкликання
позову є правом сторони, а не її
обов'язком, тобто розпорядження своїми
правами здійснюється на вільний розсуд
такої особи; по-друге, відмова від
позову в частині її прийняття
вирішується виключно судом, то
підстави для зобов'язання Міністерства
юстиції України відкликати
відповідний адміністративний позов
відсутні.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комуністичної
партії України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
жовтня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 28.11.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.