Справа № 2а-6267/10/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/38009/11

№ К/9991/38009/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.11.2010

та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011

у справі № 2а-6267/10/2070 Харківського
окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції (ДПІ)
у Московському районі м. Харкова

про визнання податкових
повідомлень-рішень недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.11.2010 позов
задоволено: скасовано податкові
повідомлення - рішення ДПІ у
Московському районі м.
Харкова № /0 від 11.11.2010 року, №
/1 від 10.02.2010, № /2 від 23.03.2010 та
№ /3 від 30.04.2010.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011
скасовано постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
16.11.2010 в частині щодо задоволення
позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення №
/1 від 10.02.2010. В решті постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Московському
районі м. Харкова просить скасувати
ухвалені у справі рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову повністю,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань із
податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій згідно з податковими
повідомленнями-рішеннями, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 23.10.2009 №
6250/172/НОМЕР_1, про порушення позивачем
підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 та
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР), а саме:
завищено податковий кредит на загальну
суму 107506,35 грн. внаслідок віднесення до
складу податкового кредиту в
червні-липні 2007 року сум ПДВ у ціні
придбаних основних засобів у ТОВ
«Автомодерн» та ТОВ «Гранд-Дізель».
Висновок податкового органу
вмотивований тим, що позивач, як
платник єдиного податку, неправомірно
включив до складу податкового кредиту
суми податку на додану вартість,
сплачені у вартості придбаного
обладнання, яке відноситься до
основних засобів, вартість якого
підлягає амортизації, тоді як норми
чинного законодавства не передбачають
ведення фізичною особою-підприємцем
обліку основних фондів.

За наслідками перевірки та
адміністративного оскарження прийнято
податкові повідомлення-рішення від №
/2 від 23.03.2010 та № /3 від 30.04.2010
про визначення податкового
зобов`язання із податку на додану
вартість у сумі 93663,00 грн., у тому числі:
62442,00 грн. - за основним платежем та 31221,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції.

У судовому процесі встановлено, що
позивач придбав обладнання у ТОВ
Гранд-Дізель» та ТОВ «Автомодерн»
вартістю 466000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 77666,67 грн.)
та вартістю 179038,06 грн. (у т.ч. ПДВ - 29839,68
грн.) відповідно для використання у
власній господарській діяльності
(ремонт форсунок двигунів для
автомобілів). Вказані суми ПДВ позивач
включив до складу податкового кредиту
відповідного податкового періоду.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 вказаного Закону податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт
7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті).

Нормами законодавства не встановлено
обмежень щодо включення сум ПДВ,
сплаченого у ціні основних засобів,
придбаних для використанні в
господарській діяльності, до складу
податкового кредиту для осіб, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування та звітності.

У судовому процесі встановлено, що
основним видом діяльності позивача є
торгівельно-закупівельна діяльність,
посередницька діяльність, ремонт та
технічне обслуговування
автотранспорту та
сільськогосподарської техніки,
комп'ютерна діагностика паливної
системи автотранспорту та
сільськогосподарської техніки. (а.с. 68)

Придбані СПД ОСОБА_4 основні засоби та
обладнання у ТОВ Гранд-Дізель» та ТОВ
«Автомодерн» використовувались ним у
надані послуг з ремонту форсунок
двигунів, для автомобілів, що
відповідає видам діяльності,
зазначеним у свідоцтві про реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності.

З огляду на встановлений у судовому
процесі факт використання позивачем
придбаного обладнання у власній
господарській діяльності,
підтвердження сум ПДВ, сплачених в ціні
обладнання, податковими накладними,
судами попередніх інстанцій зроблено
правильний висновок про правомірність
включення сум ПДВ у ціні обладнання до
складу податкового кредиту
відповідного податкового періоду.

Суди правильно виходили з того, що
норма підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7
Закону № 168/97-ВР не ставить право
платника ПДВ на податковий кредит сум
податку, сплаченого у зв'язку з
придбанням об'єктів, що підпадають під
визначення основних фондів, у
залежності від того, чи ведеться
платником бухгалтерський облік цих
об'єктів, що законом не вимагається по
відношенню до суб'єкта підприємницької
особи - фізичної особи.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.11.2010 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев