Справа № 2а/0370/2654/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/153677/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 31 серпня 2012
року по справі № 2а-2654/12/0370 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стелла Пак Україна»
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стелла Пак Україна»
(далі - ТзОВ «Стелла Пак Україна»)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби (далі - Луцька ОДПІ), в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
06 червня 2012 року № .

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 31 серпня 2012
року вказаний позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ від 06 червня 2012 року №
.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, Луцька ОДПІ подала
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що факти порушень
позивачем вимог податкового
законодавства, які послужили підставою
для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, мали
місце та чітко зафіксовані в акті
перевірки від 18 травня 2012 року №
1241/15-3/33559762, а тому висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
скасування вказаного податкового
повідомлення-рішення є помилковим.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі
пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі акта перевірки від 18 травня
2012 року № 1241/15-3/33559762, складеного за
результатами документальної
позапланової виїзної перевірки ТзОВ
«Стелла Пак Україна» у зв'язку з
наданням не в повному обсязі у
встановлені законом терміни на
письмовий запит Луцької ОДПІ
документального підтвердження
декларування заявлених сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за лютий 2012 року, Луцькою ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 06 червня 2012
року № , яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на суму 20572.00 грн., застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
5143.00 грн.

Підставою для визначення позивачеві
податкових зобов'язань слугував
висновок відповідача про порушення
позивачем вимог абзацу «а» пункту 200.4
статті 200 Податкового кодексу України,
а саме завищення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
лютий 2012 року на 20572.00 грн.

Вказані висновки обґрунтовані
посиланням на те, що причиною
виникнення у позивача від'ємного
значення з податку на додану вартість є
придбання у значному обсязі у січні
2012 року товарно-матеріальних
цінностей, а саме поліетилену ВТ,
кольорового вторинного
гранульованого, та поліетилену марки
Н/Т HXF 4810 Н, у ТзОВ «Спецмонтаж груп» та
ТзОВ «Хімтрейдресурс», які не
реалізовані, а згідно даних
бухгалтерського обліку обліковуються
на рахунку 28 «Товари на складі».
Оскільки придбані товарно-матеріальні
цінності не використані позивачем в
господарській діяльності, позивачем
протиправно віднесено суми податку на
додану вартість, сплачені при його
придбанні, до бюджетного відшкодування
за лютий 2012 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
правомірно заявлено до бюджетного
відшкодування за лютий 2012 року суми
податку на додану вартість в розмірі
20572.00 грн., так як нормами Податкового
кодексу України, які регулюють порядок
формування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування, не
передбачено позбавлення права
платника податків на формування
податкового кредиту та повернення суми
бюджетного відшкодування в разі
відсутності реалізації придбаних
товарів в звітному періоді.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню)
регламентовано нормами статті 200
Податкового кодексу України.

Згідно з вказаною статтею Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1
статті 200 ПК України, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1
статті 200 ПК України, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
статті 200 Податкового кодексу України,
мас від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що платник
податків має право на бюджетне
відшкодування тієї суми податку на
додану вартість, яку він фактично
сплатив у попередніх податкових
періодах, за наявності у нього
від'ємного значення різниці між
податковим зобов'язанням та податковим
кредитом у поточному та попередньому
податковому періоді.

Виключення із зазначеного правила
передбачено пунктом 200.5 статті 200
Податкового кодексу України, згідно з
яким не мають права на отримання
бюджетного відшкодування особи, які:

були зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів);

мали обсяги оподатковуваних операцій
за останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Таким чином, приписи Податкового
кодексу України, які регулюють порядок
формування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування, не
передбачають позбавлення права
платника податків на формування
податкового кредиту та повернення суми
бюджетного відшкодування у разі
відсутності реалізації придбаних ним
товарів у такому звітному періоді.

Як видно із статуту ТзОВ «Стелла Пак
Україна», затвердженого зборами
учасників товариства протоколом від 28
березня 2012 року № 20, позивач здійснює
діяльність у сфері виробництва,
переробки, пакування, зберігання та
збуту товарів широкого вжитку і
продукції виробничо-технічного
призначення з металу, поліетилену,
поліпропілену та ін., натуральних і
синтетичних матеріалів, на виробництво
і реалізацію яких немає обмежень за
законодавством України; розфасовки та
продажу одноразового посуду, ганчірок,
серветок та інших товарів широкого
вжитку.

В січні 2012 року позивачем придбавались
у ТзОВ «Спецмонтаж Груп» поліетилен ВТ,
кольоровий вторинний гранульований, та
у ТзОВ «Хімтрейдресурс» поліетилен
марки Н/Т HXF 4810 Н, у зв'язку з
декларуванням чого від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту
становило 20572.00 грн. (р. 20.2 Декларації з
податку на додану вартість за січень 2012
року).

В податковій декларації з податку на
додану вартість за лютий 2012 року та в
розрахунку суми бюджетного
відшкодування ТзОВ «Стелла Пак
Україна» задекларувало до бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку 20572.00 грн. податку та згідно з
даними додатку 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість за лютий 2012 року частина
залишку від'ємного значення, фактично
сплачена ТзОВ «Стелла Пак Україна»
постачальникам товарів або до
Державного бюджету України у
попередніх звітних (податкових)
періодах та не погашена податковими
зобов'язаннями попередніх звітних
(податкових) періодів або не брала
участі у розрахунках бюджетного
відшкодування за даними платника,
становить 20572.00 грн. та складається із
сум податку на додану вартість, які
виникли у січні 2012 року.

На підтвердження правомірності
заявленого бюджетного відшкодування
ТзОВ «Стелла Пак Україна» надані копії
податкових декларацій з податку на
додану вартість, податкових та
видаткових накладних, платіжних
доручень.

Факт здійснення оплати та наявності у
ТзОВ «Стелла Пак Україна» відповідних
первинних документів податковим
органом не заперечується.

Враховуючи те, що позивачем виконані
всі необхідні умови для отримання
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у лютому 2012 року на
суму 20572.00 грн., суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про
обґрунтованість позовних вимог ТзОВ
«Стелла Пак Україна» та наявність
підстав для скасування оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

За наведених обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і не дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 31
серпня 2012 року по справі № 2а-2654/12/0370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський