Справа № 2а-10467/11/2670
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/77458/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
Шевченківського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві про
визнання протиправними та скасування
наказів, зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в
и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся
до суду із зазначеним позовом до
відповідачів. Уточнивши позовні вимоги
просив скасувати накази Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві від 1 квітня 2011
року № 112 в частині накладення на
ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ та від 11 квітня 2011
року №207о/с в частині звільнення з
органів внутрішніх справ, поновити
його на займаній перед звільненням
посаді з 14 квітня 2011 року та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
жовтня 2011 року позов задоволено.
Скасовано накази Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві від 1 квітня 2011 року в частині
накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ та від 11
квітня 2011 року №207о/с в частині його
звільнення з органів внутрішніх справ,
поновлено позивача на займаній перед
звільненням посаді з 14 квітня 2011 року
та зобов'язано Шевченківське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві виплатити позивачу середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 14 квітня 2011року по 11 жовтня 2011
року.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 8 листопада 2012 року скасовано
постанову суду першої інстанції та
прийнято нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування оскаржуваного судового
рішення суду апеляційної інстанції з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та залишення в
силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_4
проходив службу в органах внутрішніх
справ з 1994 року на посадах від
міліціонера-водія роти
патрульно-постової служби
Старокиївського районного управління
внутрішніх справ до заступника
командира третього взводу батальйону
патрульної служби Шевченківського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників Шевченківського
районного управління" від 1 квітня 2011
року №112 за вчинення дисциплінарного
проступку, який полягав у керуванні
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння, що призвело до
порушення абз. 2, 5, 12 ч. 1 ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, на позивача
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві від 11 квітня 2011 року № 207о/с
позивача з 13 квітня 2011 року звільнено з
органів внутрішніх справ в запас
Збройних Сил України (з постановкою на
військовий облік) згідно з підпунктом
"є" пункту 64 (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарне стягнення
застосоване до позивача за вчинення
ним правопорушення, передбаченого ч. 1
ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.
Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
березня 2011 року позивача визнано
винним у вчиненні такого
адміністративного правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 2600 грн. Про
вказаний факт довідкою від 1 березня 2011
року було повідомлено начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві, за
резолюцією якого 2 березня 2011 року
проведено службову перевірку.

Відповідно до висновків
службової перевірки від 1 квітня 2011
року факт зазначеного порушення
позивачем знайшов своє підтвердження.
Згідно письмових пояснень від 24
березня 2011 року позивач визнав, що
факти, викладені у висновку службової
перевірки, мали місце, визнав себе
винним, та зазначив, що сплатив
встановлений йому судом штраф.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
Головним управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
до позивача застосовано занадто суворе
дисциплінарне стягнення, а наказ про
застосування дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення як
крайнього заходу дисциплінарного
впливу прийнято необґрунтовано.

Скасовуючи постанову суду
першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що накладене
на позивача дисциплінарне стягнення є
обґрунтованим, а тому оскаржувані
накази є правомірними та не підлягають
скасуванню.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України (далі
- Дисциплінарний статут), затвердженого
Законом України від 22 лютого 2006 року
№3460-ІV встановлено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом. Особи рядового і
начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку
притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної
відповідальності, водночас можуть
нести і дисциплінарну
відповідальність згідно з цим Статутом
(частина друга).

Відповідно до ч. 1 ст. 7
Дисциплінарного статуту службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників (абзац другий),
дотримуватися норм професійної та
службової етики (абзац пятий), з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють (абзац дванадцятий).

Згідно ст. 12 Дисциплінарного
статуту на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може накладатися,
зокрема, такий вид дисциплінарних
стягнень як звільнення з органів
внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного
статуту (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до
дисциплінарної відповідальності осіб
рядового і начальницького складу, які
мають дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Судом апеляційної інстанції
вірно зазначено, що позивач
неодноразово заохочувався за сумлінне
виконання службових обов`язків. Разом з
тим, на нього неодноразово накладались
дисциплінарні стягнення у вигляді
догани та суворої догани за неналежне
виконання службових обов'язків. Крім
того, станом на час звільнення
залишилось непогашеним дисциплінарне
стягнення, а саме оголошена позивачу
наказом від 20 січня 2011
року № 14 догана за неналежну
організацію роботи очолюваного
підрозділу, неналежне проведення
гласних та негласних перевірок,
безконтрольність за діями підлеглих,
формальний підхід до ведення службової
документації.

Згідно підпису позивача у
відомості особового складу позивача
було ознайомлено з наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 25 березня 2010 року № 90 "Про стан
дисципліни й законності в діяльності
органів та підрозділів внутрішніх
справ та заходи щодо його покращення",
пунктом 3.7 якого передбачено стосовно
працівників, які у встановленому
порядку притягнуті до
відповідальності за керування
транспортними засобами в стані
алкогольного сп"яніння, за
результатами службових розслідувань
вирішувати питання про їх звільнення з
органів внутрішніх справ.

За таких обставин, коли дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення було
накладено на позивача за результатами
службового розслідування в межах
строку та в порядку, передбаченому
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку, що оскаржувані накази є
обґрунтованими та не підлягають
скасуванню, а тому відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на законі.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 8 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало
Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк