Справа № 2а/0614/5672/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2013-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"05" березня 2013 р.
Справа № 2а/0614/5672/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області,
Управління праці та соціального
захисту населення Малинської районної
державної адміністрації Житомирської
області на постанову Малинського
районного суду Житомирської області
від "24" грудня 2012 р. у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного
фонду України в Малинському районі
Житомирської області, Управління
праці та соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації Житомирської області
про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Малинського
районного суду Житомирської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Малинського районного суду
Житомирської області від 24 грудня 2012
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі відповідач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Вiдповiдно до ст.195 Кодексу
адмiнiстративного судочинства України
суд апеляцiйної iнстанцiї переглядає
судовi рiшення суду першої iнстанцiї в
межах апеляцiйної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхні
посадови і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Позивач проживає в с.Лумля Малинського
району Житомирської області, яке
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №106 від 23.07.1991р.
віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю, а також є
потерпілим від аварії на ЧАЄС 4-ї
категорії, що підтверджується
відповідними посвідченням та довідкою.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 01
листопада 1996 року №9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя", судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств та
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій,
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину,
з якої розраховується сума допомоги
згідно зі ст.ст.37,39 Закону, відповідачу
слід керуватися розміром мінімальної
заробітної плати, а не сумою,
передбаченою Постановою Кабінету
Міністрів України "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні спору в частині
того, яка сума підлягає стягненню з
відповідача за визначений позивачкою
період, застосуванню підлягають саме
статей 37, 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.37 Закону
має отримувати допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
розмірі 30% від розміру мінімальної
заробітної плати та відповідно до ст.39
цього ж Закону, має право отримувати
доплату до пенсії у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень п. 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.09.2005
року №936 "Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на яку
посилаються відповідачі в своїх
апеляційних скаргах, виплата
компенсацій та допомоги певних видів,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
проводиться центрами по нарахуванню і
виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад (далі -
уповноважений орган) за місцем
реєстрації громадян працюючим.

Слід також зазначити, що виплати по ст.
39 Закону проводяться Управлінням
Пенсійного фонду України, а виплати по
ст. 37 - Управлінням праці та соціального
захисту населення.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції в
застосуванні норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційні скарги без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційні
скарги підлягають залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області,
Управління праці та соціального
захисту населення Малинської районної
державної адміністрації Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Малинського районного суду
Житомирської області від "24" грудня 2012
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик
С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в Малинському районі
Житомирської області пл. Соборна, 12 А,м.
Малин,Житомирська область,11601

4- відповідачу Управління праці та
соціального захисту населення
Малинської районної державної
адміністрації Житомирської області
вул.Тараскіна,5,м.Малин,Житомирська
область,11601