Справа № 2а-397/10
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 16878/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації на
постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 15.06.2010 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

В С Т А Н О В
И В:

27.03.2009 року позивач звернулася до суду з
вказаним позовом та просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
невиплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 по 31.12.2008 року.

Постановою Рівненського районного
суду Рівненської області від 15.06.2010
року позов задоволено частково.
Визнано дії протиправними. Зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за періоди з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року відповідно до ст.43 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого ЗУ «Про
Державний бюджет України» на
відповідні роки для дітей віком до
шести років, з врахуванням виплачених
сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норма
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення,
яким позовну заяву залишити без
розгляду або закрити провадження по
справі.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, хоч були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому на підставі п.
2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач наполягав на застосуванні
строку звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом
визначеного ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Оскільки позивачка звернулась до суду
з позовом 27.03.2009 року та поважних причин
пропуску строку звернення до суду не
навела то позовні вимоги підлягають
задоволенню за період з 22.05.2008 року.

Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину
- ОСОБА_2.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі - Закон № 107-VI) - відносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми "
(далі - Закон № 2811-XII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13), та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
№2811-ХІІ.

Оскільки у справі, що розглядається,
суд першої інстанції встановив, що спір
виник щодо виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів апеляційного
суду дійшла висновку, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі
поширювалися норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення за період з 22.05.2008 року по 31
грудня 2008 року, оскільки дію статті 43
було відновлено з 22 травня 2008 року,
згідно з рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008.

За таких обставин судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваної
постанови неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Наведене в силу вимог
ст. 202 КАС України є підставою для
скасування постанови, що оскаржується,
та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1,4
ч.1 ст.202, ч. 2 ст.205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації задовольнити частково,
постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 15.06.2010 року у
справі №2а-397/10 - скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації провести перерахунок та
виплату на користь ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленому законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В.Ніколін

Судді
В.Я.Качмар

О.М.Гінда