Справа № 2а-288/12/2270
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Київ К/800/3490/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Маслія В.І., провівши попередній
розгляд справи за касаційною скаргою
Першого заступника прокурора м.
Севастополя на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 28 травня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2012
року у справі за позовом
обслуговуючого кооперативу
"Житлово-будівельний кооператив
"Любімовка" до Севастопольської
міської державної адміністрації, третя
особа: Прокуратура м. Севастополя про
визнання протиправним та скасування
розпорядження, -

в с т а н о в и л а:

Обслуговуючий кооператив
"Житлово-будівельний кооператив
"Любімовка" звернувся в суд з позовом до
Севастопольської міської державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування
розпорядження від 20.09.2010 року № 1831-р
"Про скасування розпорядження голови
Севастопольської міської державної
адміністрації від 23.03.2010р. № 736-р".

Позовні вимоги мотивовано тим, що без
наявності відповідних повноважень,
діючи в спосіб, не передбачений
законодавчо, голова Севастопольської
міської державної адміністрації
оскаржуваним розпорядженням від 20.09.2010
року № 1831-р скасував попереднє
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації від
23.03.2010 року № 736-р про надання позивачу
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в районі вул. Шостака м.
Севастополя.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 28 травня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2012
року, позовні вимоги задоволено,
визнано протиправним та скасовано
розпорядження голови Севастопольської
міської державної адміністрації від
20.09.2010 року № 1831-р "Про скасування
розпорядження голови Севастопольської
міської державної адміністрації від
23.03.2010 року № 736-р".

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Перший заступник
прокурора м. Севастополя звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 23.03.2010 року
головою Севастопольської міської
державної адміністрації було видано
розпорядження № 736-р, яким позивачу був
наданий дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальних жилих будинків у районі
вул. Шостака, орієнтовною площею 3,0 га.

Вищевказане розпорядження видано
відповідно до статей 118, 133 та пункту 10
розділу XV Перехідних положень
Конституції України, статей 17, 39, 41, 81, 84,
116, 118, 121, 122, 151, 173, 180 пункту 12 розділу X
Перехідних положень Земельного
кодексу України, статей 5, 14 Закону
України "Про розмежування земель
державної та комунальної власності",
статей 6, 21 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації", Закону
України "Про планування і забудову
територій", на підставі клопотання
позивача, графічних матеріалів місця
розташування та цільового призначення
земельної ділянки.

19 серпня 2010 року прокуратурою м.
Севастополя до Севастопольської
міської державної адміністрації було
принесено протест щодо скасування
розпорядження від 23.03.2010 року № 736-р.

Протест внесений на підставі статті 21
Закону України "Про прокуратуру", у
зв'язку з порушенням Севастопольською
міською державною адміністрацією під
час видання опротестованого
розпорядження пункту 12 Розділу Х
Земельного кодексу України, згідно з
яким до розмежування земель державної
та комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Таким чином, на думку прокуратури міста
Севастополя, в порушення зазначених
вимог закону міська державна
адміністрація, приймаючи зазначене
розпорядження, вийшла за межі своїх
повноважень.

На підставі протесту прокуратури міста
Севастополя від 19.08.2010 року № 1212 вих-10
та відповідно до статей 2, 13, 25, 43 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", 20.09.2010 року новий голова
Севастопольської міської державної
адміністрації видав розпорядження №
1831-р, яким було скасовано попереднє
розпорядження голови Севастопольської
міської державної адміністрації від
23.03.2010 року №736-р "Про надання дозволу
обслуговуючому кооперативу
"Житлово-будівельний кооператив
"Любімовка" на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у районі вул. Шостака для
будівництва та обслуговування
кварталу індивідуальних жилих
будинків".

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач
перевищив свої повноваження та не мав
прав скасовувати своє попереднє
рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 1
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" місцева державна
адміністрація є місцевим органом
виконавчої влади і входить до системи
органів виконавчої влади.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Умовою визнання акта недійсним
є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації"
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади.

Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Частинами першою та другою статті 6
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" передбачено, що на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їхньої компетенції, є
обов'язковими для виконання на
відповідній території всіма органами,
підприємствами, установами та
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Згідно з частиною першою статті 41
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" голови місцевих
державних адміністрацій видають
розпорядження одноособово і несуть за
них відповідальність згідно із
законодавством.

Відповідно до частини восьмої статті 118
Конституції України рішення голів
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції та законам
України, іншим актам законодавства
України, можуть бути відповідно до
закону скасовані Президентом України
або головою місцевої державної
адміністрації вищого рівня.

Зазначеній нормі відповідають приписи
статті 43 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації", частиною
першою якої передбачено, що акти
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, актам
Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду.

Розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Тобто законодавством чітко обумовлено
коло суб'єктів, яким надано
повноваження скасовувати
розпорядження голови державної
адміністрації. Такими суб'єктами є
Президент України, голова місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або суд.

Статтею 39 Закону України Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" дано вичерпний перелік
повноважень голів місцевих державних
адміністрацій, до якого не входить
скасування власних попередніх
розпоряджень або розпоряджень
колишнього голови.

В рішенні Конституційного суду у
справі № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" зазначено, що
в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Зазначене вище розпорядження є
ненормативним правовим актом
одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію фактом його
виконання, тому не може бути в
подальшому скасоване державною
адміністрацією.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Першого заступника
прокурора м. Севастополя відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 28 травня 2012
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, встановленими
статтями 237, 238, 239-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша