Справа № 465/9089/13-а (2а/465/441/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 листопада 2014 року м.
Київ В/800/4999/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Бутенка В.І.,

Мойсюка М.І.,

Стародуба О.П.,

Тракало В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 14 жовтня 2014 року, ухваленої за
результатами розгляду справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
визнання протиправною відмови в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
зобов'язання здійснити такий
перерахунок,

в с
т а н о в и л а:

13 листопада 2014 року ОСОБА_4 у порядку
статті 239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
звернувся із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 14 жовтня 2014 року у справі №К/800/32029/14
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування заяви додав судові
рішення Вищого адміністративного суду
України від 27 листопада 2013 року (справа
№К/800/49213/13), від 27 листопада 2014 року
(справа №К/800/47790/13) в яких, на його думку,
по іншому ніж в оскаржуваній ухвалі
застосовано положення частини третьої
та п'ятої статті 138 Закону України від 7
липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і
статус суддів» (далі - Закон №2453-VI).

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
знаходить підстави для допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з урахуванням наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правих норм.

Доводи, викладені в заяві, дають
підстав вважати, що судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні і ті ж само
норми матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Зокрема, в постанові від 14.10.2014 року, яка
є предметом оскарження, касаційний суд,
з посиланням на положення частини
третьої статті 138 Закону № 2453-VI (в
редакції Закону від 08 липня 2011 року
№3668-VI), прийшов до висновку, що з 1 січня
2012 року розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
має бути обмеженим 80% заробітної плати
судді, працюючого на відповідній
посаді.

В той же час судовими рішеннями від 27
листопада 2014 року (справа №К/800/49213/13),
від 27 листопада 2013 року (справа
№К/800/47790/13), касаційний суд підтвердив
обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанцій про необхідність
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 1 січня 2012 року відповідно до частини
третьої статті 138 Закону №2453-VI (в
редакції Закону від 7 липня 2010 року
№2453-VI) у розмірі 90% грошового утримання
судді, який працює на відповідній
посаді, оскільки відповідно до статей
22, 24 Конституції України при прийнятті
нових законів або внесення змін до
чинного законодавства не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Таким чином, суд касаційної інстанції у
подібних правовідносинах неоднаково
застосував одні і ті ж норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Керуючись статтями 235-240 КАС України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Допустити до перегляду Верховним судом
України справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
визнання протиправною відмови в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
зобов'язання здійснити такий
перерахунок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк

О.П. Стародуб

В.В. Тракало