Справа № 814/2723/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/18854/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів:
Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю фірма
"Каскад"

на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
25 жовтня 2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року

у справі № 814/2723/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Каскад"

до Миколаївської митниці
Міндоходів

треті особи: Головне управління
Державної казначейської служби
України у Миколаївській області,

Прокуратура Миколаївської
області

про скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Каскад"
звернулось до суду з позовом до
Миколаївської митниці Міндоходів, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській
області, яким просило скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 504000003/2013/000008/2 від 06
лютого 2013 року; зобов'язати здійснити
митне оформлення товару за ціною
контракту; зобов'язати скласти та
надати Головному управлінню Державної
казначейської служби України в
Миколаївській області подання про
повернення позивачу з Державного
бюджету України надмірно сплачену суму
податку на додану вартість у розмірі 12
693, 21 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі № 814/2723/13-а, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності Миколаївської митниці
своїх вимог,оскільки ТОВ
"Каскад"заявлено неповні та
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів при
оформленні,що призвело до порушенням
вимог законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ТОВ "Каскад"
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Миколаївська митниця та Прокуратура
Миколаївської області подали до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в яких
наголошували на відповідності судових
рішень обставинам справи та вимогам
законодавства України, просять
залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10 грудня 2012 року між ТОВ
«Каскад» та «ChangshuHuayeStellStripCo. LTD»
укладено контракт № QH880121210-1.

На виконання умов вказаного контакту
позивачем імпортовано товар та подано
до Митниці пакет документів для його
митного оформлення.

В декларації позивачем визначена
фактурна вартість товару (прокат
плоский з вуглецевої (нелегованої)
сталі, оцинкований з полімерним
покриттям) у сумі 22096, 70 доларів США та
176618, 92грн.

Митна вартість товару визначена на
підставі ціни контракту.

Митним органом прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
504000003/2013/000008/2 від 06 лютого 2013 року,
згідно якого основний метод визначення
митної вартості товару не
застосовується, а митна вартість
ввезеного товару визначена з
використанням резервного методу,
виходячи з ціни товару за одиницю 1180
доларів США, що разом складає 30 036,90
доларів США.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що
переміщуються через державний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм Кодексу. Заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно частин 1, 2 статті 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

У відповідності з частиною 2 статті 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до пункту 4 статті 58 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням частини десятої
цієї статті.

Інспектор, що здійснював митне
оформлення даної МД звернувся із
запитом до відділу митних платежів з
метою отримання інформацію щодо
визначення митної вартості товару.

Посадовою особою було проаналізовано
документи та виявлено наявність
розбіжностей щодо даних інвойсу,
зазначених у платіжному дорученні в
іноземній валюті.

Судова колегія погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій ,
щодо виявлення неподання повних
відомостей щодо ціни товару, а саме:
відсутність страхового полісу,
заводського сертифікату випробувань.
Обов'язкова наявність даних документів
передбачено умовами контракту.

На підставі пункту 3 статті 53 Митного
кодексу України для прийняття
рішення про визначення митної вартості
митницею були витребувані додаткові
документи: виписка з бухгалтерської
документації щодо пакувальних,
транспортних та страхових витрат;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини; переклад
митної декларації країни відправлення.

Під час витребування додаткових
документів, митниця вірно керувалася
частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України, де наведено вичерпний перелік
складових митної вартості при її
визначені, які необхідно додати до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари,
якщо вони не включені до неї.

В зв'язку з викладеним, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що у Митниці
були підстави для витребування
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару.

Також суд касаційної інстанції звертає
увагу, що письмова вимога про надання
додаткових документів та відмова
декларанта від їх надання зафіксована
на зворотному боці інформаційного
аркуша до митної декларації.

Згідно частині 3 статті 54 Митного
кодексу України за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Митним органом скориговано митну
вартість, визначену декларантом шляхом
винесення рішення про коригування
митної вартості.

Позивач скористався правом, наданим
частиною 7 статті 55 Митного кодексу,
відповідно до якої у випадку незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

На виконання вимог вищевказаної
статті, позивач 27 лютого 2013 року подав
супровідним листом до митного органу
пакет документів.

Позивачем в листі від 27 лютого 2013 року
№ 234 (вх. від 04.03.2013 № 1592/9/10-43)зазначено
перелік копій документів, які він
надає, а саме: зовнішньоекономічний
контракт купівлі-продажу №QН880121210-1 від
10.12.2012р.; переклад
зовнішньоекономічного контракту
купівлі-продажу №QН880121210-1 від 10.12.2012;
коносамент № СNCL701687 від 25.12.2012; СМR №013652
від 31.01.2013р. (копія)-2 екземпляра;
платіжне доручення № 014ТІ від 18.01.2013р.;
платіжне доручення №011X1 від 13.12.2012;
митна декларація країни виробника №
13595557 від 21.12.2012р; переклад
експортної митної декларації №
13595557 від 21.12.2012; сертифікат про
походження товару № ССРІТ123883119 №
13С3205В0110 від 25.12.2012р; паку вальний лист
від 17.12.2012р; висновок ДП
«Укпромзовнішекспертиза» від
29.01.2013р.№365; прайс-лист виробника;
переклад прайс-листа виробника;
страховий поліс від 25.12.12 №
АСUZ52124212Q0074530; проформа інвойс № QН880121210-1
від 10.12.2012р. на англійській мові;
рахунок-проформа № QН880121210-1 від 19.12.2012р.
на російській мові; комерційний інвойс
від 17.12.2012; переклад комерційного
інвойсу від 17.12.2012р; сертифікат якості
виробника від 25.12.12р. № ZВСТ(02) -12120045;
лист ТОВ фірма «КАСКАД» від 26.02.2013р. № 123
щодо запиту про біржові котирування;
інформація PLATTS «TheDecembercoveredhirefromChina» від
09.01.2012р; лист стосовно контракту
купівлі-продажу №QH880121210-1; переклад
листа SUTOR стосовно контракту
купівлі-продажу № QН880121210-1; облікова
картка особи яка здійснює операції з
товарами № 110/2012/0001321 від 22.11.2012р;
рішення про коригування митної
вартості № 504000003/2013/000008/2 від 06.02.2013р;
митна декларація №504060000/2013/000627 від
06.02.2012р.

Колегія судів погоджується з висновком
суду першої та апеляційної інстанцій,
що дійсний перелік документів, доданий
до цього листа, не відповідає переліку,
зазначеному у ньому.

У додатку до листа від 27.02.2013р. № 234 (вх.
від 04.03.2013 №1592/9/10-43) зазначені
документи, копії яких взагалі не надані
до митного органу, а саме: копія
рахунок-фактура (інвойс) 50026490 від
28.11.2012р. (відсутні відомості в інших
документах щодо цього рахунку); копія
бухгалтерської документації відносно
страхування (страховий поліс від
25.12.2012р.№ ACUZ52124212Q0074530) та
транспортування товару; копія
сертифікату якості виробника. № ZBCT (02
-12120047) від 25.12.2012р.

Отже, із витребуваних митницею
додаткових документів для
підтвердження митної вартості,
позивачем наданий переклад митної
декларації країни відправлення та
прайс-лист «SUTOR».При цьому,
документально інформація стосовно
взаємозв'язку «SUTOR» та Продавця «CHANGSHU
HUAYE STEEL STRIP CO. LTD» (Китай) не підтверджена
та не надана.

Судами встановлено, що позивач в листі
від 27.02.2013р. № 234 (вх. від 04.03.2013 №1592/9/10-43)
вказує прас-лист виробника станом на
листопад 2012 року, але фактично надаєте
прайс-лист «SUTOR», завірений виробником.
При цьому фактично в цьому прас-листі
відсутні його дата, номер. Також
прас-лист не містить жодного посилання
на його термін дії не дає змогу
врахувати його для підтвердження
заявленої ціни. Інформація стосовно
транспортних та страхових витрат
надана позивачем у вигляді листа «SUTOR».
Бухгалтерська документація щодо
пакувальних, транспортних та страхових
витрат митниці надана не була. Позивач
зазначає, що ним надана інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини та зазначає, що
дані документи обґрунтовують його
позицією.

Надана позивачем інформація в листі
від 26.02.2013р. №123 містить лише інформацію
з сайту PLATTS, яка не є біржовою
організацією.

Також, наявні розбіжності щодо номеру
сертифіката якості виробника.

Згідно частини 1 статті 55 МК України,
митна вартість скоригована рішенням та
визначена на підставі резервного
методу визначення митної вартості.

На цю обставину правомірно звернули
увагу окружний та апеляційний
адміністративний суд та дійшли
обґрунтованого висновку про
правомірність дій Митниці щодо
застосування резервного методу
визначення митної вартості товару,
оскільки у неї виник сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, Митниця обґрунтувала
неможливість застосування попередніх
методів та провела процедуру
консультацій з декларантом.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням всіх
обставин справи.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права. Також відсутні
підстави вважати, що цими судами
допущені порушення норм
процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередній
інстанцій підлягають залишенню без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Каскад" - відхилити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у справі № 814/2723/13-а - залишити
без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді