Справа № 759/15868/14-а
Суддя: Морозов М. О.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 6-а/759/129/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Морозова
М.О.

при секретарі Захарчук
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
подання Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Крайчинського С.С. про зміну способу та
порядку виконання рішення суду,

в с т а н о
в и в :

Головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у м. Києві
Крайчинський С.С. звернувся до суду з
поданням про зміну способу та порядку
виконання рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 23.12.2010 р. по
справі №2а-1177/10 - шляхом стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинського
району м. Києва на користь ОСОБА_2
коштів в сумі 4522 грн., які нараховані
Управлінням праці та соціального
захисту населення Святошинського
району м. Києва.

При цьому, мотивує своє подання тим, що
в провадженні Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
м. Києві перебуває виконавчий лист
Святошинського райсуду м. Києва від
14.05.2014 р. по справі №2а-1177/10 про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинського району м. Києва
провести перерахунок та виплатити
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня ОСОБА_2 згідно ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантій їх соціального захисту»,
виходячи з розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за 2010
рік з урахуванням виплат, проведених у
відповідний рік. 22.08.2014 р. державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
якою боржнику надано строк на
самостійне виконання рішення суду.
Згідно повідомлення Управління праці
та соціального захисту населення
Святошинського району м. Києва від
29.08.2014 р. №5624/35-01/16, встановлено, що
боржником в порядку добровільного
виконання рішення суду підготовлено та
відправлено до Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат розпорядження на
виплату щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня для проведення
виплат згідно рішення суду. Боржником
рішення суду самостійно не виконується
з незалежних від нього причин, в зв'язку
з чим відсутні правові підстави для
застосування до боржника штрафних
санкцій, передбачених ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження». З
1.01.2013 р. набрав чинності Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», яким встановлені
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження» та
особливості їх виконання.

Статтею 7 цього Закону передбачено, що у
разі, якщо рішення суду не виконано
протягом двох місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, крім випадків, коли
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, державний виконавець
зобов'язаний звернутися до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення.

Головний державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Крайчинський С.С. просить
розглянути подання без його участі,
тому суд, враховуючи думку позивача,
представника відповідача по справі,
матеріали та обставини справи, вважає
за можливе розглянути подання без його
участі.

Позивач у судовому засіданні проти
задоволення подання не заперечує,
пояснивши, що судове рішення не
виконується тривалий час.

Представник відповідача по справі
проти задоволення подання заперечує,
пояснивши в судовому засіданні, що
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинського
району м. Києва виконало судове рішення
в межах своїх повноважень, а виплату
допомоги здійснює Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши матеріали
адміністративної справи, подання,
вважає, що подання не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2014 року
(справа № 2а-1177/2010) було задоволено
позов ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії.

Постановлено визнати дії Управління
праці та соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації
неправомірними щодо нарахування та
виплати ОСОБА_2 у заниженому розмірі
разової грошової допомоги до 5 травня
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинського
району провести перерахунок та
виплатити щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня ОСОБА_2 згідно ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», виходячи з розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за 2010 рік з урахуванням
виплат, проведених у відповідний рік, в
іншій частину позову відмовлено. 14.05.2014
р. Святошинським райсудом м. Києва було
видано виконавчий лист на виконання
постанови суду, що набрала законної
сили. 22.08.2014 р. державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, якою боржнику
надано строк на самостійне виконання
рішення суду. Згідно повідомлення
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинського
району м. Києва від 29.08.2014 р. №5624/35-01/16
боржником в порядку добровільного
виконання рішення суду підготовлено та
відправлено до Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат розпорядження на
виплату щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня для проведення
виплат згідно рішення суду (а.с.11-13, 56-58,
68-72).

Статтею 7 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
передбачено, що у разі, якщо рішення
суду не виконано протягом двох місяців
з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
крім випадків, коли стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій, державний виконавець зобов'язаний
звернутися до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» - держава гарантує
виконання рішень суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган. Водночас
судові рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
обов'язковий характер щодо проведення
таких виплат, не належить до зазначених
у згаданій статті видів рішень, що
унеможливлює їх виконання без зміни
його способу.

Частиною 1 статті 3 вищезазначеного
Закону встановлено, що виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стаття 263 КАС України не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
заміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.
Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.
Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення. Зазначена
позиція узгоджується з Інформаційним
листом Вищого адміністративного суду
України від 13.06.2013 року.

При цьому, у вказаному Інформаційному
листі Вищого адміністративного суду
України від 13.06.2013 року зазначено, що у
цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, коли судове
рішення містить зобов'язальний
характер його виконання, як вид захисту
порушених прав позивача, а не стягнення
певних коштів, відсутні обставини, що
зумовлювали б зміну порядку та способу
виконання судового рішення.

За таких обставин заявник просить
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
відповідно до ст.ст. 198, 223 КАС України.

Отже, існує відмінність між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, тому суд не може фактично
змінювати постанову суду по суті за
відсутності на це процесуальних
повноважень.

Крім того, в розумінні ч. 1 ст. 263 КАС
України підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його виконання є такі
підстави: для розстрочення та
відстрочення - обставини, що
ускладнюють виконання, а для зміни
способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання судового рішення по виплаті
разової грошової допомоги до 5 травня
неможливе через відсутність коштів,
виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також суд вважає, що «захист порушеного
права у судовому рішенні» і «спосіб
виконання судового рішення» не є
тотожними поняттями (процесуальними
інститутами).

Вказане свідчить про те, що суд,
задовольняючи подання, і змінюючи
спосіб виконання постанови суду,
фактично змінив би її суть, що належить
до повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення
коштів, як заборгованості невиплаченої
разової грошової допомоги до 5 травня,
яка нарахована, у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Крім того, з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 11.08.2014 р. до звернення з
поданням до суду від 15.09.2014 р. про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення пройшло менше двох місяців,
необхідних для такого звернення до
суду, передбачених ст. 7 Закону України
«Про гарантії держви щодо виконання
судових рішень», на який посилається
подавач подання, тобто, державним
виконавцем не дотримано строку
звернення з вищезазначеним поданням до
суду у відповідності до ст. 7 Закону
України «Про гарантії держви щодо
виконання судових рішень», на яку
посилається подавач подання.

На підставі викладеного, керуючись 263
КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні подання
Головного державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Крайчинського С.С. про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Особа, яка брала участь у розгляді
справи, але була відсутня в судовому
засіданні під час проголошення ухвали,
може подати апеляційну скаргу на
ухвалу суду протягом п'яти днів з дня
отримання копії даної ухвали суду.

Суддя