Справа № 2а-8562/10/1470
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/91295/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавної
податкової адміністрації у
Центральному районі м.Миколаєва

на постанову Миколаївського окружного
адміністративному суду від 16.03.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.11.2011

у справі №2а-8562/10/1470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «НІР»

до Державної податкової адміністрації
у Центральному районі м.Миколаєва

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 16.03.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.11.2011, позов задоволено в повному
обсязі. Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Центральному районі м.Миколаєва
№/0 від 01.12.2010 в повному обсязі.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що фактичною підставою
для визначення позивачу податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно спірного
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 01.12.2010 в сумі 9075,00 грн. та
штрафних санкцій у сумі 18150,00 грн.,
слугував висновок контролюючого
органу, викладений в акті перевірки від
19.11.2010 № 1830/23-600/36383841, про порушення п.1.15
ст.1, пп.8.1.1 п.8.1 ст.8, п.12.1 ст.12 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», а саме: позивач не
утримав податок в розмірі 9075,00 грн. (15 %
від 60500,00 грн., як вартість рухомого
майна, переданого до статутного фонду
ТОВ «НІР» громадянином ОСОБА_1).

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги,
обґрунтовували свої висновки тим, що
внесок фізичної особи у вигляді майна
до статутного фонду юридичної особи є
придбанням такою фізичною особою права
власності на частку (пай) у статутному
фонді юридичної особи, тобто є
витратами, понесеними у зв'язку із
придбанням інвестиційного активу, і не
є доходом згідно із нормами пункту 1.2
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», а тому не
відноситься до операцій з
купівлі-продажу майна відповідно до
норм статей 11, 12 цього Закону. При
здійсненні вказаної операції не
виникає об'єкта оподаткування податком
з доходів фізичних осіб у вигляді
інвестиційного прибутку у разі, коли
вартість придбаного фізичною особою
інвестиційного активу дорівнює
вартості майна, внесеного до
статутного фонду юридичної особи, що
має підтверджуватися сумою витрат,
понесених фізичною особою у зв'язку з
придбанням такого майна, або його
грошовою оцінкою, здійсненою згідно з
чинним законодавством.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що громадянином ОСОБА_1
передано до статутного фонду позивача
майно - обладнання на суму 60500,00 грн.

Відповідно до підпункту 9.6.2 пункту 9.6
статті 9 Закону операції з внесення
платником податку коштів або майна до
статутного фонду юридичної особи -
резидента в обмін на емітовані ним
корпоративні права вважаються
придбанням інвестиційного активу.

Об'єктом оподаткування податком з
доходів фізичних осіб, у відповідності
до підпункту 4.2.13 пункту 4.2 статті 4
Закону, є інвестиційний прибуток від
здійснення платником податку операцій
з цінними паперами та корпоративними
правами, випущеними в інших, ніж цінні
папери, формах, крім доходу від
операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3
та 4.3.17 цієї статті.

Інвестиційний прибуток, згідно з
підпунктом 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону,
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

Оскільки об'єктом оподаткування,
відповідно до Закону є інвестиційний
прибуток, який отримує фізична особа
від операцій з продажу інвестиційного
активу, а не операції з придбання
інвестиційного активу, то судами
попередніх інстанцій обґрунтовано
зроблено висновок про те, що позивач не
зобов'язаний був виступати податковим
агентом, оподатковувати дохід та
перераховувати до бюджету податок з
доходів фізичних осіб за переданий до
його статутного фонду внесок - майно
(обладнання) вартістю 60500 грн.

Доводи касаційної скарги правильність
висновку судів не спростовують, у
зв'язку з чим підстави для скасування
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації у Центральному районі
м.Миколаєва відхилити, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративному суду від 16.03.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.11.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Т.М.Шипуліна