Справа № 524/4041/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.Справа №
524/4041/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
22.09.2014р. по справі № 524/4041/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просила визнати неправомірною
бездіяльність Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука в частині неповідомлення її
про наявність права за колективним
договором 2003 - 2005 р. на отримання
матеріальної допомоги в розмірі
середньомісячної заробітної плати для
вирішення соціально-побутових проблем
і в частині не виплати в 2006 р.
матеріальної допомоги та зобов'язати
Виконавчий комітет Автозаводської
районної ради м. Кременчука нарахувати
та виплатити їй за 2006 рік матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22.09.2014 р. позовні вимоги залишено
без задоволення.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням, подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
22.09.2014 р. та винести нове рішенням, яким
позов задовольнити. В обґрунтування
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
ст. 1Закону України "Про оплату праці",
ст. 1, 5 Закону України "Про колективні
договори і угоди", неврахування
обставин справи.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 з 19.09.2001 року
прийнята на роботу до Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука на посаду спеціаліста ІІ
категорії по роботі з населенням, 15.08.2002
року її переведено на посаду
спеціаліста І категорії відділу
комплексного соціально - економічного
розвитку. (а.с. 11)

Позивачку 01.01.2004 року переведено на
посаду головного спеціаліста та з
10.01.2006 року вона працювала на посаді
головного спеціаліста служби у справах
неповнолітніх. (а.с. 11)

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1
зазначила що відповідач не ознайомив
її з положенням колективного договору
на 2003-2005 роки щодо права працівника на
отримання матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
в розмірі середньомісячної заробітної
плати та не провів з нею повного
розрахунку при звільненні в частині
виплати такої допомоги за 2006 рік, що
порушує їй права на належну оплату
праці.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
права позивача не порушені.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону "Про державну
службу" заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Згідно п. 2.3. Постанови КМУ від 09.03.2006 р.
№ 268 "Про упорядкування структури та
умов праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" керівниками
таких органів надано право в межах
затвердженого фонду оплати праці:
надавати працівникам матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки в розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування" джерелом формування
фонду оплати праці посадових осіб
місцевого самоврядування є місцевий
бюджет.

Судовим розглядом встановлено, що
трудові та соціально-економічні
відносини між адміністрацією та
трудовим колективом Автозаводської
районної ради та виконавчим комітетом
м. Кременчука Полтавської області були
врегульовані, в тому числі колективним
договором на 2003-2005 р.

Відповідно до п. 5.3 Колективного
договору Автозаводської районної ради
та Виконкому с. Кременчука Полтавської
області, передбачена виплата
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань у розмірі
середньомісячної заробітної плати за
наявності коштів на відповідні цілі.

Судовим розглядом встановлено, що в
грудні 2006 року позивачка отримала
матеріальну допомогу для вирішення
соціально - побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати, що
підтверджується копією розрахункового
листа її заробітної плати за грудень 2006
року (а.с. 54, 79-80)

Щодо доводів апеляційної скарги про
неповідомлення відповідачем позивача
про наявність права на отримання
допомоги, передбаченого колективним
договором, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно ч. 9 ст. 9 Закону України "Про
колективні договори та угоди" усі
працюючі, а також щойно прийняті на
підприємство працівники повинні бути
ознайомлені з колективним договором
роботодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 обізнана зі змістом
колегіального договору 2003 - 2005 р.,
оскільки, згідно з протоколом №2 від
14.05.2003 р. зборів первинної
профспілкової організації виконкому
Автозаводської районної ради була
присутня на зборах та приймала участь в
його прийнятті. (а.с. 73-78)

Доводи апеляційної скарги, що
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань є
обов'язковою, тому як передбачена
умовами колективного договору ,
колегія суддів вважає помилковими,
оскільки відповідно до п. 5.3
Колективного договору Автозаводської
районної ради та Виконкому с.
Кременчука Полтавської області,
виплата матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань у
розмірі середньомісячної заробітної
плати передбачена лише за наявності
коштів на відповідні цілі.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доказів на спростовування висновків
суду першої інстанції не надано, а тому
підстави для скасування оскаржуваної
постанови суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22.09.2014р. по справі № 524/4041/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.