Справа № 2а-11192/10/1370
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/40560/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Пасічник С.С.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі міста Львова на
ухвалу судді Львівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2012 року в справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі міста Львова до
Державної податкової інспекції у місті
Львові, ОСОБА_4 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що 18 березня 2008 року
Державною податковою інспекцією у
місті Львові було надано ОСОБА_4
довідку про заробітну плату, на
підставі якої з 01 лютого 2008 року по 30
червня 2009 року проведено перерахунок
пенсії.

18 червня 2009 року відповідачем надано
нову довідку про заробітну плату з 01
лютого 2008 року з іншим розміром
посадового окладу, на підставі якої
проведено перерахунок пенсії і у
зв'язку з чим виникла переплата
пенсійного забезпечення на суму 4 832,59
грн., яку позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів.

Ухвалою судді Львівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року, відмовлено у відкритті
провадження у справі у зв'язку з тим, що
справу не належить розглядати у
порядку адміністративного
судочинства.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, позивач ставить питання про
скасування судових рішень та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним судом норм процесуального
права колегія суддів приходить до
висновку про те, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Отже, адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

За встановлених суддею окружного суд
обставин відповідач у спірних
відносинах не виконував функцій
суб'єкта владних повноважень, а
виступав організацією, установою, яка
мала надати документи, необхідні для
перерахунку пенсії органами, що
призначають пенсії.

Відповідно до статті 101 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 18
червня 2013 року по справі №21-204а13.

Суддя окружного суду правомірно
виходив з того, що даний спір не
належить розглядати у порядку
адміністративного судочинства та
відмовляючи у відкритті провадження у
справі роз'яснив, що даний спір
належить розглядати в порядку
господарського судочинства.

Судові рішення постановлено з
додержанням норм процесу ального
права, передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі міста Львова
залишити без задоволення, а ухвалу
судді Львівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.С. Пасічник
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/