Справа № 305/2589/13-а,2а-305/48/13
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
Справа № 876/183/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Гулида Р.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області на постанову Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 20.12.2013 року в адміністративній
справі №305/2589/13-а, провадження №2-а/305/48/13
за позовом ОСОБА_1 до управління праці
та соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
про перерахунок та стягнення
заборгованості з виплат допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

встановив:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася
в суд з адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області про перерахунок та стягнення
заборгованості з виплат допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Вимоги мотивовані тим, що їй
всупереч вимог ст.ст. 41,43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» виплата допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку була невірно
нарахована та виплачена не в повному
розмірі. Просить визнати дій
неправомірними та зобов'язати
здійснити перерахунок та виплати
недоплаченої допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку за період з квітня 2007 року по
травень 2009 року та виплачувати таку
допомогу в подальшому.

Постановою Рахівського районного
суду Закарпатської області від 02.11.2009
року, залишеного без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.08.2011 року,
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації по нарахуванню ОСОБА_1
сум державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку; зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації провести перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу
по догляду за дитиною ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року в розмірі,
встановленому Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» з
врахуванням виплачених протягом 2007
року сум. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено; стягнуто на користь
позивача судовий збір.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 14.11.2013 року постанову
Рахівського районного суду
Закарпатської області від 02.11.2009 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.08.2011 року
у справі №2-а-3235/09 скасовано та
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Рахівського районного
суду Закарпатської області від 20.12.2013
року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Рахівського
районного управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації по нарахуванню ОСОБА_1
сум державної допомоги по догляду за
дитиною ОСОБА_2 до досягнення нею
трирічного віку; зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року в розмірі, встановленому Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» з врахуванням виплачених
протягом 2007 року сум. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено;
стягнуто на користь позивача судовий
збір.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою відмовити позивачу у задоволені
позовних вимог. В обґрунтування
апеляційної скарги вказує на те, що
управління правомірно, в межах наявних
фінансових ресурсів здійснювало
виплати, передбачені Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
у порядку, розмірі та у спосіб,
визначених діючим законодавством
України на момент відповідних виплат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
матір'ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження дітей, та фактично здійснює
догляд за ними, а отже має право на
отримання щомісячної грошової
допомоги відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Статтею 3 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
передбачено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має
особа (один з батьків дитини,
усиновитель, опікун, баба, дід або інший
родич), яка фактично здійснює догляд за
дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21.11.1992 року №2811-XII передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтями 42, 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року №2240-III
передбачено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один із батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається: застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Судом встановлено, що позивач -
ОСОБА_1 є застрахованою особою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, що
підтверджується копією свідоцтва про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування НОМЕР_1, видане
25.10.2002 року.

Рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у
справі №1-29/2007 про соціальні гарантії
громадян були визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), статті 56, 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними, не можуть бути оскаржені
та мають преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Таким чином, місцевий суд дійшов
вірного висновку, що позивач має право
на отримання допомоги по догляду за
дитиною - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року в
розмірі, передбаченому ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Що стосується позовних вимог за
період з 01.01.2008 року по 31.05.2009 року, то
колегія суддів вважає за необхідне їх
задовольнити частково з огляду на
наступне.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога надається застрахованій
особі у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, згідно зі
змінами, внесеними до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб. Водночас, із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у
своєму Рішенні від 22 травня 2008 року
№10-рп/2008 визнав неконституційним
зокрема пункт 25розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40 - 44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 46 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати
допомоги відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, оскільки для
вирішення спору стосовно виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в даному
випадку такою особою є позивач, повинні
застосовуватися норми спеціального
закону (яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»), а
тому, позовні вимоги позивача про
стягнення допомоги по догляду за
дитиною - ОСОБА_2 до досягнення нею
трирічного віку, підлягають
задоволенню за період з 22.05.2008 року по
31.05.2009 року, а по догляду за ОСОБА_3 - за
період з 05.12.2008 року по 31.05.2009 року.

Доводи відповідача з приводу
відсутності коштів на подібні цілі не
можуть слугувати аргументом у відмові
в позовних вимогах чи підставою для
залишення позову без розгляду, або
закриття провадження у справі.

Судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права та неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, що
призвело до ухвалення незаконного
рішення, яке підлягає скасуванню з
підстав, визначених ст. 202 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає частковому
задоволенню, постанова суду першої
інстанції скасуванню та апеляційним
судом приймається нова постанова про
часткове задоволення позовних вимог з
наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області -
задовольнити частково.

Постанову Рахівського районного
суду Закарпатської області від 20.12.2013
року в адміністративній справі
№305/2589/13-а, провадження №2-а/305/48/13
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
управління праці та соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті
недоплаченої допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
здійснити перерахунок та виплату на
користь ОСОБА_1 щомісячну державну
допомогу по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за періоди: з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22
травня 2008 року по 31 травня 2009 року;
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 05
грудня 2008 року по 31 травня 2009 року, в
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом,
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та з врахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Гулид Р.М.