Справа № 235/6111/14-а
Суддя: Філь О. Є.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/235/208/14
Справа 235/6111/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Ярмаченко В.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Косенка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Красноармійську Донецької області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання дій протиправними
та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 06.11.2014 року
звернулась до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Управління Пенсійного
Фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання дій протиправними
та зобов»язання вчинити певні дії.
В обгрунтування позову зазначила, що
вона, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з
довідкою до акту огляду МСЕК серія 10
ААБ №356656 від 05 листопада 2012 року та
посвідченням одержувача допомоги на
дитину-інваліда з дитинства серія
НОМЕР_1, є матір'ю інваліда з дитинства
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, інвалідність якої
вперше була встановлена 03 грудня 2004
року (Медичний висновок № Протокол №231
від 03 грудня 2004 року, Протокол медичної
установи №148 від 07.08.2014 року).

Згідно з ст. 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та п. 3
Прикінцевих положень Закона України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» «жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті
56). При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років, які мають право на
одержання соціальної пенсії (стаття
94)», вона має право звернутися до
пенсійного фонду України за
призначенням пенсії за віком.

11.09.2014 року вона звернулася до
Управління пенсійного фонду України у
м. Красноармійську та
Красноармійському районі із заявою про
призначення пенсії за віком, як матері
інваліда з дитинства, із заниженням
пенсійного віку відповідно до ст. 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та п. З Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та подала всі
визначені законодавством документи.
Відповідно до наданих документів її
страховий стаж складає 35 років 03 місяці
15 днів.

Листом № 24/М-19-01-02 від 07.10.2014 р. на її
адресу було направлено Рішення про
відмову в призначенні пенсії Протокол
№4677 від 20.09.2014 року. Відмову мотивовано
тим, що для призначення їй пенсії
необхідно підтвердити факт, що вона є
мати інваліда з дитинства,
інвалідність якою була набута до
шестирічного віку, відповідною
довідкою ВВК медичного закладу, де
дитина знаходилась на обліку як
інвалід. Або у разі, якщо медичний
висновок ВВК про те, що дитина признана
дитиною-інвалідом було видане після
досягнення дитиною шестирічного віку -
наданням висновку ВВК медичного
закладу, в якому хвора дитина
знаходилась на обліку, за наявності
медичних показань для визнання
дитиною-інвалідом до шестирічного
віку.

Відповідно до розділу XV п. З Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей І
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 цього Закону, за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Згідно Інструкції про встановлення
груп інвалідності, затвердженої
наказом «Міністерства охорони здоров'я
України від 07.04.2004р. № 183 залежно від
ступеня обмеження життєдіяльності
встановлюють І, II, III групи
інвалідності, а також причини
інвалідності: загальне захворювання;
інвалідність з дитинства; трудове
каліцтво; професійне захворювання;
поранення тощо.

Відповідно до п. 24 Постанови Правління
Пенсійного фонду України від 25.11.2005р.
при призначенні пенсій жінкам, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку
(чотирнадцятирічного), з 01.01.2006 р. -
шестирічного (чотирнадцятирічного)
віку, матерям інвалідів з дитинства,
які виховали їх до цього віку, а також, у
разі відсутності матері або за її
згодою, чоловікам, які здійснювали
виховання п'ятьох або більше дітей чи
дитини-інваліда, факт народження
дитини встановлюється на підставі
свідоцтва про народження, а її
виховання до зазначеного віку - на
підставі свідоцтва про народження чи
паспорта дитини. У разі смерті дитини
подається свідоцтво про смерть.

Згідно п. 25 Порядку визнання особи
інвалідом з дитинства або дитиною-
інвалідом засвідчується випискою з
акта огляду в МСЕК, медичним висновком
установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги.

Як вбачається з вищенаведеного вимоги
відповідача стосовно того, що вона
зобов'язана підтверджувати, що вона є
мати інваліда з дитинства,
інвалідність якого набута до
шестирічного віку, в законодавстві
відсутні.

У відповідності до статті 22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

На підставі викладеного позивач
просить визнати за нею право на
призначення пенсії за віком із
заниженням пенсійного віку, визнати
протиправним та скасувати рішення УПФУ
від 20.09.2014 року про відмову в
призначенні пенсії, зобов'язати
відповідача призначити їй пенсію за
віком згідно з ст. 17 Закону України «про
пенсійне забезпечення».

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з»явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги, просила їх задовольнити, крім
того пояснила, що дійсно ОСОБА_5 визнана
інвалідом з дитинства у віці 12 років,
лікарсько-консультаційна комісія не
може дати довідку про те, що вона мала
медичні показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку, оскільки вона
страждає на цукровий діабет, але це
захворювання жодним чином до
шестирічного віку ОСОБА_5 не
проявлялося.

Представник відповідача Управління
Пенсійного Фонду в м. Красноармійську
та Красноармійському районі позовні
вимоги не визнав, просив відмовити в
їх задоволенні, надав заперечення
проти адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення
сторін та дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав:

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справ керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3
11.09.2014 року звернулась до УПФУ в м.
Красноармійську на Красноармійському
районі із заявою про призначення їй
пенсії за віком у відповідності до п. 3
Прикінцевих положень Закону України
№ 1058-1У від 09.07.2003 року «Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування» та 17 Закону України №
1788-ХІІ віл 05.11.1991 року «Про пенсійне
забезпечення».

Рішенням УПФУ від 20 вересня 2014 року
ОСОБА_3 було відмовлено в призначенні
пенсіїї в зв»язку з тим, що для
призначення їй пенсії необхідно
підтвердити факт, що вона є мати
інваліда з дитинства, інвалідність
якою була набута до шестирічного віку,
відповідною довідкою ВВК медичного
закладу, де дитина знаходилась на
обліку як інвалід. Або у разі, якщо
медичний висновок ВВК про те, що дитина
признана дитиною-інвалідом було видане
після досягнення дитиною шестирічного
віку - наданням висновку ВВК медичного
закладу, в якому хвора дитина
знаходилась на обліку, за наявності
медичних показань для визнання
дитиною-інвалідом до шестирічного віку
(а.с. 22-24).

Згідно з абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень
Закону України № 1058-1У від 09.07.2003 року
«Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування» тимчасово, до
прийняття відповідного закону, жінки,
які народили п'ятеро і більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16-ти років.

У відповідності до ст. 17 Закону України
№ 1058-1У від 09.07.2003 року «Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування» жінки, які народили
п'ятеро і більше дітей і виховували їх
до восьмирічного віку, і матері
інвалідів з дитинства, які виховували
їх до цього віку, мають право на
призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» ст. 56
Закону), При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16-ти років, які мають право на
одержання соціальної пенсії (с. 94
Закону).

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України № 22-1 від 25.11.2005 року до заяви
про призначення пенсії за віком, серед
інших, додаються такі документи:
документи, що засвідчують особливий
статус особи (п.п. 5); документи про
народження дитини, виховання її до
шестирічного віку, про визнання дитини
заявника інвалідом з дитинства або
дитиною-інвалідом (абз. 8).

Згідно з п. 2.17 Порядку 22-1 при
призначенні пенсії жінкам, які
народили які народили п'ятеро або
більше дітей і виховали їх до
шестирічного віку, матерям інвалідів з
дитинства, які виховали їх до
шестирічного віку, а також, у разі
відсутності матері або за її згодою,
чоловікам, які здійснювали виховання
п'ятьох або більше дітей чи
дитини-інваліда, факт народження
дитини встановлюється на підставі
свідоцтва про народження, а її
виховання до зазначеного віку - на
підставі свідоцтва про народження чи
паспорта дитини. У разі смерті дитини
подається свідоцтво про смерть.

Крім того, у відповідності з п. 2.18
Порядку 22-1 визнання особи інвалідом з
дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акту огляду
МСЕК, медичним висновком закладів
охорони здоров»я, посвідченням
одержувача допомоги, довідкою органу,
що призначає допомогу, про період
призначення допомоги. У разі якщо
дитина визнана дитиною-інвалідом після
досягнення шестирічного віку або
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку, надається
відповідно висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що вона мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку, та/або
висновок МСЕК про можливість настання
інвалідності до досягнення особою 18-ти
років (висновок про час настання
інвалідності).

Тобто, для підтвердження факту
народження і виховання дитини до
шестирічного віку заявнику необхідно
надати копію свідоцтва про народження
дитини та її паспорт (за наявності). Для
підтвердження факту встановлення
дитині статусу дитини інваліда
заявнику необхідно надати також
виписку з акту огляду МСЕК або інші
документи, перелічені у п. 2.17 Порядку
22-1. Для підтвердження факту
встановлення дитині статусу
дитини-інваліда після досягнення нею
шестирічного віку заявнику необхідно
додатково подати висновок
лікарсько-консультативної комісії про
те, що дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку згідно з
п. 2.18 Порядку 22-1.

Але, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_3 виховувала дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, якій інвалідність вперше
була встановлена 03.12.2004 року, тобто у
віці повних дванадцяти років. Крім
того, представник позивача в судовому
засіданні підтвердила, що
лікарсько-консультаційна комісія не
може дати довідку про те, що дитина мала
медичні показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку, оскільки вона
страждає на цукровий діабет, але це
захворювання жодним чином до
шестирічного віку ОСОБА_5 не
проявлялося, дитина до досягнення
шестирічного віку в зв»язку з цією
хворобою на обліку у лікаря не
перебувала, за медичною допомогою не
зверталась.

Тому за відсутності в матеріалах
пенсійної справи висновку
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що дитина позивача ОСОБА_3 мала
медичні показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку, відповідач -
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі
обґрунтовано, на законних підставах
відмовив ОСОБА_3 в призначенні пенсії
за віком.

За таких обставин відсутні підстави,
передбачені чинним законодавством,
щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ч. 2 ст. 11, ст.ст. 158-163, 186 КАС
України, суд

П О С Т А Н
О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання дій протиправними
та зобов»язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 25 листопада 2014 року.
Постанова виготовлена у повному обсязі
30.11.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

У разі застосування судом
частини третьої статті 160 КАС України, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя