Справа № 2а-469/11
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/51548/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Стрілківської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області, третя особа
- ОСОБА_5, про визнання незаконними
рішень, що переглядається за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 10 серпня 2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Стрілківської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області (Рада) про
визнання незаконними рішень.

Зазначав, що оскаржуваними рішеннями
Ради сусідньому землекористувачу -
ОСОБА_5 передано у власність земельну
ділянку площею 100 кв. метрів (згодом
площу зменшено до 66 кв. метрів) та
надано право перебудувати сарай та
гараж.

Посилаючись на те, що відповідна
ділянка знаходиться у 25-метровій
водоохоронній зоні потічка
«Безіменний», крім того, будівництво
порушує право позивача користуватися
належною йому земельною ділянкою,
просив визнати незаконними рішення
виконавчого комітету Ради від 26 липня
2010 року № 55 «Про надання дозволу на
проведення перебудови сараю та гаражу
в АДРЕСА_1», рішення Ради від 17 серпня 2010
року «Про передачу земельної ділянки у
власність» та від 18 липня 2012 року № 187
«Про внесення змін в рішення Ради від 17
серпня 2010 року».

Постановою Старосамбірського
районного суду Львівської області від
10 серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
оскаржувані рішення судів, матеріали
справи та доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані
рішення судів не можна вважати
законними та обґрунтованими.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_4 заявляє про порушення його прав
як Радою, так і виконавчим комітетом
Ради.

Відповідно до частини першої статті 11
Закону України від 21 травня 1991 року
№280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні» виконавчими органами
сільських, селищних, міських, районних
у містах (у разі їх створення) рад є їх
виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи.

Розглянувши позов по суті, суди не
залучили в якості відповідача
виконавчий комітет Ради, що є
порушенням принципу офіційного
з'ясування обставин справи.

Крім того, судове рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам статті
163 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо змісту.

Відповідно до частини першої згаданої
статті постанова складається з
вступної, описової, мотивувальної та
резолютивної частин. Мотивувальна
частина, у свою чергу, має містити
встановлені судом обставини із
посиланням на докази, а також мотиви
неврахування окремих доказів; мотиви, з
яких суд виходив при прийнятті
постанови, і положення закону, яким він
керувався.

Між тим, зі змісту постанови
Старосамбірського районного суду
Львівської області неможливо дійти
висновку про розмежування пояснень
осіб, які беруть участь у справі, та
безпосередніх висновків самого суду.

Стиль рішення є сумбурним, по суті
дослівно відтворює пояснення сторін та
не відповідає основоположним правилам
синтаксису, орфографії та ділового
мовлення. Викладення обставин справи
часто переривається у середині
логічного ланцюжка, що унеможливлює їх
встановлення. Посилання на окремі
положення нормативних актів не
відповідають їх дійсному змісту.

Крім того, намагання суду першої
інстанції надати оцінку предмету цього
позову, а саме рішенням Ради та її
Виконавчого комітету, здійснене без
дослідження відповідності заявлених
вимог завданням адміністративного
судочинства, визначених частиною
першою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Зокрема, судом не перевірено, про які
порушення прав позивача йдеться у
справі, та чи має позивач юридичне
відношення до спірної земельної
ділянки.

З викладеного вбачається, що рішення
суду першої інстанції є незаконним.

Відповідно до частини першої статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів звертає увагу на
неприпустимість ігнорування
апеляційним судом суттєвих порушень,
допущених судом першої інстанції, та
очевидної невідповідності його
рішення основоположним вимогам
процесуального закону.

Наведені порушення є підставою для
скасування оскаржуваних рішень судів
та направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, як це
передбачено частиною другою статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Старосамбірського районного
суду Львівської області від 10 серпня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 вересня 2014 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов