Справа № 826/15972/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «К-ОФІС»

до

державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом із порушенням вимог чинного законодавства України, ґрунтується на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягає скасуванню.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «К-ОФІС» з питань дотримання вимог валютного законодавства по контракту від 23.02.2012 №5.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «К-ОФІС» статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по контракту від 23.02.2012 №5 з компанією «NARA FACTORY CO», Thailand.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункт 6 розділу І Порядку).

Пунктом 5.2 розділу ІІ Порядку визначено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 02.10.2014 №2693/26-52-22-06-37589743 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на порушення останнім встановлених законом строків розрахунків при здійсненні імпортних операцій.

Зокрема, вищезазначеним актом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «К-ОФІС» порушено законодавчо встановлений 90-денний термін здійснення імпортної операції по контракту від 23.02.2012 №5 з компанією «NARA FACTORY CO», Thailand.

Проте, контролюючий орган дійшов до висновку про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «К-ОФІС» статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті (частина 4 статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»).

Реалізуючи надане приведеною статтею право, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 12.05.2014 №270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», якою встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Положеннями частини 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

З огляду на те, що в порушення норм Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, відповідач актом перевірки від 02.10.2014 №2693/26-52-22-06-37589743 встановив порушення 90-денного строку, посилався виключно на статтю статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», при цьому не зазначив жодних посилань на законодавчі акти, які прямо або опосередковано встановлюють 90-денний строк проведення імпортних операцій.

Так, через відсутність посилання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні на норми законодавства, які встановлюють інші строки ніж визначені статтею статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», контролюючим органом порушено вимоги Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, які стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, знаходяться поза межами вимог встановленого податковим органом порушення, а саме вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Разом з тим, суд звертає увагу, що наявність порушень строків розрахунків не відображено належним чином ані в акті перевірки, ані в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні у відповідності до вимог законодавства, які порушені позивачем, а тому в діях позивача відсутні порушення вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Так, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Суд також не може собою підміняти податковий орган і надавати оцінку значення вищевказаних невідповідностей на результат прийняття податкового повідомлення - рішення, яке приймається керівником відповідача.

Суд не повноважений давати оцінку впливу вказаних невідповідностей, оскільки такими повноваженнями наділений лише керівник відповідача, суд вправі надати оцінку оскаржуваному податковому повідомленню в межах предмету позову по даній справі.

Оцінивши докази на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.