Справа № К/9991/20670/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/20670/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління праці та соціальної
політики Тернопільської міської ради
до ОСОБА_4 про стягнення надмірно
виплаченої допомоги, за касаційною
скаргою Управління праці та соціальної
політики Тернопільської міської ради
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2009 року Управління праці та
соціальної політики Тернопільської
міської ради (далі Управління)
звернулось з позовом до ОСОБА_4 в якому
просило стягнути з відповідача
надмірно виплачену державну соціальну
допомогу.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що відповідач, всупереч вимогам
Закону України від 1 червня 2000 року №
1768-ІІІ «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям»
(далі Закон № 1768-ІІІ) та Порядку
призначення і виплати державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
лютого 2003 року № 250 (далі Порядок),
приховала відомості, про дохід свого
чоловіка, що вплинуло або могло
вплинути на встановлення права на
соціальну допомогу та визначення її
розміру.

Враховуючи те, що відповідач, в
добровільному порядку, вимогу позивача
про повернення коштів не виконала,
Управління, на підставі абзацу 5 пункту
28 Порядку, звернулось до суду з
вищевказаним позовом та просило про
його задоволення.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 15 квітня 2009 року позов
задоволено та стягнуто з відповідача
на користь позивача незаконно отриману
соціальну допомогу у розмірі 1919,14
гривень.

Оскаржуваною постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 лютого 2011 року, рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалене
ним рішення скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги та матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що відповідачу, у
період з 1 березня 2007 року по 29 лютого 2008
року, була виплачена державна
соціальна допомога, всього у розмірі
1919,14 гривень згідно її заяв.

Однак, актами перевірки правильності
та повноти інформації, що надається
заявниками для призначення житлових
субсидій та соціальних допомог від 10
вересня 2008 року № 513 і 514, було
встановлено приховування позивачем
відомостей, що вплинули або могли
вплинути на встановлення права на
державну соціальну допомогу та на
визначення її розміру.

З урахуванням вищезазначеного, на
підставі абзацу 5 статті 7 Закону №
1768-ІІІ та пункту 28 Порядку, відповідачу
припинено виплату державної
соціальної допомоги та запропоновано у
добровільному порядку повернути
надміру виплачені кошти.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд, на підставі наявних у
справі даних встановив і правильно
виходив з того, що відповідач
відомостей про дохід членів сім'ї не
приховувала, а тому відсутні підстави
для стягнення з відповідача отриманої
державної соціальної допомоги.

Так, правовідносини, пов'язані з
реалізацію конституційних гарантій
права громадян на соціальний захист -
забезпечення рівня життя не нижчого
від прожиткового мінімуму шляхом
надання грошової допомоги найменш
соціально захищеним сім'ям
врегульовано Законом № 1768-ІІІ.

У відповідності до абзаців 2, 6 статті 1
Закону № 1768-ІІІ державна соціальна
допомога малозабезпеченим сім'ям (далі
- державна соціальна допомога) -
щомісячна допомога, яка надається
малозабезпеченим сім'ям у грошовій
формі в розмірі, що залежить від
величини середньомісячного сукупного
доходу сім'ї.

Середньомісячний сукупний доход сім'ї -
обчислений у середньому за місяць
доход усіх членів сім'ї з усіх джерел
надходжень протягом шести місяців, що
передують місяцю звернення за
призначенням державної соціальної
допомоги.

Згідно з приписами частини 9 статті 4
Закону № 1768-ІІІ порядок призначення та
виплати державної соціальної допомоги
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до положень пункту 14
Порядку, розмір соціальної допомоги
визначається як різниця між
прожитковим мінімумом для сім'ї та її
середньомісячним сукупним доходом, але
не може бути більшим ніж 75
відсотків прожиткового мінімуму для
сім'ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім'ї
визначається згідно з Методикою
обчислення сукупного доходу сім'ї для
всіх видів соціальної допомоги, що
затверджується Мінсоцполітики,
Мінекономрозвитку, Мінфіном,
Держстатом, МОНмолодьспортом.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України,
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України,
Міністерства фінансів України,
Державного комітету статистики
України, Державного комітету
молодіжної політики, спорту і туризму
України від 15 листопада 2001 року №
486/202/524/455/3370, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 7 лютого
2002 року за № 112/6400 було затверджено
Методику обчислення сукупного доходу
сім'ї для всіх видів соціальної
допомоги (далі Методика).

Пунктами 5.4 та 5.6 Методики встановлено,
що до сукупного доходу сімей
(одержувачів) входять, зокрема, доходи
від підприємницької діяльності та
іншої незалежної професійної
діяльності, у тому числі доходи
адвокатів, приватних нотаріусів та від
заняття літературною, художньою,
музичною, артистичною та іншою творчою
діяльністю. Доходи осіб, які займаються
зазначеною діяльністю, визначаються на
підставі даних державних податкових
адміністрацій. Доходи осіб, які
сплачують фіксований податок,
визначаються на підставі прибуткового
податку і розраховуються за шкалою
ставок прогресивного оподаткування;
матеріальне забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Як правильно встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач звернулась за державною
соціальною допомогою до позивача 30
березня 2007 року, отже для визначення
розміру сукупного доходу сім'ї слід
враховувати доход усіх її членів з усіх
джерел надходжень за період з вересня
2006 року - лютого 2007 року.

Згідно відомостей, зазначених у
довідках Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції, та
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості, а також записів у трудовій
книжці, у період з вересня 2006 року по
лютий 2007 року чоловік відповідача -
ОСОБА_5 доходів від підприємницької
діяльності або матеріальне
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» не одержував.

Також, колегія суддів зазначає, що
судом апеляційної інстанції надано
правильну оцінку доказам у справі,
зокрема, ним не взято до уваги додану
позивачем довідку про доходи ОСОБА_5,
оскільки у ній відсутні підпис суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи або керівника юридичної особи,
печатки, підпис головного бухгалтера
(бухгалтера) відповідного Центру
зайнятості, а також дати її видачі, як
того вимагає Наказ Міністерства праці
та соціальної політики України від
27 серпня 2004 року № 192 «Про
затвердження форми Довідки про
доходи», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 4
листопада 2004 року за № 1409/10008.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки в період з вересня 2006
року по лютий 2007 року, відповідач та
члени його сім'ї доходу не одержували, а
тому відомості, зазначені ОСОБА_4 при
поданні нею заяви 30 березня 2007 року є
достовірними.

За таких обставин, оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалене відповідно до норм
матеріального права з дотриманням норм
процесуального права, доводи
касаційної скарги його висновків не
спростовують а тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціальної політики Тернопільської
міської ради відхилити, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало