Справа № 820/15224/14
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

06.11.2014 р.
№ 820/15224/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання -
Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача -
Сайтарли А.П.,

представника відповідача - Гаспарян
А.Н.,

розглянувши в місті Харкові в
приміщенні Харківського окружного
адміністративного суду у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства "ЛАН" до Нововодолазької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного
адміністративного суду звернулось
Приватне підприємство "ЛАН" з
адміністративним позовом до
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просить суд, з
урахування заяви від 05.11.2014 року,
визнати протиправними дії
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області щодо проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки ПП "ЛАН" (податковий номер
31847991) з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
30.04.2014 року, за результатами якої
складено акт від 01.07.2014 року
№540/20-20-22-08/31847991; скасувати рішення
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області про виключення
сільськогосподарського підприємства
ПП "ЛАН" з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування від
10 липня 2014 року № 1; зобов'язати
Нововодолазьку ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області поновити в реєстрі
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування запис про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
ПП "ЛАН" (податковий номер 31847991) як
суб'єкта спеціального режиму
оподаткування; зобов'язати
Нововодолазьку ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області вилучити з ІС
"Податковий блок" інформацію, що
внесена на підставі акту перевірки від
01.07.2014 року №540/20-20-22-08/31847991.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
ПП"ЛАН" за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014
року, за результатами якої складено акт
від 01.07.2014 року №540/20-20-22-08/31847991. Також
позивач зазначив, що за результатами
перевірки відповідачем податкове
повідомлення - рішення не приймалося,
але винесено рішення про виключення
сільськогосподарського підприємства з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування від 10.07.2014 року №1. При
цьому, позивач вважає, що рішення
відповідача є необґрунтованим та
таким, що не відповідає чинному
законодавству, а дії відповідача щодо
проведення позапланової
документальної перевірки та
формування висновків за результатами
такої перевірки протиправними, та
такими, що суперечать нормам діючого
податкового законодавства. Крім того,
позивач зазначив, що дані щодо сукупної
вартості поставок всіх товарів,
зазначені в рішенні від 10.07.2014 року №1,
не відповідають даним, наведеним в акті
перевірки, а також бухгалтерським і
податковим документам ПП "ЛАН". Також
позивач зазначає, що при наданні
відповіді на запит про надання
документів бухгалтерського обліку для
проведення перевірки позивач пояснив,
що не може їх надати, оскільки всі
первинні документи знаходились на
зберіганні у ПНВП "Форвард", а офісні
приміщення зазначеного підприємства
захоплені невідомими особами, що
підтверджується талоном -
повідомленням від 06.06.2014 року №140673
згідно заяви, прийнятої Фрунзенським
РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській
області.

Відповідач проти позову заперечував,
від представника відповідача -
Гаспарян А.Н. надійшли письмові
заперечення, в яких представник
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог, зазначивши, що 11.07.2014
року відповідачем прийнято рішення
про виключення сільськогосподарського
підприємства з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування №1
за результатами документальної
виїзної перевірки, якою встановлено, що
за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року
завищено податкове зобов'язання у
розмірі 218810 грн. Також перевіркою
встановлено, що позивач при здійсненні
операцій за договором купівлі -
продажу з контрагентом ТОВ "ПСВ -Агро"
відповідно до виписаних податкових та
видаткових накладних кількість
соняшника складає 294,752 т, проте
відповідно до ТТН соняшник було
відвантажено 202 т. При цьому, як стало
відомо з листів ДАІ, відділу
Держкомзему, у позивача відсутні
ресурси, необхідні для здійснення
господарської діяльності, з таких
підстав відповідачем зроблено
висновок про неможливість вирощування
сільськогосподарської продукції для
її подальшої реалізації своїм
контрагентам, через що у відповідності
п. 209.11 ст.209 ПК України на позивача не
поширюється спеціальний режим
оподаткування ПДВ. Крім того, позивач
не надав до перевірки документи, які
запитував відповідач в запиті від
18.06.2014 року №2079/10/20-20-22-19, натомість
отримав від позивача пояснення, в яких
було зазначено, що всі первинні
документи, податкова звітність
знаходиться на зберіганні у ПНВП
"Форвард", а офісні приміщення
зазначеного підприємства захоплені
невідомими.

Представник позивача - Сайтарли А.П. в
судовому засіданні позов підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
їх задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Гаспарян А.Н.
в судовому засіданні проти позову
заперечувала, посилаючись на
обставини, викладені у письмових
запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне підприємство "ЛАН"
зареєстровано як юридична особа,
перебуває обліку у Нововодолазькій
ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській
області (а.с.155-159), що не заперечується
сторонами по справі.

На підставі направлень від 17.06.2014 року
№236,237,238, відповідно до наказу
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області про проведення
позапланової виїзної перевірки від
16.06.2014 року №259, посадовими особами
відповідача було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПП "ЛАН" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2014 року
по 30.04.2014 року.

Результати проведеної перевірки
оформлені актом від 01.07.2014 р.
№№540/20-20-22-08/31847991 (а.с.28 - 40).

Згідно з висновків вказаного акту, в
діяльності платника податків
податковим органом виявлено порушення,
а саме: ч.1 ст. 203,215,228,662,655,656 ЦК України в
частині недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦКУ) по
правочинах, проведених платником у
квітні 2014 року. Перевіркою встановлено
відсутність об'єктів оподаткування при
продажу товарів за квітень 2014 року, які
підлягають під визначення п.п.14.1.27 ст.14,
ст.185 ПК України, а також порушення п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 ПК України у
вигляді завищення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на загальну суму 218810 грн. за
квітень 2014 року; п.85.2, п.85.4, п.85.6, п.85.8 ст.
85 п.121.1 ст.121 ПК України у вигляді не
надання ПП "ЛАН" до перевірки
документів, податкової звітності за
перевіряємий період, незабезпечення
зберігання первинних документів
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статутної звітності;
п.209.2, п.209.6, п.209.7, п.209.17 ст.209 ПК України у
вигляді неправомірного використання в
діяльності спеціального режиму
оподаткування з ПДВ; п.301.1 ст.301, ст.302,
ст.303, ст.304 ПКУ у вигляді неправомірного
використання спеціального
податкового режиму платника
фінансового сільськогосподарського
податку.

Перевіряючи відповідність оспорюваних
дій суб'єкта владних повноважень по
проведенню документальної
позапланової виїзної перевірки
вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив
наступне.

За приписами п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків.

Порядок проведення перевірок
платників податків з питань повноти та
правильності обчислення податків
(зборів) визначений ст.ст.75-78, 81
Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 75.1 ст.75 ПК України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Згідно з положеннями п.п.78.1.1 п.78.1
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин, зокрема, за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Як встановлено судом в ході розгляду
справи, спірна перевірка була
проведена суб'єктом владних
повноважень на реалізацію наказу
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області про проведення
позапланової виїзної перевірки від
16.06.2014 року №259 (а.с.48).

Як вбачається з акту документальної
виїзної перевірки, підставою для
проведення перевірки стало ненадання
пояснень та їх документальне
підтвердження на письмовий запит від
22.05.2014 року №1750/10/20-220-15-28.

Перевіряючи обґрунтованість підстав
для проведення перевірки, судом
встановлено наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що
податковим органом було направлено ПП
"ЛАН" запит про надання пояснень та їх
документального підтвердження від
22.05.2014 року №1750/10/20-220-15-28 (а.с.62-63).

Листом ПП "ЛАН" від 05.06.2014 року №0506
надіслано відповідь, в якій позивач
зазначив, що у квітні 2014 року позивач
мав взаємовідносини з ПСВ "Агро" та
надав документи на підтвердження
зазначених взаємовідносин, а саме:
виписки з Єдиного державного реєстру,
наказ №08/08К, рішення №5 з додатком,
договір купівлі - продажу №1/04/14-п,
договір оренди офісного приміщення
№0111213, договір на проведення аграрних
робіт № 01-09-2013 року, штатний розклад,
наказ №3-К, довідку про кількість
земель, звітність про розбір врожаю 2013
року №29-сг, звітність про наявність
сільськогосподарської техніки у 2014
року, №10- мех, рахунки на оплату,
видаткові, податкові накладні,
доручення (а.с.64).

Згідно з п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право запитувати та вивчати під
час проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи.

Пунктом 73.3 ст. 73 ПК України визначено,
що контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження. Такий запит
підписується керівником (заступником
керівника) контролюючого органу і
повинен містити перелік інформації,
яка запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту. Письмовий запит про
подання інформації надсилається
платнику податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин за наявності
підстав, зокрема, за результатами
аналізу податкової інформації,
отриманої в установленому законом
порядку, виявлено факти, які свідчать
про порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків.

Пунктом 10 Порядку періодичного подання
інформації органам державної
податкової служби та отримання
інформації зазначеними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 р. №
1245 запит щодо отримання податкової
інформації від платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
оформляється на бланку органу
державної податкової служби та
підписується керівником (заступником
керівника) зазначеного органу. У запиті
зазначаються: посилання на норми
закону, відповідно до яких орган
державної податкової служби має право
на отримання такої інформації;
підстави для надіслання запиту; опис
інформації, що запитується, та в разі
потреби перелік документів, що її
підтверджують.

Суд зазначає, що разом з наданою
відповіддю на запит від 22.05.2014 року
№1750/10/20-220-15-28 позивачем фактично було
надано документи, які запитувались
відповідачем.

Таким чином, суд зазначає, що у
відповідача були відсутні підстави
для проведення позапланової перевірки
позивача.

Проте відповідачем на адресу позивача
надіслано запит, в якому відповідач
просив забезпечити надання документів
відповідно до переліку за період з
01.04.2014 року по 30.04.2014 року, у зв'язку з
проведенням позапланової
документальної перевірки ПП "ЛАН", у
відповідності до п.85.2 ст. 85 ПК України
(а.с.170-171).

З матеріалів справи судом встановлено,
що на даний запит позивачем надана
відповідь, в якій зазначено, що ПП "ЛАН"
не може надати необхідні документи, що
зазначені в запиті, оскільки вся
бухгалтерсько - облікова документація
позивача відповідно до п.5.1.1 договору
зберігання від 08.03.2014 року знаходиться
на зберіганні у ПНВП "Форвард", а офісні
приміщення зазначеного підприємства
захоплені невідомими особами (а.с.172).
Отримання зазначеного листа з доданими
до нього доказами не заперечувалось
представником відповідача в судовому
засіданні, про що було зазначено у
письмових заперечення на позов.

На підтвердження обставин
неможливості надання первинних
документів до перевірки позивачем до
матеріалів справи надано договір
зберігання від 08.03.2014 року між
позивачем та ПНВП "Форвард" (а.с.173), акти
приймання - передачі від 08.03.2014 року,
від 05.05.2014 року (а.с.199,200), скарга ПНВП
"Форвард" до прокуратури від 20.06.2014 року
щодо бездіяльності зі сторони
правоохоронних органів (а.с.60). Також
позивачем надано талон - повідомлення
від 06.06.2014 року №140673 про прийняття
заяви Фрунзенським РВ ХМУ ГУ МВС
України в Харківській області (а.с.61).

Згідно п. 8 Порядку періодичного
подання інформації органам державної
податкової служби та отримання
інформації зазначеними органами за
письмовим запитом, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2010 р. № 1245, суб'єкти
інформаційних відносин не несуть
відповідальність за повне або
часткове невиконання своїх
зобов'язань, якщо це зумовлено дією
обставин непереборної сили,
стихійного лиха (форс-мажорних
обставин), підтверджених у порядку,
передбаченому законодавством. Строк
виконання суб'єктом інформаційних
відносин зобов'язань за цим Порядком
продовжується на період, протягом
якого діяли форс-мажорні обставини.

Відповідно до п.44.5 ст. 44 ПК України у
разі втрати, пошкодження або
дострокового знищення документів,
зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї
статті, платник податків зобов'язаний у
п'ятиденний строк з дня такої події
письмово повідомити контролюючий
орган за місцем обліку в порядку,
встановленому цим Кодексом для подання
податкової звітності, та контролюючий
орган, яким було здійснено митне
оформлення відповідної митної
декларації.

Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені документи протягом
90 календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
контролюючого органу.

У разі неможливості проведення
перевірки платника податків у
випадках, передбачених цим підпунктом,
терміни проведення таких перевірок
переносяться до дати відновлення та
надання документів до перевірки в
межах визначених цим підпунктом
строків.

Пунктом 1.2.6 Методичних рекомендацій
щодо порядку взаємодії між
підрозділами органів державної
податкової служби при організації,
проведенні та реалізації матеріалів
перевірок платників податків,
затверджених наказом Державної
податкової служби України від 31.10.2012
року № 948 у разі якщо під час
проведення документальної перевірки
до органу ДПС за місцем обліку від
платника податків надійшло
повідомлення про втрату, пошкодження
або дострокове знищення документів або
вилучення документів правоохоронними
та іншими органами (у зв'язку з чим
особами, які здійснюють (очолюють)
перевірку, обґрунтовано встановлено
неможливість подальшого проведення
перевірки), такі особи складають акт
довільної форми, який реєструється у
Спеціальному журналі реєстрації актів
у порядку, передбаченому пунктом 1.4.5
цього розділу Методичних рекомендацій.

При цьому до такого акта додаються
копії отриманих від платника податків
документів, що підтверджують втрату,
пошкодження або дострокове знищення
документів, звернення платника із
заявою до правоохоронних органів,
копії протоколу вилучення документів
правоохоронними та/або іншими органами
тощо (за наявності). У разі ненадання
відповідних документів платником
податків особа, яка здійснює (очолює)
перевірку, вживає заходів для
документування в акті (додатках до
акта) переліку документів (за
необхідності - згрупованих за типами),
відсутність яких унеможливлює
подальше проведення перевірки.

В акті зазначаються причини
неможливості продовжувати перевірку у
терміни, вказані у направленні та
наказі, та робиться відповідний запис
про проведення зазначеної перевірки
після усунення причин, які призвели до
неможливості її проведення.

На підставі цього акта органом ДПС,
яким було призначено перевірку,
видається наказ про перенесення
термінів проведення такої перевірки на
строк, визначений відповідно до пункту
44.5 статті 44 ПК України.

Проте відповідач, незважаючи на
повідомлення позивача про неможливе
надання первинних документів з
поважних та незалежних від позивача
причин, не вчинив передбачених ст. 44 ПК
України дій щодо перенесення термінів
проведення перевірки, та здійснив
перевірку без дослідження первинних
документів позивача.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх,
належних та допустимих доказів і не
довів правомірності його дій щодо
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що дії Нововодолазької ОДПІ
ГУ Міндоходів у Харківській області по
проведенню документальної
позапланової виїзної перевірки ПП
"ЛАН" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
30.04.2014 року, за результатами якої
складено акт від 01.07.2014 року
№540/20-20-22-08/31847991, вчинені відповідачем
безпідставно та необґрунтовано, не у
відповідності до чинного
законодавства, через що позовні вимоги
про визнання таких дій неправомірними
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківської області вилучити з ІС
"Податковий блок" інформацію, що
внесена на підставі акту перевірки
01.07.2014 року №540/20-20-22-08/31847991, суд зазначає
наступне .

Судом встановлено, що за результатами
перевірки позивача щодо порушень,
виявлених актом перевірки, податкові
повідомлення - рішення не приймалися.

Проте, з роздруківки з ІС "Податковий
блок" (а.с.237), судом встановлено, що на
підставі акту перевірки від 22.08.2014 року
№2241/20-36-22-03-07/31942246 до ІС "Податковий
блок" відповідачем внесена інформація,
зазначена у висновках акту перевірки
щодо показників податкових зобов'язань
та податкового кредиту, які відмінні
від задекларованих позивачем.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст.2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень, суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Суд зазначає, що спосіб дій органів
державної податкової служби України
при реалізації владної управлінської
функції - контролю за правильністю та
повнотою справляння податкових
зобов'язань платників податків
визначений нормами Податкового
кодексу України.

За правилами п.58.1 ст. 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Положеннями статті 74 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова інформація, зібрана
відповідно до цього Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань.

З аналізу положень вище зазначеної
норми податкового законодавства
вбачається, що законодавець наділив
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику,
дискреційними повноваженнями стосовно
визначення порядку обліку за станом
виконання суб'єктами права податкового
обов'язку.

Суд зазначає, що такий порядок не
повинен суперечити положенням
Податкового кодексу України.

Враховуючи положення Податкового
кодексу України, суд дійшов висновку,
що визначений у статтях 37-38 податковий
обов'язок платника податку в грошовому
еквіваленті підлягає відображенню
контролюючим органом в будь-яких базах
даних територіальних органів доходів і
зборів (АІС чи ІС) виключно згідно з
показниками податкової декларації,
складеної платником податків за
правилами ст. 46 Податкового кодексу
України і поданої до контролюючого
органу в порядку ст. 49 Податкового
кодексу України або у прийнятому
контролюючим органом за правилами
ст.ст.54, 58 Податкового кодексу України
податковому повідомленні-рішенні, яке
пройшло процедуру узгодження
відповідно до ст. 56 Податкового кодексу
України.

При цьому, в силу приписів ст. 54
Податкового кодексу України, підставою
для винесення контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення є
факт як заниження, так і завищення
платником податків грошових
зобов'язань з податку (збору).

Будь-яких інших документальних підстав
для виникнення чи зміни податкового
обов'язку, в тому числі шляхом
зменшення числового значення
грошового зобов'язання з податку і
збору, закон не містить.

Таким чином, за змістом норм
Податкового кодексу України у
будь-яких інформаційних базах
контролюючих органів підлягають
відображенню, насамперед, числові
показники розміру грошових зобов'язань
з податку (збору), що містяться у
складених платниками податків
документах обов'язкової податкової
звітності, поданих платниками податків
до територіальних органів доходів і
зборів та прийнятих останніми. Такі
показники підлягають незмінному
збереженню до моменту набрання за
правилами ст. 56 Податкового кодексу
України юридичної дії податковими
повідомленнями - рішеннями, що прийняті
контролюючими органами відповідно до
ст. ст. 54 і 58 Податкового кодексу
України.

Суд зазначає, що фактичною підставою
для внесення суб'єктом владних
повноважень до ІС "Податковий блок"
числових значень ПДВ (як в частині
податкового зобов'язання, так і в
частині податкового кредиту), які
відрізняються від показників,
самостійно обрахованих платником
податків і відображених в податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період з 01.03.2014р. по 31.05.2014 р.,
стали висновки контролюючого органу
про нереальність господарських
операцій, проведених за участю
платника податків, зазначені в акті
перевірки.

Зі змісту п. 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства ,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
122.12.2010 року №984 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за N 34/18772, випливає, що під актом
перевірки розуміється службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Акт перевірки є виключно носієм
доказової інформації про виявлені
податковим органом порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства платниками податків,
обов'язковим документом, на підставі
якого приймається відповідне рішення
контролюючого органу.

Контролюючий орган не позбавлений
права викладати в акті перевірки
власні суб'єктивні висновки щодо
зафіксованих обставин та в подальшому,
у разі виникнення спору щодо рішень про
визначення податкових зобов'язань,
обґрунтовувати ними власну позицію
щодо наявності певних допущених
платником податків порушень.

Крім того, в ході судового розгляду не
підтверджено обґрунтованості
висновків, зазначених в акті перевірки
через відсутність належних та
допустимих в розумінні ст.70 КАС України
доказів, а саме: 1) обвинувальних
вироків судів по кримінальних справах
(бо діяння платника податків по
протиправному заволодінню майном
іншої особи або ухиленню від сплати
податків, тобто діяння з вчинення
нікчемного правочину, є об'єктивною
стороною злочинів, передбачених ст.191
КК України та ст.212 КК України), 2) рішень
судів у справах про стягнення
одержаного за нікчемним правочином (бо
наслідком вчинення платником податків
нікчемного правочину відповідно до
ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу
України є застосування
конфіскаційного заходу у вигляді
стягнення одержаного за нікчемним
правочином), 3) рішень судів про
визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави і суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним), 4) діючих рішень суб'єкта
владних повноважень про самостійне
визначення грошових зобов'язань
платника податків тощо.

Також суд зазначає, що АІС "Податковий
блок" є програмним продуктам, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18 квітня 2008 року № 266.

Наказ Державної податкової
адміністрації України від 18.04.2008 року
№266 "Про організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
проведенні перевірок податкових
декларацій з податку на додану
вартість з урахуванням інформації
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі контрагентів
" втратив чинність відповідно до наказу
Міндоходів від 14.06.2013 року №165 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
камеральних перевірок податкової
звітності платників податків, крім
перевірок податкової декларації про
майновий стан і доходи та податкової
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця". Також
згідно інформаційного повідомлення на
офіційному сайті Міністерства доходів
і зборів з 01.01.2013 року в органах ДПС усіх
рівнів введено в експлуатацію систему
"Податковий блок", згідно наказу ДПС від
24.12.2012 року № 1197.

Законодавчі положення цих документів
дають підстави для висновку про те, що
процес зіставлення даних податкової
звітності у розрізі контрагентів є
формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника. Адже питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Також суд зазначає, що у податковому
праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків до моменту
донарахування платникові податкового
зобов'язання в порядку статті 54
Податкового кодексу України та його
узгодження.

Отже, внесення будь - яких даних до
інформаційних баз мають визнаватися
протиправними, якщо відповідні дані не
співпадають з узгодженими сумами (або
іншими показниками) податкового
обліку.

Таким чином, самостійне внесення
відповідачем до ІС "Податковий блок"
показників податкових зобов'язань щодо
позивача на підставі акту перевірки,
без прийняття податкового
повідомлення-рішення та без зміни цих
показників самим позивачем шляхом
подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), є неправомірним та
таким, що порушує права та інтереси
позивача, оскільки позивач, як платник
податків, має право розраховувати на
те, що задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Таким чином, відповідач діяв не у
спосіб, встановлений законом.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх,
належних та допустимих доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності його дій щодо
внесення інформації до ІС "Податковий
блок" на підставі акту перевірки щодо
показників податкового зобов'язання
стосовно позивача.

Оскільки відповідачем неправомірно
внесено інформацію до ІС "Податковий
блок" на підставі акту перевірки від
01.07.2014 року №540/20-20-22-08/31847991, суд дійшов
висновку про зобов'язання
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківської
області вилучити з ІС "Податковий
блок" інформацію, що внесена на
підставі акту перевірки від 01.07.2014 року
№540/20-20-22-08/31847991.

Щодо позовних вимог про скасування
рішення Нововодолазької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області про
виключення сільськогосподарського
підприємства ПП "ЛАН" з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування від 10 липня 2014 року № 1;
зобов'язання Нововодолазької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області
поновити в реєстрі суб'єктів
спеціального режиму оподаткування
запис про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
ПП "ЛАН" () як суб'єкта
спеціального режиму оподаткування;
зобов'язання Нововодолазької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області
поновити реєстрацію ПП "ЛАН"
(податковий номер 31847991) як платника
фіксованого сільськогосподарського
податку, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі висновків акту перевірки від
01.07.2014 року №540/20-20-22-08/31847991 відповідачем
щодо ПП «ЛАН» винесено рішення про
виключення сільськогосподарського
підприємства з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування від
10.07.2014 року №1 (а.с.47).

Відповідач при винесенні рішення
встановив, що сільськогосподарське
підприємство протягом двадцяти
послідовних періодів з 01.04.2013 року по
01.04.2014 року мало сукупну вартість
поставок всіх товарів 0 грн., у тому
числі несільськогосподарських товарів
0 грн., що становить 0%.

З листа Нововодолазької ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківської
області від 10.07.2014 року №2307/10/20-20-15-28
відповідачем зазначено позивачу про
необхідність з 01.08.2014 року перейти до
сплати податків за загальною системою
оподаткування, оскільки в разі
встановлення за результатами
перевірки недотримання платником
податку положень ст. 301 ПК України
платник податку зобов'язаний перейти
до сплати податків за загальною
системою оподаткування, починаючи з
наступного місяця після місяця у
якому було встановлено таке порушення.

Таким чином, відповідачем фактично
скасовано реєстрацію ПП "ЛАН" як
платника фіксованого
сільськогосподарського податку.

Як встановлено судом з матеріалів
справи, ПП «ЛАН» здійснює господарську
діяльність на підставі статуту в новій
редакції, зареєстрованого 14.08.2013 року
(а.с.186-193). Згідно витягу з реєстру
платників податків від 01.04.2014 року
№005 позивач зареєстрований як
платник податку на додану вартість
01.04.2014 року (а.с.184).

Відповідно до довідки від 20.12.2013 року
06/3-14/1257 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
виданої Головним управлінням
статистики у Харківській області,
видами діяльності ПП «ЛАН» за КВЕД є
вирощування зернових культур (крім
рису), бобових культур і насіння
олійних культур; після урожайна
діяльність; оптова торгівля зерном,
необробленим тютюном, насінням та
кормами для тварин; інші види торгівлі
поза магазинами ( а.с.185).

З копії довідки відділу
Держземагенства у Нововодолажському
районі Харківської області від 19.02.2014
року №630 вбачається, що ПП «ЛАН» має в
оренді земельну ділянку на території
Станиченської сільської ради в розмірі
12,5630 га для ведення товарного
сільськогосподарського господарства
відповідно до договорів оренди
укладених та зареєстрованих з
фізичними особами (а.с.194), а також
згідно довідки відділу
Держземагенства у Нововодолажському
районі Харківської області від 19.02.2014
року №631 ПП «ЛАН» має в оренді
земельну ділянку на території
Станиченської сільської ради в розмірі
7,8640 га для ведення товарного
сільськогосподарського господарства
відповідно до договорів оренди
укладених та зареєстрованих з
фізичними особами (а.с.195).

Згідно довідки управління
агропромислового розвитку
Нововодолазької районної державної
адміністрації від 10.06.2014 року №01-07/242,
відповідно до форми 29-сг «Про збір
урожаю сількогосподарських культур»,
за 2013 рік врожайність соняшнику по
Нововодолажському району становить
38,5ц/га (а.с.196).

Як вбачається з довідки, виданої
управлінням агропромислового розвитку
Нововодолазької районної державної
адміністрації, згідно форми 29-сг «Про
збір урожаю сількогосподарських
культур», ПП «ЛАН» за 2013 рік має
врожайність соняшнику 30 ц/га (а.с.197).

Відповідно до п. 301.1 ст. 301 ПК України
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку з
урахуванням обмежень, встановлених
пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути
сільськогосподарські товаровиробники,
у яких частка сільськогосподарського
товаровиробництва за попередній
податковий (звітний) рік дорівнює або
перевищує 75 відсотків.

Згідно з п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст.14 ПК України
сільськогосподарський товаровиробник
для цілей глави 2 розділу XIV цього
Кодексу - це юридична особа незалежно
від організаційно-правової форми, яка
займається виробництвом
сільськогосподарської продукції
та/або розведенням, вирощуванням та
виловом риби у внутрішніх водоймах
(озерах, ставках та водосховищах) та її
переробкою на власних чи орендованих
потужностях, у тому числі
власновиробленої сировини на
давальницьких умовах, та здійснює
операції з її постачання.

Пунктом 302.1 ст. 302 ПК України об'єктом
оподаткування податком для
сільськогосподарських
товаровиробників є площа
сільськогосподарських угідь (ріллі,
сіножатей, пасовищ і багаторічних
насаджень) та/або земель водного фонду
(внутрішніх водойм, озер, ставків,
водосховищ), що перебуває у власності
сільськогосподарського
товаровиробника або надана йому у
користування, у тому числі на умовах
оренди.

Порядок набуття та підтвердження
статусу платника фіксованого
сільськогосподарського податку
встановлено ст. 308 ПК України, зокрема,
для набуття або підтвердження статусу
платника цього податку особа має
подати відомості (довідку) про земельні
ділянки із зазначенням кожного
документа, який встановлює право
власності/користування кожною
земельною ділянкою.

При цьому, законодавчо не встановлено
вимоги про мінімальну кількість
земельних ділянок, які належать на
праві власності чи знаходяться в
користуванні платника фіксованого
сільськогосподарського податку.

Відповідно до п. 308.6 ст. 308 ПК України
реєстрація сільськогосподарського
товаровиробника платником податку
скасовується: у разі подання платником
податку письмової заяви щодо
добровільного зняття з такої
реєстрації, або за рішенням
контролюючого органу: а) якщо такий
платник податку ліквідується, у тому
числі шляхом злиття, приєднання або
перетворення; б) у разі встановлення за
результатами документальної перевірки
недотримання платником податку
положень статті 301 Податкового кодексу
України.

Відповідно до роз'яснень Вищого
адміністративного суду України від
28.12.2012 р. № 2614/12/13-12, вимоги ст. 301 ПК
України стосуються частки
сільськогосподарського
товаровиробництва, яка повинна
перевищувати 75 відсотків загального
обсягу доходів сільськогосподарського
товаровиробника.

Для визначення зазначеної частки
враховується дохід від операцій з
сільськогосподарською продукцією.

З приписів п. 308.4 ст. 308 ПК України
вбачається, що сільськогосподарська
продукція для цілей визначення частки
сільськогосподарського
товаровиробництва, зокрема, продукція
рослинництва, що вироблена (вирощена)
на угіддях, які належать
сільськогосподарському
товаровиробнику на праві власності або
надані йому в користування.

Продукція рослинництва може бути
вироблена (вирощена) на
сільськогосподарських угіддях. При
цьому передбачається, що відповідні
угіддя знаходяться у власності чи
користуванні особи.

Враховуючи вищевикладене, для цілей
розрахунку частки
сільськогосподарського
товаровиробництва враховуються доходи
від реалізації продукції рослинництва,
яка вироблена (вирощена) на угіддях, що
належать сільськогосподарському
товаровиробнику на праві власності або
надані йому в користування.

Згідно з п.п. 14.1.233 п. 14.1 ст. 14 ПК України
сільськогосподарські угіддя - це рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги.

Відповідно, сільськогосподарські
угіддя знаходяться на земельних
ділянках сільськогосподарського
призначення.

Згідно з п.п.14.1.77 п. 14.1 ст. 14 ПК України
землі сільськогосподарського
призначення для цілей глави 2 розділу XIV
цього Кодексу - це землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції.

За змістом наведених норм ПК України,
для цілей справляння фіксованого
сільськогосподарського податку землі,
що використовуються
сільськогосподарським
товаровиробником для виробництва
продукції рослинництва, повинні
знаходитися у власності чи
користуванні такого виробника.

При цьому, ПК України не деталізує
вимог до правового титулу, відповідно
до якого у особи виникає право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані сільськогосподарські
угіддя, а також до правовстановлюючих
документів, якими підтверджуються
відповідні права на земельні ділянки.

За таких обставин, будь-яке право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані сільськогосподарські
угіддя, хоч би з яких підстав не
виникало таке право, є належним для
підтвердження частки
сільськогосподарського
товаровиробництва для цілей
справляння фіксованого
сільськогосподарського податку.

Таким чином, як випливає зі змісту п. 308.4
ст. 308 ПК України, для розрахунку
доходів від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва як таких, що
можуть враховуватися при визначенні
частки сільськогосподарського
товаровиробництва, можуть включатися
доходи від продажу продукції
рослинництва, вирощеної (виробленої) на
сільськогосподарських угіддях, що
знаходяться у користуванні особи на
будь-яких умовах.

Отже, перебування особи у статусі
платника фіксованого
сільськогосподарського податку є
правомірним, якщо при цьому було
дотримано критерій щодо мінімального
обсягу частки сільськогосподарського
товаровиробництва, встановлений ст. 301
ПК України.

Суд зазначає, що цей критерій
дотримується в тому разі, якщо
продукція рослинництва вирощена на
сільськогосподарських угіддях, що
знаходяться у користуванні платника
податку, незалежно від стану державної
реєстрації договорів оренди
відповідних ділянок.

Аналогічні правила застосовуються при
визначенні підстав для застосування
особою спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість діяльності у сфері сільського
господарства.

Відповідно до п.209.6 ст. 209 ПК України
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
основних фондах, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Умови, за яких сільськогосподарське
підприємство втрачає право
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, встановлені п. 209.11 ст. 209 ПК
України. Відповідно до вказаної норми,
якщо суб'єкт спеціального режиму
оподаткування поставляє протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно
несільськогосподарські
товари/послуги, питома вага яких
перевищує 25 відсотків вартості всіх
поставлених товарів/послуг, то на таке
підприємство не поширюється
спеціальний режим оподаткування,
встановлений цією статтею. Таке
підприємство зобов'язане визначити
податкове зобов'язання з цього податку
за підсумками звітного податкового
періоду, в якому було допущено таке
перевищення, і сплатити податок до
бюджету в загальному порядку.

Судом встановлено, що дані щодо
сукупної вартості поставок всіх
товарів, зазначені в рішенні
відповідача від 10.07.2014 року №1, не
відповідають даним, наведеним в самому
акті перевірки відповідача, на
підставі якого зазначене рішення
прийнято, та бухгалтерським і
податковим документам ПП "ЛАН", копії
яких надані відповідачем до
матеріалів справи (а.с.93-173).

Також суд зазначає, що в акті перевірки
відповідача обсяги постачання
позивачем сільськогосподарських
товарів/послуг не встановлено, а також
розрахунок питомої ваги вартості
несільськогосподарських
товарів/послуг не здійснено.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи вищевикладене, а також з
урахуванням неправомірності дій
відповідача щодо проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки позивача, суд дійшов
висновку про необґрунтованість та
безпідставність рішення
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області про виключення
сільськогосподарського підприємства
ПП "ЛАН" з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування від
10 липня 2014 року № 1, виключення з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування запису про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
ПП "ЛАН" як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування, а також відсутність
підстав для скасування реєстрації ПП
"ЛАН" як платника фіксованого
сільськогосподарського податку.

Таким чином, позовні вимоги про
зобов'язання Нововодолазької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області
поновити в реєстрі суб'єктів
спеціального режиму оподаткування
запис про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
ПП "ЛАН" як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування; зобов'язання
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області поновити
реєстрацію ПП "ЛАН" як платника
фіксованого сільськогосподарського
податку скасування рішення
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області про виключення
сільськогосподарського підприємства
ПП "ЛАН" з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування від
10 липня 2014 року № 1, є обґрунтованими, а
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України на
користь позивача належить стягнути з
Державного бюджету України фактично
понесені позивачем судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
підприємства "ЛАН" до Нововодолазької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області щодо проведення позапланової
виїзної документальної перевірки
Приватного підприємства «ЛАН» () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
30.04.2014 року, за результатами якої
складено акт від 01.07.2014 року
№540/20-20-22-08/31847991.

Зобов'язати Нововодолазьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області вилучити з ІС
"Податковий блок" інформацію, що
внесена на підставі акту перевірки від
01.07.2014 року №540/20-20-22-08/31847991.

Скасувати рішення Нововодолазької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
виключення сільськогосподарського
підприємства ПП «ЛАН» з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування від 10 липня 2014 року № 1.

Зобов'язати Нововодолазьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області поновити в реєстрі
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування запис про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
Приватного підприємства «ЛАН» () як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування.

Зобов'язати Нововодолазьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області поновити
реєстрацію Приватного підприємства
«ЛАН» (податковий номер 31847991) як
платника фіксованого
сільськогосподарського податку.

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі м.
Харкова Харківської області, , ГУДКСУ в Харківській
області, МФО 851011, рахунок №4011) на
користь Приватного підприємства «ЛАН»
(, 63232, Харківська
область, Нововодолазький район, с.
Станичне, вул. Комарова, б. 9, ) судовий
збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні 08 копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено
13.11.2014 року.

Суддя
Мар'єнко Л.М.