Справа № 826/9968/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №826/9968/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Карпушової О.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промінь» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових повідомлень -
рішень від 18.04.2014 року №, №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових повідомлень -
рішень від 18.04.2014 року №, №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
вересня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 вересня 2014 року та ухвалити
нове судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до частини
четвертої статті 196 КАС України не
перешкоджає судовому розгляду справи.
У зв'язку з цим, відповідно до частини
першої статті 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
посадовою особою відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Промінь» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово - господарських
взаємовідносин з ТОВ «Пром - Голдінг»
за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року; за
наслідками перевірки складено акт від
02.04.2014 року №939/22-13/25639016.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139 ПК України, що призвело до заниження
податку на прибуток у 2013 році на
загальну суму 2871,00 грн; п. 198.6 ст. 198, п. 200.1
ст. 200 ПК України, що призвело до
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість за квітень
2013 року на 3022,00 грн.

В обґрунтування заниження податкового
зобов'язання з податку на прибуток та
заниження податкового кредиту орган
державної податкової служби
посилається на непідтвердження
реальності господарських операцій
позивача з ТОВ «Пром - Голдінг»,
оскільки згідно листа ГУ Міндоходів у
м. Києві від 25.12.2013 року №1021/7/263-15-07-2415
керівник вказаного контрагента
заперечує свою причетність до
господарської діяльності ТОВ «Пром -
Голдінг». Тому, на думку відповідача,
позивачем неправомірно сформовані
дані податкового обліку по
господарським операціям з ТОВ «Пром -
Голдінг».

18 квітня 2014 року відповідачем винесені
податкові повідомлення - рішення:

- №, яким на підставі акту
перевірки за виявлені порушення
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 3778,00 грн.;

- №, яким на підставі акту
перевірки за виявлені порушення
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 3589,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що надані
позивачем документи підтверджують
фактичне здійснення господарських
операцій, а висновки акту перевірки не
знайшли свого підтвердження, тому
останнім правомірно сформовані дані
податкового обліку по господарських
операціях з зазначеним вище
контрагентом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3
ГК України, під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Частиною другої статті 3 цього Кодексу
передбачено, що господарська
діяльність, яка здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів та з метою одержання
прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної
категорії справ необхідно звертати
особливу увагу на дослідження
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку та приймати на
підтвердження даних податкового
обліку лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Розглядаючи реальність господарських
операцій позивача з зазначеним вище
контрагентом, на підставі яких
позивачем було сформовано дані
податкового обліку, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між позивачем (покупець) та ТОВ «Пром -
Голдінг» (постачальник) укладено
договір поставки від 08 квітня 2013 року
№104ПГ, відповідно до якого останній
зобов'язується передати у погоджені
строки товар, асортимент, кількість і
ціна якого встановлюється сторонами в
погоджених постачальником заявках
покупця. Постачальник відвантажує
товар за договірними цінами, які
зазначені в заявках покупця та
узгоджені постачальником шляхом
виставляння відповідних рахунків до
сплати. Передача товару здійснюється
за видатково - прибутковою накладною та
оформленою покупцем відповідним чином
довіреності на одержання товару. Право
власності на товар переходить з
моменту фактичного отримання товару та
оформлення відповідним чином
видатково - прибуткової накладної.
Передача товару здійснюється на складі
постачальника. За попередньою
домовленістю, що повинно бути
зазначено у заявці покупця та
узгоджено з постачальником,
постачальник може здійснювати
доставку товару в пункт поставки,
вказаний покупцем.

На підтвердження виконання умов
договору позивачем надані видаткова
накладна від 09 квітня 2013 року №РН-090401,
відповідно до якої позивач отримав
ковбаси, шинку, джем, шампіньйони,
цукерки, кошик подарунковий на
загальну суму 18129,77 грн, податкову
накладну від 09.04.2013 року №5 на загальну
суму 18129,77 грн, в тому числі ПДВ 3021,63 грн,
виписку по рахунку у банку, яка
підтверджує оплату отриманих товарів.

Зазначені документи надавались
позивачем також до перевірки, що
вбачається з акта перевірки.

Згідно податкової накладної від 09.04.2014
року №5, виписаної ТОВ «Пром - Голдінг»
на користь позивача, форма і зміст
вказаної податкової накладної
відповідає вимогам пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України та містить
відображення обсягу та кількості
господарської операції.

Відсутність відповідних документів
первинного бухгалтерського чи
податкового обліку, їх недостатність
чи не відповідність встановленим
Податковим кодексом України та Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» вимогам
відповідачем під час проведення
перевірки не встановлено, в акті
перевірки відповідних висновків не
зроблено, доказів на підтвердження
вказаних обставин під час судового
розгляду відповідачем не надано.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, представник позивача
пояснив, що придбана у ТОВ «Пром -
Голдінг» продукція була використана
для виготовлення замовлення ТОВ
«Чіпіта Україна Збут» з оформлення
подарункових продуктових кошиків, на
підтвердження чого надано рахунок на
оплату від 10.04.2013 року №21, видаткову
накладну від 26.04.213 року №ПР000000803,
специфікацію до зазначеної видаткової
накладної, податкову накладну від
12.04.2013 року №28, довіреність від 26.04.2013
року №0000138, виписку з банківського
рахунку позивача, якими
підтверджується придбання ТОВ «Чіпіта
Україна Збут» подарункових кошиків у
кількості 37 шт.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що посилання
відповідача в акті перевірки на
протокол допиту свідка без дослідження
та аналізу наданих до перевірки
первинних документів, змісту
господарської операції, встановлення
фактичного руху активів, не спростовує
наданих позивачем доказів, оскільки
правильність ведення податкового
обліку має підтверджуватися
відповідними засобами доказування,
якими в даному випадку є договори,
рахунки-фактури, видаткові накладні,
акти виконаних робіт та податкові
накладні, що надавалися позивачем до
перевірки та до суду.

Крім того, під час апеляційного
розгляду справи колегією суддів
запитом від 03 листопада 2014 року було
витребувано у відповідача інформацію
щодо кримінальної справи №00000, що
порушена стосовно ОСОБА_2, який
підписував договір від 08.04.2013 року
№104ПН та укладені на його виконання
документи як керівник ТОВ
«Пром-Голдінг»; зазначений запит
отриманий відповідачем 07.11.2014 року,
проте не був виконаний.

Також, на вимогу колегії суддів
позивачем були надані пояснення,
відповідно до яких заявки на поставку
товару здійснювалися усно; на підставі
усної заявки покупця ТОВ «Пром-Груп» як
постачальником був підготовлений та
наданий покупцю рахунок від 09 квітня 2013
року; в подальшому транспортом
постачальника було поставлено товар на
адресу місцезнаходження ТОВ «Промінь».
Від імені ТОВ «Промінь» товар прийняв
керівник; будь - які довіреності від
постачальника не надавалися.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що господарські операції позивача з
зазначеним вище товариством
здійснювались в межах господарської
діяльності, є реальними, та
підтверджуються необхідними
документами.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1 статті
198 зазначеного Кодексу право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Колегія суддів зазначає, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
які відповідно до Податкового кодексу
України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема, виданих виконавцем податкових
накладних, не є безумовною підставою
для формування податкового кредиту,
якщо податковий орган доведе, що
відомості в таких документах не
відповідають дійсності.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Колегією суддів встановлено, що на дату
підписання договорів та розрахункових
документів контрагент позивача не був
припинений та був платником податку на
додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що органом державної
податкової служби, як суб'єктом владних
повноважень не доведено, що зазначений
вище правочин є таким, що спрямований
на не реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано встановив протиправність
податкових повідомлень - рішень від
18.04.2014 року №, №.

Відповідно до частини першої статті 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
24.11.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
О.В. Карпушова

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Карпушова О.В.