Справа № 823/2644/14
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2644/14
Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Романчук О.М., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря судового
засідання: Коломійцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
06.10.14р. у справі №823/2644/14 за позовом
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Шрамківський молочно-тваринницький
комплекс» до Державної екологічної
інспекції у Черкаській області про
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо оформлення
результатів перевірки з порушенням
вимог наказу Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10 вересня 2008 року № 464 та
вимог статті 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»; визнання протиправними
дій відповідача щодо здійснення
розрахунку розміру збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів при відсутності
дозвільних документів (спеціального
дозволу (ліцензії) на користування
надрами (підземними водами), який
провів державний інспектор з охорони
навколишнього природного середовища
Черкаської області Скляр С.П.; визнання
протиправною та скасування вимоги
державної екологічної інспекції у
Черкаській області, викладеної у формі
претензії № 1-193/ЮР від 04.08.214р. про
відшкодування збитків, заподіяних
державі у розмірі 1 064 410, 24 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 06.10.14р.
адміністративний позов задоволено:
визнано неправомірними дії Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області щодо оформлення результатів
перевірки з порушенням вимог наказу
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 10
вересня 2008 року № 464 та вимог статті 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»; визнано
протиправними дії державної
екологічної інспекції у Черкаській
області щодо здійснення розрахунку
розміру збитків в сумі 1 064 410 (один
мільйон шістдесят чотири тисячі
чотириста десять) грн. 24 коп.,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів при відсутності
дозвільних документів (спеціального
дозволу (ліцензії) на користування
надрами (підземними водами), який
провів державний інспектор з охорони
навколишнього природного середовища
Черкаської області Скляр С.П.

Провадження в частині позовних вимог
про визнання протиправною та
скасування вимоги Інспекції,
викладеної у формі претензії № 1-193/ЮР
від 04.08.14р. - закрито цією ж постановою
суду на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просить суд скасувати
постанову з мотивів порушення судом
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що
судом першої інстанції не враховано, що
дії посадових осіб відповідача
відповідають вимогам чинного
законодавства; перевірка проведена у
межах та у спосіб повноважень
визначених законом; позивачем
протиправно використовуються водні
ресурси без отримання відповідного
дозволу.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, розглянувши
матеріали справи та апеляційну скаргу
відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі наказу відповідача № 88 від
19.05.14р. та направлення № 895, державними
інспекторами з охорони навколишнього
природного середовища у Черкаській
області 20.05.14р. проведено планову
перевірку дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
за результатами якої складено акт.

Перевіркою встановлено, що позивачем
не виконуються умови (інші) дозволу на
спеціальне водокористування №Укр
5604-Ф/Чрк від 30.11.12р., а саме: не
виконуються вимоги листа державної
екологічної інспекції № 3342/02 від 01.10.12р
в частині отримання до 10.01.13р.
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами).

На підставі акту перевірки,
відповідачем оформлено припис №197 від
22.05.14р., пунктом 2 якого зобов'язано
позивача виконати пункт 2 умов (інших)
дозволу на спеціальне
водокористування №Укр 5604-Ф/Чрк від
30.11.12р., а саме: виконати вимоги листа
державної екологічної інспекції № 3342/02
від 01.10.2012р., зокрема, отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземними водами).

Крім того, відповідачем в порядку
статті 6 ГПК України направлено
претензію №1-193/ЮР від 04.08.14р., якою
запропоновано добровільно
відшкодувати завдані державі збитки в
сумі 1 064 410,24 грн., а у разі відмови або
ненадання відповіді в місячний термін,
повідомлено про передачу справи на
розгляд до господарського суду
Черкаської області.

Задовольняючи адміністративний позов
у вищевказаній частині, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем порушено процедуру
проведення перевірки; позивачем
видобувається вода для здійснення
власних господарської діяльності без
перевищення встановлено ліміту, а
відтак необхідність отримання дозволу
у даному випадку відсутня.

Закриваючи провадження у справі в
частині позовних вимог визнання
протиправною та скасування претензії
№ 1-193/ЮР від 04.08.14р., суд першої
інстанції виходив з того, що спір з
цього приводу не підлягає розгляду в
адміністративному суді.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень КАСУ необхідно
розуміти як нормативно-правові акти,
так і правові акти індивідуальної дії.

Акт державного чи іншого
уповноваженого органу - це юридична
форма рішень цих органів, тобто
офіційний письмовий документ, який
може породжувати певні правові
наслідки, спрямований на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Дії суб'єкта владних повноважень -
активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб (наприклад, дії щодо
вилучення майна, затримання особи
тощо).

Отже, за змістом наведених правових
норм, ключовим моментом є виникнення
правовідносин, що мають активний вплив
на права і обов'язки фізичних та
юридичних осіб; припиняють, змінюють
чи породжують певні правові наслідки
для цих осіб.

У такому випадку реалізується
компетенція видавця акта як суб'єкта
владних повноважень, уповноваженого
управляти поведінкою іншого суб'єкта, а
відповідно інший суб'єкт зобов'язаний
виконувати його вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З цього слідує, що під час розгляду
кожної справи суд повинен встановити
чи має місце порушення прав позивача,
адже без цього не можна виконати
завдання судочинства. Якщо позивач не
довів факту порушення особисто своїх
прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта
владних повноважень є протиправними,
підстав для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту
порушених суб'єктивних прав, а не
способом відновлення законності та
правопорядку у публічних
правовідносинах.

У даному випадку, акт екологічної
інспекції - це службовий документ, який
стверджує факт проведення перевірки
суб'єкта господарювання та містить
певні висновки посадової особи щодо
можливих порушень вимог
природоохоронного законодаства.

У свою чергу, висновки такого акта не
породжують для позивача прав та
обов'язків, що спрямовані на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і не мають обов'язкового
характеру для суб'єктів
господарювання, щодо якого такий акт
складено. Згадуваний акт є лише
різновидом інформації.

Дії про оформленню результатів
перевірки є лише відображенням
фактичних дій посадових осіб органу
контролю - Державної екологічної
інспекції у Черкаській області в акті
перевірки, а тому такі дії самі по собі
також не створюють жодних правових
наслідків, безвідносно до змісту
такого акту, в зв'язку з чим відсутні
правові підстави для задоволення
позову про визнання противними дій
відповідача щодо оформлення
результатів перевірки актом.

Рішенням, що породжує певні обов'язки
для позивача є припис, складений за
результатами перевірки, який містить
певні вимоги суб'єкта владних
повноважень для суб'єкта
господарювання, якому цей припис
адресовано. Такий припис може бути
предметом спору у адміністративному
суді.

В даному випадку, припис №197 від 22.05.14р
винесений Інспекцією, як повідомила
представник позивача, оскаржений до
адміністративного суду.

Колегія суддів не вважає також
протиправними дії відповідача щодо
здійснення розрахунку розміру збитків,
заподіяних у результаті порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
оскільки така дія як здійснення
розрахунку сама по собі відповідає
повноваженням відповідача.

Разом з тим, відшкодування такої шкоди
у розмірі розрахованому суб'єктом
владних повноважень є видом
цивільно-правової та
господарсько-правової
відповідальності, яка застосовується
за нормами цивільного, господарського
і природоохоронного законодавства.
Такі спори вирішуються в порядку
цивільного та (або) господарського
судочинства з врахуванням правового
статусу учасника спірних
правовідносин.

Законом України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
надано право спеціально уповноваженим
органам державного управління в
галузі охорони навколишнього
природного середовища та використання
природних ресурсів звертатись до суду
з позовом про відшкодування збитків і
втрат, заподіяних у результаті
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища.

Колегія суддів вважає, що саме при
вирішенні спору про відшкодування
збитків та втрат, заподіяних
навколишньому природному середовищу,
суд, до компетенції якого належить
розгляд спорів (у даному випадку
господарський суд) встановлює
наявність чи відсутність підстав для
відшкодування збитків, склад та розмір
відшкодування збитків тощо.

Отже, питання щодо складу та розміру
відшкодування збитків має
вирішуватися тим судом, який розглядає
спір про відшкодування таких збитків.

За наведених обставин, правові
підстави для задоволення позову у
вказаній частині також відсутні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що претензія відповідача не є рішенням
суб'єкта владних повноважень в
розумінні КАС України.

Досудовий порядок реалізації
господарсько-правової
відповідальності передбачений ст. 222
Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 вказаної норми, у
разі необхідності відшкодування
збитків або застосування інших санкцій
суб'єкт господарювання чи інша
юридична особа - учасник господарських
відносин, чиї права або законні
інтереси порушено, з метою
безпосереднього врегулювання спору з
порушником цих прав або інтересів має
право звернутися до нього з письмовою
претензією, якщо інше не встановлено
законом.

Порядок досудового врегулювання
спорів визначається Господарським
процесуальним кодексом України, а
також іншими актами законодавства.

Отже, надіслання претензії про
відшкодування збитків також не порушує
прав позивача, а тому у цій частині
позову суду належало відмовити у
позові, а не закривати провадження.

Так, за правилами п.1 ч.1 ст.157 КАС
України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, тобто
не належить до юрисдикції
адміністративного суду (непідвідомча
суду).

Якщо провадження у справі закривається
з підстави, встановленої пунктом 1
частини першої цієї статті, суд повинен
роз'яснити позивачеві, до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд таких
справ (ч.2 ст.157 КАС України).

В даному випадку, оскільки претензія є
досудовим порядком врегулювання спору,
незгода з нею має бути викладена у
письмовій відповіді (ст.8 ГПК України), а
тому спір з приводу надіслання
претензії не відноситься до юрисдикції
жодного суду.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суду
дійшла висновку про скасування
постанови Черкаського окружного
адміністративного суду від 06.10.14р. у
справі №823/2644/14 та ухвалення нової
постанови про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, Київський апеляційний
адміністративний суд

П О С Т А Н
О В И В:

апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
06.10.14р. у справі №823/2644/14 - задовольнити
частково.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 06.10.14р. у
справі №823/2644/14 скасувати та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
позову Сільськогосподарського ТОВ
«Шрамківський молочно-тваринницький
комплекс» до Державної екологічної
інспекції у Черкаській області -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

Повний текст постанови складений:
20.11.2014р.

Головуючий суддя

Шелест С.Б.

Судді:

Романчук О.М

Пилипенко О.Є.