Справа № 2а-7378/11/0308
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

Справа № 67399/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів Матковської З.М., Затолочного
В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 08 липня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про визнання
відмови протиправною та стягнення
недоплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року позивач звернувся з
адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про зобов'язання
нарахувати та виплатити недоплачену
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня, та недоплачену частину
допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

В обгрунтування позовних вимог
зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту" йому
щорічно до 5 травня повинна надаватися
грошова допомога в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком. Але
всупереч вимогам ст. ст. 2, 12 вказаного
Закону та ст. 22 п. 3 Конституції України
щорічна одноразова грошова допомога до
5 травня була виплачена не в повному
розмірі. Також зазначає, що визнаний
особою яка постраждала від наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, та має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 08 липня 2011
року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії відповідача.
Зобов'язано Департамент соціальної
політики Луцької міської ради провести
нарахування та виплатити позивачу
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня відповідно до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» за 2011
рік у розмірі 8-ти мінімальних пенсій за
віком, установленої ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
урахуванням виплачених сум.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
вимог ст.48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, у відповідності до п.3
ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є ветераном війни - інвалідом
війни, що підтверджено копією
посвідчення наявного в матеріалах
справи.

Також з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1, визнаний особою яка
постраждала від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1, інвалідом ІІ
групи.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня ветеранам війни - інвалідам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

Оскільки у 2011 році дія ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» не
зупинялась, то колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
заявлених позовних вимог щодо
проведення перерахунку і виплати
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня.

Мінімальна пенсія за віком, відповідно
до статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Таким чином, виплата разової щорічної
грошової допомоги ветеранам війни -
інвалідам війни до 5 травня за 2011 рік
повинна проводитись згідно Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» з
урахуванням статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Колегія суддів, вважає за потрібне
також зазначити, що відповідно до ч.1
ст.28 наведеного Закону мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Положення ч.3 ст.28 вищевказаного Закону
«Мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом» не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком до обрахування доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого крім
передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення та розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення, що
передбачена Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», необхідно
керуватися ст.48 вище вказаного Закону,
а не постановою Кабінету Міністрів
України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що була
чинною на час виплати даної допомоги у
2011 році. А відтак призначення і виплата
допомоги на оздоровлення повинна була
здійснюватися виходячи з її розміру, що
становить по Закону, зокрема для
інвалідів ІІ групи - п'ять мінімальних
заробітних плат.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 08 липня 2011
року у справі № 2а-7378/11 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

Судді
З.М. Матковська

В.С.
Затолочний