Справа № 359/10570/14-а
Суддя: Кабанячий Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
Кабанячого Ю.В.,

при секретарі судового засідання
Тоцької К.О.

розглянувши в приміщенні суду в м.
Бориспіль у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Щасливської
сільської ради Бориспільського району
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вказаним позовом,
обґрунтовуючи та підтримуючи який
зазначила, що з метою реалізації свого
конституційного права на отримання
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах с.Щасливе, звертався із
відповідним клопотанням до
Щасливської сільської ради.

На її звернення відповідачем було
направлено лист в якому вказано, що її
клопотання не відповідає вимогам
порядку безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами,
встановленого ст..118 ЗК України, а саме:
на графічних матеріалах доданих до
вищезазначеного клопотання не
зазначене бажане місце розташування
земельної ділянки і в зв'язку з цим не
може бути розглянуте на пленарному
засіданні Щасливської сільської ради.

Вважає, що даною відмовою відповідач
порушує її конституційні права щодо
отримання земельної ділянки під
забудову в даному населеному пункті.
Тому просить визнати дії відповідача
протиправними щодо порушення
процедури розгляду її клопотання про
надання їй земельної ділянки та
зобов'язати відповідача винести на
засідання чергової сесії Щасливської
сільської ради її клопотання про
передачу у власність земельну ділянку
орієнтовною площею 0,25 га в м.с.Щасливе.

Тому звернулася за захистом своїх
порушених прав з даним
адміністративним позовом.

В судове засідання позивач не
з'явилася, проте направила письмову
заяву в якій просить розглядати справу
за її відсутності та наполягає на
позовних вимогах.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте направив
письмове заперечення в якому позовні
вимоги не визнає та просить розглядати
справу за його відсутності.

Із заперечень відповідача вбачається,
що позивачем порушено порядок
звернення, передбаченого ст.118 ЗК
України, а тому сільська рада
позбавлена можливості підбирати
громадянам земельні ділянки в зв'язку з
відсутністю відповідної процедури
вказаного органу.

Суд дослідив та оцінив всі зібрані по
справі докази і прийшов до переконання,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

В силу вимог ч. 3 вказаної статті у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема, з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 ст. 77 Закону України «Про
місцеве самоврядування» передбачено,
що спори про поновлення порушених прав
юридичних та фізичних осіб, що
виникають в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування
вирішуються в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернулася до відповідача із
клопотанням з відповідними додатками
про надання їй дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
0,25 га для передачі безоплатно у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
межах с. Щасливе Бориспільського
району Київської області (а.с.6-7).

Листом Щасливської сільської ради
Бориспільського району Київської
області № 02-14 від 18.06.2014 р. позивачу
повідомлено з посиланням на те, що її
клопотання розглядалось 10.06.2014 року на
засіданні постійної комісії з питань
регулювання земельних питань та
охорони навколишнього середовища, яка
дійшла висновку про невідповідність
клопотання вимогам ст. 118 ЗК України,
оскільки на графітних матеріалах,
доданих до клопотання, не зазначене
бажане місце розташування земельної
ділянки (а.с.12).

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України та
ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування», органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
вирішення земельних спорів.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. г ч.1 ст. 121 ЗК України
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 гектара.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ч. 3 вказаної статті
передбачено, що безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі: а) приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст.118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) та інше у межах
норм безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 вказаної статті
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст. 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

А ні нормами ЗК України, а ні нормами
закону України «Про місцеве
самоврядування» чи іншими нормами
законодавства в сфері земельних
відносин не передбачено обов'язку
місцевої ради пошук земельних ділянок
замість громадянина, так як згідно ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Наведена норма означає, що
суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний діяти лише на виконання
закону, за умов і обставин, визначених
ним, вчиняти дії, не виходячи за межі
прав та обов'язків, дотримуватися
встановленої законом процедури,
обирати лише встановлені
законодавством України способи
правомірної поведінки під час
реалізації своїх владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем до клопотання в якості
графічних матеріалів додано карту
(межі) населеного пункту с. Шасливе
Бориспільського району Київської
області, що, на думку суду, не може
вважатись належним чином оформленим
матеріалом (а.с.8-9). Тому замість
визначення бажаного місця
розташування земельної ділянки, як
того вимагає ЗК України, позивач у
своєму клопотанні вирішення даного
питання віднесла до відання сільської
ради, що не відповідає вимогам закону.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 20 березня 2014 року у справі
№ 361 /2907 3-а.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», вирішення відповідно до
закону питань земельних відносин є
виключною компетенцією пленарних
засідань сільських, селищний, міських
рад.

Зважаючи на порушення вимог ст.118 ЗК
України позивачем, суд вважає, що
відповідач не повинен був розглядати
вказане клопотання на сесії, так як
відсутні самі підстави його розгляду.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.71 КАС
позивач не довів тих обставин, на які
посилається щодо порушення його права
на отримання земельної ділянки в межах
с.Щасливе, а відповідач відповідно до
ч.2 вказаної статті надав переконливі
докази підтвердження законності своїх
дій щодо надання дозволу іншій особі.

Дані обставини не позбавляють права
позивача отримати безоплатно у
власність іншу земельну ділянку, якою
він буде володіти (користуватись) на
законних підставах. Тобто гарантоване
йому Конституцією право він зможе
реалізувати під час приватизації іншої
вільної земельної ділянки в порядок і
спосіб визначений законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.2,6,7,11,17, 70, 71, 76, 158-163, 167 КАС України,
суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Щасливської сільської ради
Бориспільського району Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови
суду особами, які не були присутні при
оголошенні постанови, а особи, які були
присутні при оголошенні постанови
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання на
апеляційне оскарження в разі якщо
апеляційну скаргу не було подано. В
разі подання апеляційної скарги,
постанова суду набирає законної сили
після розгляду справи в суді
апеляційної інстанції. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду
Ю.В.
Кабанячий