Справа № 820/14584/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Мороко А.С.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Цвікевич О.А.,
представника відповідача - Красникової
О.В. за довіреностями,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного акціонерного
товариства "Новий Стиль" до Харківської
митниці Міндоходів про скасування
Приватне акціонерне товариство "Новий
Стиль" звернулося до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000125/2 від
06.02.2014 року; скасувати картку відмови
відповідача в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2014/00095 від 06.02.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
в обґрунтування позову зазначив, що
спірне рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів та
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
винесені з порушенням закону, не
обґрунтовано та безпідставно, у зв'язку
з чим, підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, оцінивши докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 лютого 2005 року
між позивачем (Покупець) та "CYPRIANOW" Firma
Pryvatna inz. Slawomir Wronski, Польща (Продавець)
укладено контракт № 20050202, відповідно
до пункту 1 якого, Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
купити товар, згідно інвойсів до цього
Договору.

Відповідно до специфікації № 139 від
22.01.2014 року до контракту № 20050202 від
02.02.2005 року, предметом договору є
"Сінхро механізм ACTIV1/PO201-05502" у кількості
1000 штук та "Кронштейн спинки ACTIV1 к
PO201-05502" у кількості 1000 штук на загальну
суму 40860 PLN.

29 січня 2014 року на виконання
вищевказаного контракту для
здійснення митного контролю та митного
оформлення представником ПАТ "Новий
стиль" подано до митного поста "Харків -
центральний" Харківської митниці
Міндоходів митну декларацію
№ 807100000/2014/002989 на товари: 1 -
"Сінхро механізм ACTIV1/PO201-05502" у кількості
1000 штук; металеві частки офісних
стільців, виробник: "CYPRIANOW" Firma Pryvatna,
країна виробник: Польща, торгівельна
марка: нема даних; 2 - "Кронштейн спинки
ACTIV1 к PO201-05502" у кількості 1000 штук,
металева арматура (кріплення) для
меблів, виробник: "CYPRIANOW" Firma Pryvatna, країна
виробник: Польща, торгівельна марка:
нема даних.

При перевірці заявленої митної
вартості товарів посадовими особами
відповідача спрацював ризик
згенерований автоматизованою системою
аналізу управління ризиками, а саме:
"заявлена митна вартість товару нижча,
ніж при попередньому митному
оформленні такого товару особою", у
зв'язку з чим здійснено порівняння
рівня заявленої митної вартості
товарів з рівнем митної вартості
ідентичних та подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, та
встановлено, що заявлена позивачем
митна вартість товару по МД
№ 807100000/2014/002989 становила 3,2 дол.
США/кг (товар 1) та 1,68 дол. США/кг. (товар
2), що менш ніж за інформацією по фактам
митних оформлень іншими митницями
України та Харківською митницею
Міндоходів, зокрема менш ніж попередні
митні оформлення АТ "Новий Стиль",
мінімальний рівень у максимально
наближений час складав 3,32 дол. США/кг.
(по товару 1), та 3,67 дол. США/кг. (по товару
2).

У зв'язку з викладеним посадовими
особами відповідача до відділу
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів направлено
запит щодо вирішення складного питання
правильності визначення митної
вартості товарів.

Після надходження запитів, посадовими
особами відділу контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів проведена процедура
консультації між органом доходів і
зборів та декларантом з метою обміну
наявною у кожного з них інформацією та
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів, шляхом направлення
електронних повідомлень.

В електронному повідомленні позивача
зобов'язано подати митному органу
достовірні відомості, що документально
підтверджують відсутність:

1) обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) умов або застережень щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни,
які унеможливлюють визначення
вартості цих товарів;

3) умов, за якими частина виручки
від будь-якого подальшого перепродажу,
розпорядження або використання
товарів покупцем надходить прямо чи
опосередковано продавцеві;

4) відносин пов'язаності між
продавцем та покупцем, які вплинули на
ціну оцінюваних товарів.

Також позивача зобов'язано протягом 10
календарних днів надати (за наявності):

- виписку з бухгалтерської
документації;

- ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

- каталоги, специфікації, загальні
справжні прейскуранти (прайс-листи)
виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Листом від 03.02.2014 року за вих. № 2014/02-03-1,
позивачем надіслано до відділу
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів пояснення та
сканкопії прайс-листа, калькуляції та
висновок РТВП "Гранід" у формі ТОВ від
31.01.2014 року №
31/01/20147/01(01).

Вивчивши надані позивачем листом від
03.02.2014 року з вих. № 2014/02-03-1 документи,
відповідачем 04 лютого 2014 року
надіслано повідомлення з зазначенням
причин неприйняття для підтвердження
заявленої митної вартості товарів
наданих декларантом документів, де
зокрема зазначено що:

- наданий звіт про оцінку майна №
31/01/2014/01 (01) від 31.01.2014 не може бути
використаний для підтвердження
заявленої митної вартості товарів з
причин:

1) звіт виконано з порушеннями вимог
Національного стандарту №1,
зокрема, невідомо чи здійснював
експерт огляд вантажу (якщо здійснював,
то не зазначено де і коли);

2) незрозуміле посилання в звіті на
російські видання щодо ситуації на
ринку металопрокату, зокрема у Китаї та
Росії (товар експортувався з Польщі);

3) порівняння з аналогічними товарами в
звіті на сторінках 34-40 проводиться з
товарами Китайського виробництва. В
розумінні чинного Митного кодексу
України такі товари не відносяться ні
до ідентичних, ні до подібних;

4) на сторінці 14 звіту вказано, що
вартість сировини, з якої вироблено
товар, складає 2,011841 євро/кг, при цьому
заявлена декларантом митна вартість
готового виробу (товар 2) складає 1,23
євро/кг;

- надана декларантом калькуляція
собівартості не відображає всіх
понесених витрат на виробництво;

- замість прайс-листа надано
адресну комерційну пропозицію
персонально для АТ "Новий Стиль";

- копія наданої декларантом митної
декларації країни відправлення від
24.01.2014 року № 14PL401010Е0007116 також не може
слугувати документом для
підтвердження заявленої вартості
товару.

У зв'язку з викладеним, відділом
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів запропоновано
АТ "Новий Стиль" повідомити про згоду з
коригуванням митної вартості товарів
до рівня: товар 1 - 3,32 дол. США/кг., товар 2
- 3,67 дол. США/кг.

Листом від 05.02.2014 року за вих. № 2014/05-3,
позивачем надіслано до відділу
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів пояснення з
даного приводу та звіт про оцінку майна
№ 31/01/2014/01 (01) від 31.01.2014 року.

У зв'язку з ненаданням документів до
митного органу на підтвердження
заявленої митної вартості, митну
вартість товарів скориговано за
другорядним методом, а саме: товару №
1 - за методом визначення митної
вартості за ціною угоди щодо
ідентичних товарів відповідно до
статті 59 Митного кодексу України,
товару № 2 - за методом визначення
митної вартості за ціною угоди щодо
подібних (аналогічних) товарів
відповідно до статті 60 Митного кодексу
України, та відповідно до розділу 5
Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 року № 362.

06 лютого 2014 року прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів № 807000003/2013/000125/2 та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного значення №
807100000/2014/00095 з роз'ясненням вимог:
подання нової ВМД з урахуванням
відомостей наведених у рішенні про
коригування митної вартості товарів.

Оцінюючи спірні рішення на
відповідність вимогам чинного
законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України від 13 березня 2012 року № 4496-VI
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Частиною сьомою статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що у разі,
якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Згідно частини першої та другої статті
53 Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт), рахунок-фактура
(інвойс), банківські платіжні документи
(якщо рахунок сплачено); інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи;
копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню; якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

За правилами частини третьої цієї ж
статті у разі якщо зазначені документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до положень пункту 2 частини
п'ятої статті 54 Митного кодексу України
Митниця має право письмово запитувати
від декларанта або уповноваженої ним
особи встановлені статтею 53 цього
Кодексу додаткові документи та
відомості лише у випадках,
встановлених цим Кодексом.

З аналізу зазначених норм суд вбачає,
що право органу доходів і зборів на
висунення письмової вимоги про надання
додаткових документів виникає лише у
разі, коли у документах поданих для
митного оформлення згідно частини 2
статті 53 Митного кодексу України,
наявні розбіжності, ознаки підробки
або відсутні всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, наявні обґрунтовані підстави
вважати, про наявність взаємозв'язку
між продавцем і покупцем, який впливає
на заявлену декларантом митну
вартість.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції); кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу; застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності; у разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу;
при цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу;
методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи; у разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є загальна сума всіх платежів,
які були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця за товари, якщо
вони продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. При визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням; 2)
належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів; 3) роялті та інші ліцензійні
платежі, що стосуються оцінюваних
товарів та які покупець повинен
сплачувати прямо чи опосередковано як
умову продажу оцінюваних товарів, якщо
такі платежі не включаються до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті.

Матеріалами справи підтверджено, що з
урахуванням положень статті 58 Митного
кодексу України позивачем до митного
оформлення товарів подано всі наявні у
нього документи.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для сумніву та, як наслідок,
витребування додаткових документів,
відповідачем зазначено факт
спрацювання автоматизованою системою
аналізу та управління ризиками (АСАУР),
в зв'язку з чим митним органом
здійснено порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів.

Проте, суд зазначає, що під час розгляду
справи відповідачем не надано суду в
порядку статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказів які б об'єктивно свідчили про
те, що подані до митного оформлення
документи містять розбіжності чи
ознаки підробки, не підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів або не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Таким чином відповідачем не доведено
наявності обставин визначених
частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України для витребування додаткових
документів.

Окрім того, суд приходить до висновку,
що сумнів митного органу у
задекларованій позивачем вартості є
необґрунтованим, в зв'язку з наступним.

Так, митним органом взято до уваги
інформацію Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України, програмного комплексу ПІК
Інспектор 2006 та ЄАІС, а саме:

по товару № 1 - факт митного оформлення
позивачем ідентичних товарів згідно
митних декларацій № 807100000/2013/007730 від
25.02.2013 року та 807100000/2013/022147 від 18.05.2013
року, у найближчій для митного
оформлення час, за тим же контрактом;

по товару № 2 - факт митного оформлення
подібних товарів згідно митних
декларацій № 807100000/2013/010052 від 12.032013
року.

Дані митні декларації також стали
підставою для коригування митної
вартості за другорядним методом. При
цьому по товару № 1, що возився
позивачем раніше, взято до уваги митну
вартість скориговану митним органом.

Відповідно до частини 1,2 статті 59
Митного кодексу України, у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього; при застосуванні
цього методу визначення митної
вартості за основу береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами, у тому
числі за такими, як: 1) фізичні
характеристики; 2) якість та репутація
на ринку; 3) країна виробництва; 4)
виробник.

Згідно пункту 6 статті 59 Кодексу, у разі
якщо кошти та витрати, зазначені в
пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58
цього Кодексу, включаються у вартість
операції, здійснюється коригування для
врахування значної різниці в таких
коштах і витратах між оцінюваними
товарами та відповідними ідентичними
товарами, що зумовлено різницею у
відстанях і способах транспортування.

Згідно статті 60 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього. Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними. Для
визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку. Ціна
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів береться за основу для
визначення митної вартості товарів,
якщо ці товари ввезено приблизно в тій
же кількості і на тих же комерційних
рівнях, що й оцінювані товари. У разі
якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена. У разі
якщо кошти та витрати, зазначені в
пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58
цього Кодексу, включаються у вартість
операції, здійснюється коригування для
врахування значної різниці у таких
коштах і витратах між оцінюваними
товарами та відповідними подібними
(аналогічними) товарами, що зумовлено
різницею у відстанях і способах
транспортування. У разі якщо для цілей
застосування цього методу виявляється
більш як одна вартість договору щодо
подібних (аналогічних) товарів, для
визначення митної вартості оцінюваних
товарів використовується найменша
така вартість.

Суд наголошує, що під час розгляду
справи відповідачем не доведено
обставин, за яких митний орган не зміг
визначити вартість товарів за основним
методом за наявності наданих
документів як при оформленні, так і
після проведення консультацій, та те,
що ним при коригуванні митної вартості
за другорядними методами здійснено всі
належні дії для визначення митної
вартості товарів, з дотриманням умов
статті 59 Митного кодексу України,
зокрема, враховано та проаналізовано
ознаки оцінюваних товарів, та
визначено різницю вартості із
врахування всіх коштів та витрат.
Посилання митного органу на недоліки
наданого звіту, калькуляції та на факт
надання комерційної пропозиції
замість прайс-листа, без проведення
відповідачем аналізу складових
вартості товару, на думку суду, не може
беззаперечно свідчити про те, що
декларантом занижено митну вартість
товару.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
в порушення приписів Митного кодексу
України здійснено визначення митної
вартості товару не за ціною договору як
за основним методом, а із застосування
другорядного методу визначення митної
вартості, без достатніх підстав,
передбачених Митним кодексом України,
а отже позовні вимоги про скасування
рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000125/2 від
06.02.2014 року та картки відмови
Харківської митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2014/00095
від 06.02.2014 року, підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції України та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 94, 159, 160, 161, 162, 257
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000125/2 від
06.02.2014 року.

Скасувати картку відмови Харківської
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2014/00095 від 06.02.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 27 жовтня 2014 року.

Суддя
А.С. Мороко