Справа № 2-а-11057/08/0570
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/11380/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Винокурова К.С.,

Олексієнка М.М.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Державної митної
служби України, Східної митниці
Державної митної служби України (у
подальшому назва змінена на Східна
митниця Міністерства доходів і зборів
України; далі - Східна митниця), Східної
регіональної митниці, про визнання
звільнення протиправним, поновлення на
посаді, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 25 травня 2009
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суд від 20 січня 2011
року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2008 року ОСОБА_4 пред'явив у суді
зазначений позов, в якому, з
урахуванням уточнень, просив визнати
протиправним та незаконним його
звільнення з посади головного
інспектора митного поста
"Донецьк-аеропорт" Східної
регіональної митниці, зобов'язати
Державну митну службу України поновити
його на посаді та стягнути заробіток за
час вимушеного прогулу, оскільки його
звільнення проведено без дотримання
вимог трудового законодавства, а саме:
пункту 1 частини першої статті 40
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України).

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 травня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року, ОСОБА_4 в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
прийнятих у справі рішень та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися в процесі її розгляду,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що ОСОБА_4 працював у
Східній регіональній митниці на посаді
головного інспектора митного поста
"Донецьк-аеропорт".

Наказом Державної митної служби
України від 29 січня 2008 року № 61
"Про ліквідацію митних органів", з метою
оптимізації діяльності й структури
митних органів, з 1 травня 2008 року
ліквідовано, зокрема, Східну
регіональну митницю. Наказом Державної
митної служби України від 29 січня 2008
року № 64 "Про створення нових митниць і
зміну зон діяльності деяких митниць"
створено Східну митницю.

18 лютого 2008 року Голова комісії з
питань ліквідації Східної
регіональної митниці повідомив ОСОБА_4
про наступне вивільнення згідно з
пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП
України, у зв'язку з ліквідацією
Східної регіональної митниці.

На виконання наказу Державної митної
служби від 29 січня 2008 року № 61,
наказом Державної митної служби
України від 25 квітня 2008 року
№ 665-к ОСОБА_4 звільнено із займаної
посади з 30 квітня 2008 року, відповідно
до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП
України.

Вважаючи своє звільнення протиправним
та незаконним, ОСОБА_4
звернувся за захистом своїх прав до
суду. У позовній заяві зазначив, що, на
його думку, відбулася не ліквідація, а
реорганізація Східної регіональної
митниці у Східну митницю, а тому
відповідач, відповідно до частини
другої статті 40, статті 49-2 КЗпП України,
повинен був працевлаштувати його в
новоствореній Східній митниці.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що звільнення позивача відбулось
у зв'язку з ліквідацією установи та
процедуру його звільнення проведено з
дотриманням норм КЗпП України.

Втім, колегія суддів не погоджується з
таким висновком судів.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом, лише у
випадку змін в організації виробництва
і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Ліквідація юридичної особи публічного
права здійснюється розпорядчим актом
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування або
уповноваженою на це особою. У цьому
акті має бути наведено обґрунтування
доцільності відмови держави від
виконання завдань та функцій такої
особи або їх передачі іншим органам
виконавчої влади. Якщо таке
обґрунтування наведене, то у такому
випадку має місце ліквідація юридичної
особи публічного права, а якщо ні, то
саме посилання на те, що особа
ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з
цим, при вирішенні спорів щодо
поновлення на роботі працівників
юридичної особи публічного права про
ліквідацію яких було прийнято рішення,
необхідно, крім перевірки дотримання
трудового законодавства щодо таких
працівників, з'ясувати фактичність
такої ліквідації (чи мала місце у цьому
випадку реорганізація). При вирішенні
зазначеної категорії спорів підлягає
оцінці і правовий акт, що став
підставою ліквідації, зокрема:
припинено виконання функцій
ліквідованого органу чи покладено
виконання цих функцій на інший орган.

Оскільки ж правовий акт, що став
підставою для ліквідації, та наступне
звільнення працівника з цієї підстави
взаємопов'язані, то судовій перевірці
підлягають законність як такого
правового акта, так і процедури
звільнення.

Втім, як зазначалося вище, Східна
регіональна митниця була ліквідована і
замість неї утворена Східна митниця
відповідно наказів Голови Державної
митної служби, з метою оптимізації
діяльності й структури митних органів.
Судами ж під час розгляду не
встановлено наявності юридичного
факту, зокрема, змін в організації
виробництва і праці, який є підставою
для звільнення працівника відповідно
до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП
України.

Згідно з частиною другою статті 36
Кодексу законів про працю України
зміна підпорядкованості підприємства,
установи, організації не припиняє дії
трудового договору. Частиною третьою
цієї ж статті передбачено, що у разі
зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого органу
можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП
встановлено, що звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Встановлена законодавством можливість
ліквідації державної установи
(організації) з одночасним створенням
іншої, яка буде виконувати
повноваження (завдання) особи, що
ліквідується, не виключає, а включає
зобов'язання роботодавця (держави) по
працевлаштуванню працівників
ліквідованої установи. Це зобов'язання
Державна митна служба не виконала,
трудові гарантії позивача, як
працівника, порушила, а отже, вони
підлягають судовому захисту.

Враховуючи наведене, оскаржені судові
рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) суд
касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З огляду на те, що в частині позовних
вимог ОСОБА_4 про поновлення його на
посаді суди повно та правильного
встановили обставини справи, але
порушили норми матеріального права,
внаслідок чого ухвалили незаконні
рішення, то прийняті ними рішення
підлягають скасуванню, з
постановленням в цій частині нового
рішення - про задоволення позовних
вимог.

В частині ж позовних вимог ОСОБА_4 про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу обставини справи
судами не встановлювалися та не
досліджувалися, а тому справа в цій
частині підлягає направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 227, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25
травня 2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суд
від 20 січня 2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Скасувати наказ Державної митної
служби України № 665-к від 25
квітня 2008 року в частині звільнення
ОСОБА_4 з посади головного інспектора
митного поста "Донецьк-аеропорт"
Східної регіональної митниці.

Поновити ОСОБА_4 на посаді головного
інспектора митного поста
"Донецьк-аеропорт" Східної
регіональної митниці з 30 квітня 2008
року.

В частині позовних вимог ОСОБА_4 про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко