Справа № 2-а-6270/10/2170
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/55483/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 квітня
2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року

у справі № 2-а-6270/10/2170

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби

про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 квітня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року, позовні вимоги ОСОБА_3 (далі -
ОСОБА_3; позивач) до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби (далі - ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області ДПС;
відповідач) задоволено. Визнано
незаконним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від 17
вересня 2010 року. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_3
витрати із сплати судового збору в
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
м. Херсоні Херсонської області ДПС,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2011
року, ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2009
року по 31 грудня 2009 року, за
результатами якої складено акт №
950/17-1/НОМЕР_1 від 07 вересня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 17 вересня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 4 814,63 грн. (4 814,63
грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
ОСОБА_3 підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8,
пункту 12.1 статті 12 Закону України від 22
травня 2003 року № 889-IV «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 889-IV) у
зв'язку із заниженням податку з доходів
фізичних осіб при реалізації
автомобіля.

Вказаний висновок податковим
органом зроблено з огляду на те, що
позивачем неправомірно сплачено
податок з доходів фізичних осіб від
операції з продажу транспортного
засобу, виходячи з договірної ціни, яка
зазначена в договорі купівлі-продажу
(біржовій угоді) № 909544 від 12 червня 2009
року (100,00 грн.), оскільки
відповідно до звіту про незалежну
експертну оцінку автомобіля марки
ВАЗ 21112 110 01 його ринкова вартість
складає 32 097,53 грн.

Задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
№ 889-IV доходом є сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

Згідно з підпунктом «ж» пункту 1.3
статті 1 Закону № 889-IV доходом з
джерелом його походження з України є
будь-який дохід, одержаний платником
податку або нарахований на його
користь від здійснення будь-яких видів
діяльності на території України, у тому
числі, але не виключно, від продажу
рухомого майна, якщо факт зміни
власника (продажу об'єкта рухомого
майна) підлягає державній реєстрації
та/або нотаріальному посвідченню
згідно із законом України, або якщо
місце вручення такого рухомого майна
набувачеві знаходиться на території
України.

Пунктом 4.1 статті 4 Закону № 889-IV
передбачено, що загальний річний
оподатковуваний дохід складається з
суми загальних місячних
оподатковуваних доходів звітного року,
а також іноземних доходів, одержаних
протягом такого звітного року.

За змістом підпункту 4.2.6 пункту 4.2
статті 4 Закону № 889-IV до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включається, в тому числі, і
частина доходів від операцій з майном,
розмір якої визначається згідно з
положеннями статей 11 - 12 Закону
№ 889-IV.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12
Закону № 889-IV дохід платника податку
від продажу об'єкта рухомого майна
протягом звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7
вказаного Закону, а саме - 15 відсотків
від об'єкта оподаткування.

Водночас на відміну від
визначеного підпунктом 11.1.3 пункту 11.1
статті 11 Закону 889-IV порядку
оподаткування операцій з продажу
нерухомості (визначення бази
оподаткування під час продажу такого
майна не нижче його оціночної
вартості), Закон № 889-IV не містить
вимоги щодо поширення цього правила на
випадки продажу об'єктів рухомого
майна, а відтак визначення податковим
органом доходу, одержаного позивачем,
виходячи з експертної оцінки вартості
проданого автомобіля
(32 097,53 грн.) не відповідає вимогам
чинного на час виникнення спірних
правовідносин законодавства.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби відхилити, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.