Справа № 818/2531/14
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.Справа № 818/2531/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Сумському районі на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014р. по
справі № 818/2531/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Сумському районі

до Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Суми

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми, в якій
просив зобов'язати відповідача
прийняти до відшкодування суми витрат
на виплату і доставку пенсії та суми
допомоги на поховання ОСОБА_1 за
серпень 2014 року в сумі 288,86 грн., про що
скласти та підписати акт звірок
розрахунків за серпень 2014 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014р.
було відмовлено у задоволенні вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Сумському районі Сумської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Суми про зобов'язання вчинити дії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014р.
та прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст. 21, підпункт 2 п. 9 ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності ",
Постанова Кабінету Міністрів України
від 11.07.2001 року № 826 "Про затвердження
Порядку проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання" що призвело
до неправильного вирішення справи, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, апелянтом надано клопотання
про розгляд справи за його відсутністю.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що у серпні 2014 року УПФУ в
Сумському районі були здійснені
виплати пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які відповідачем не
прийняті до заліку (а.с.8).

02.09.2014 р. відповідачем було підписано
Акт звірки за серпень 2014 року з
розбіжністю в сумі 288,86 грн., а саме:
витрати на виплату допомоги на
поховання за серпень 2014 року - 286,60 грн.
та витрати на виплату та доставку
пенсій за серпень 2014 року - 2,26 грн. (а.с.
6).

Відповідач відмовився від прийняття до
заліку відшкодування зазначених
витрат, посилаючись на те, що смерть
потерпілого не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження причинного зв'язку
смерті інваліда з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" завданнями
страхування від нещасного випадку є
відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою застрахованими особами
заробітної плати або відповідної її
частини під час виконання трудових
обов'язків, надання їм соціальних
послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
а також у разі їх смерті здійснення
страхових виплат непрацездатним
членам їх сімей.

Згідно з ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 вказаного Закону
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2001 року № 826 (далі - Порядок).

Згідно п. п. 2, 5 Порядку витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.
Організація поховання працівника, який
загинув на виробництві або помер у
лікарні під час лікування отриманої на
виробництві травми, проводиться
страхувальником

У разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у ст. 33 цього Закону,
визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
ст. 29 цього Закону. Причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів (абз. 2 п. 9 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності").

Аналіз норм Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання ч. 8 ст. 34
цього Закону, дає підстави вважати, що
Фонд зобов'язаний відшкодовувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тобто за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Колегія судів зазначає, що ані у суді
першої інстанції ані у суді
апеляційної інстанції, не було надано
доказів на підтвердження причинного
зв'язку смерті інваліда з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014р. по
справі № 818/2531/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Ральченко І.М.