Справа № 338/1250/14-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року

Справа № 876/9071/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 10
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

в с т а н
о в и в :

14 серпня 2014 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі, в якому просив визнати
неправомірною відмову відповідача
щодо перерахунку пенсії з урахуванням
пільгового обчислення стажу,
зобов'язати відповідача зарахувати в
пільговому обчисленні (зарахувавши
кожний рік роботи за один рік шість
місяців) період роботи з 22 червня 1983
року по 30 червня 1991 року, з 01 липня 1991
року по 01 грудня 1994 року та з 01 грудня
1994 року по 12 лютого 1997 року, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії з врахуванням
пільгового обчислення стажу з червня
2007 року (з моменту призначення пенсії).

Постановою Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 10
вересня 2014 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
відмову управління Пенсійного Фонду
України в Богородчанському районі в
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
врахуванням пільгового стажу.
Зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України в Богородчанському
районі провести перерахунок пенсії
ОСОБА_1, зарахувавши в пільговому
обчисленні період роботи з 22 червня 1983
року по 12 лютого 1997 року, як трудовий
стаж, зароблений в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі та в районах Крайньої Півночі,
зарахувавши один рік роботи за один рік
шість місяців. Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області зробити
перерахунок пенсії, що виплачується
ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу
з 14 лютого 2014 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що обчислення стажу роботи в
районі Крайної Півночі після 01 січня 1991
року застосовується в одинарному
розмірі, а тому немає законодавчо
встановлених підстав для зарахування
стажу роботи позивача у період з 01
січня 1991 року по 12 лютого 1997 року в
півтора кратному розмірі. Крім того,
позивачем не надано відповідний
трудовий договір чи довідку, що уточнює
особливий характер роботи та умов
праці в районах Крайної Півночі, а тому
немає підстав для зарахування стажу
роботи позивача- період з 22 червня 1983
року до 01 січня 1991 року у півтора
кратному розмірі. Таким чином, вимоги
позивача є безпідставними. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, апелянт
подав до суду клопотання про розгляд
справи без участі його представника,
доводи апеляційної скарги підтримує в
повному обсязі (вх.№К-28834/14 від 25 жовтня
2014 року). Тому відповідно до положень ч.1
ст.197 КАС України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з червня
2007 року перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі як отримувач
пільгової пенсії за віком за Списком
№2, призначеної відповідно ст.13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

21 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі з запитом про
надання інформації про те, чи здійснено
нарахування призначеної йому пенсії з
врахуванням пільгового обчислення
стажу роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі (а.с.12).

Листом № 9/К-7 від 25 липня 2014 року
заявника повідомлено про те, що
пільгове обчислення стажу роботи в
районах Крайньої Півночі проводиться з
01 березня 1960 року по 01 січня 1991 року у
півтора кратному розмірі при укладанні
строкових трудових договорів на
п'ятирічний термін; записів у трудовій
книжці, що свідчить про укладання
строкових договорів; документів про
бронювання житла; довідки, виданої з
посиланням на те, що особа працювала в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі та в цей період
укладала строковий договір. У всіх
інших випадках період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі зараховується в одинарному
розмірі. Разом з тим, у пенсійній справі
ОСОБА_1 відсутні будь-які відомості про
заключення трудового договору,
відсутній також і спеціальний штамп
про поширення пільг відповідно до
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
10 лютого 1960 року "Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", а тому стаж його роботи в
районах Крайньої Півночі зараховано в
одинарному розмірі.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
факт роботи позивача у місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, в спірні періоди
підтверджується трудовою книжкою та
довідкою від 02 березня 2010 року № 10-16, в
яких зазначено про розповсюдження
пільг, передбачених Указом Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", Указом
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", а тому відповідач
безпідставно відмовив позивачу у
пільговому розрахунку стажу.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Згідно з п.5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" період роботи до 1 січня 1991
року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", Постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами (абз.3 п.5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування").

Відповідно до пп."б" п.7 "Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року №22-1, за період
роботи до 01 січня 1991 року на Крайній
Півночі чи в місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, а також на острові
Шпіцберген надаються договори або інші
документи, що підтверджують право
працівника на пільги, передбачені для
осіб, які працювали в районах Крайньої
Півночі чи місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі.

Таким чином, з системного аналізу
наведених норм права випливає, що
трудовий договір є не єдиним
документом, який може підтверджувати
роботу в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

Ст.62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачає, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.1 "Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював в Івано-Франківському
управлінні бурових робіт на посаді
слюсаря - ремонтника, оператора
котельні, електромонтером
Івано-Франківського управлінні
бурових робіт під час виконання
підприємством робіт в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі в період з 22
червня 1983 року по 30 червня 1991 року
вахтово-експедиційним методом в
місцевості прирівняній до районів
Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський
автономний округ Тюменської області), з
01 липня 1991 року по 01 грудня 1994 року
вахтово-експедиційним методом в
районах Крайньої Півночі
(Ямало-Ненецький автономний округ
Тюменської області), з 01 грудня 1994 року
по 12 лютого 1997 року
вахтово-експедиційним методом в
районах Крайньої Півночі, що
підтверджується довідками, виданими
Прикарпатським управлінням бурових
робіт №10-53 від 08 червня 2007 року та №
10-1023 від 04 серпня 2014 року (а.с.34-35), які
уточнюють особливий характер праці чи
умов праці, необхідних для призначення
пільгової пенсії і які підтверджують
постійну зайнятість на роботі, яка дає
право на встановлені законом пільги.

За час роботи в управлінні
вахтово-експедиційним методом в
Західному Сибіру місячна та річна
норми робочого часу ОСОБА_1
відпрацьовувалась. Згідно з Указом
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі" до заробітної плати ОСОБА_1
виплачувався районний коефіцієнт і
північна надбавка, а також надавалась
додаткова відпустка в кількості 12 днів
за роботу в МПКП та 18 днів за роботу в
РКП (а.с.15).

Таким чином, беззаперечним фактом є те,
що у спірні періоди позивач працював у
місцевостях, які відповідно до
постанови Ради Міністрів СРСР від 10
листопада 1967 року №1029 "Про порядок
застосування Указу Президії Верховної
Ради СРСР від 26 вересня 1967 року "Про
розширення пільг для осіб, що працюють
у районах Крайньої Півночі та у
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі", прирівняні до
районів Крайньої Півночі.

П.п."д" п.5 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" передбачає, що
робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах.

Відповідно до п.3 Постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960
року №148 "Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" працівникам, які
користуються в даний час пільгами,
кожний рік роботи в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, до 1 березня 1960 року
зараховувати за два роки роботи при
розрахунку стажу для отримання пенсії
за віком, по інвалідності і за вислугу
років, а після 1 березня 1960 року - за один
рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості
трудової книжки та архівних довідок, що
підтверджують стаж роботи та
отримувані пільги під час роботи
позивача в районі Крайньої Півночі та у
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, є достатні підстави
для зарахування йому до пільгового
трудового стажу період роботи з 22
червня 1983 року по 12 лютого 1997 року з
розрахунку за кожний рік - один рік і
шість місяців.

Покликання апелянта на те, що
обчислення стажу роботи в районі
Крайної Півночі після 01 січня 1991 року
застосовується в одинарному розмірі, є
безпідставними, виходячи з наступного.

Питання врахування періодів роботи в
районах Крайньої Півночі (колишнього
СРСР, а потім Російської Федерації)
після 01 січня 1991 року до стажу при
призначенні пенсій на території
України регулюється нормами
міжнародних угод, підписаних Україною
та Російською Федерацією.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" у тих
випадках, коли договорами (угодами) між
Україною та іншими державами
передбачені інші правила, ніж ті, які
містяться в цьому законі, то
застосовуються правила за цими
договорами (угодами).

Згідно з ч.2 ст. 6 Угоди "Про гарантії
прав громадян держав-учасників
Співдружності незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення" від 13
березня 1992 року, укладеною між Україною
і Росією, для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасників угоди
зараховується трудовий стаж, набутий
на території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР до
набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз.2,3 ст. 6 Угоди між
Урядом України і Урядом РФ "Про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн" від 14
січня 1993 року трудовий стаж, включаючи
стаж який обчислюється у пільговому
порядку, і стаж роботи за
спеціальністю, набутий у зв'язку з
трудовою діяльністю на територіях обох
Сторін, взаємно визнається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з
законодавством Сторони, на території
якої відбувалась трудова діяльність.
Сторонами визнаються дипломи,
свідоцтво, інші документи державного
зразка про рівень освіти і
кваліфікації, які видані відповідними
компетентними органами Сторін, без
легалізації.

Ч.2 ст.4 Угоди "Про співробітництво в
галузі трудової міграції та
соціального захисту трудівників -
мігрантів" від 15 квітня 1994 року,
підписаної Урядами Азербайджанської
Республіки, Республіки Вірменія,
республіки Білорусь, Республіки
Грузія, Республіки Казахстан,
Киргизької Республіки, Республіки
Молдова, РФ, Республіки Таджикистан,
Туркменістану, Республіки Узбекистан,
України, передбачено, що трудовий стаж,
зокрема стаж на пільгових підставах і
за спеціальністю, взаємно визнається
Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод,
підписаних Україною та РФ, вбачається,
що обчислення стажу здійснюється
згідно з законодавством держави, на
території якої відбувалась трудова
діяльність; пільговий стаж, набутий на
території однієї з цих двох держав,
визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи
на території РФ згідно з
законодавством цієї держави повинен
обчислюватися на пільгових основах, то
в такому ж порядку цей стаж повинен
враховуватися щодо цієї людини і в
Україні. Таким чином, стаж позивача має
бути обчислений згідно із
законодавством держави, на території
якої відбувалась трудова діяльність
особи. В період 1991-1998 років на території
РФ був чинним Закон РРСФР "Про державні
пенсії в РРСФР" від 20 листопада 1990 року
№ 340-1, який діяв на території РФ з 01
січня 1992 року по 31 грудня 2001 року, на
підставі якого всі періоди роботи в
районах Крайньої Півночі
зараховуються в трудовий стаж в 1,5
розмірі.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що у матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що апелянт
звертався до підприємства, де працював
позивач, чи до самого позивача з
вимогою про дооформлення в
трьохмісячний термін з дня подання
заяви прийнятих і подання додаткових
документів, а також перевіряв умови
праці ОСОБА_1. та інші відомості,
передбачені законодавством, для
визначення права позивача на пенсію,
хоча такі повноваження надані
управлінню Пенсійного фонду в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області ч.3 ст.44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та п.п.38,43 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог в частині
визнання неправомірною відмову
відповідача в перерахунку пенсії з
врахуванням пільгового стажу та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі Івано-Франківської області
зарахувати в пільговому обчисленні
(зарахувавши кожний рік роботи за один
рік і шість місяців) спірні періоди
роботи, як трудовий стаж вироблений в
місцевостях, прирівняних до району
Крайньої Півночі та в районах Крайньої
Півночі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 10
вересня 2014 року у справі № 338/1250/14-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик