Справа № 1609/2а-5018/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м.
Київ К/800/19671/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Малинін В.В., Штульман
І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області на
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 27 вересня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області, третя особа -
Головне управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом про визнання
протиправними та скасування постанов
про закінчення виконавчого
провадження від 15 травня 2012 року за
виконавчими листами №2а/1609/350/2012 та
зобов'язання забезпечити примусове
виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 13 лютого
2012 року.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 27 вересня 2012 року, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року, позов задоволено.

З такими рішеннями судів погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені рішення та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті
49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у випадку
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
які видали виконавчий документ, у
випадку, передбаченому частиною 3
статті 75 цього Закону.

Частиною 3 статті 76 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець застосовує до боржника
штрафні санкції та інші заходи,
передбачені статтею 87 цього Закону,
після чого, виконавчий документ
постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відповідного
органу державної виконавчої служби,
якому він безпосередньо
підпорядкований, повертається до суду
чи іншого органу, що видав виконавчий
документ.

Накладення штрафу за невиконання та
повторне невиконання судового рішення
можливо лише у випадку, якщо таке
невиконання відповідно до положень
частини 2 статті 75 та частин 1 та 2 статті
89 Закону України «Про виконавче
провадження» мало місце без поважних
причин.

Судами встановлено, що 13 лютого 2012 року
постановою Київського районного суду
м. Полтави позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено.

На підставі виконавчих листів по
справі № 2а/1609/350/2012, виданих 13 лютого 2012
року Київським районним судом м.
Полтави, відкрито виконавчі
провадження ВП № 31696456 та ВП № 31696388.

15 травня 2012 року постановами старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області закінчено
виконавчі провадження ВП № 31696456 та ВП
№ 31696388.

Задовольняючи позову, суд першої
інстанції, з чим погодився апеляційний
суд, виходив з того, що спірні постанови
про закінчення виконавчого
провадження прийняті з порушенням норм
Закону України «Про виконавче
провадження».

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам процесуального та
матеріального права і фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки апеляційного суду не
спростовують і є безпідставними,
оскільки оскаржувані постанови
прийняті відповідачем з порушенням
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», а тому суди обґрунтовано
дійшли висновки про задоволення
позову.

Крім того, відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
невиконання відповідним суб'єктом
владних повноважень покладених на
нього обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судами
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 27 вересня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
В.В. Малинін

І.В. Штульман