Справа № 810/5139/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5139/14
Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Мамчур
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Горяйнова А.М., Желтобрюх
І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві у відповідності до
положень ст. 41 КАС України без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу апеляційну скаргу
відповідача - Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Маядо»
до Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 21.08.2014 № ,
згідно з яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за жовтень-листопад 2011
року у розмірі 84814,00 грн.; від 21.08.2014 №
, згідно з яким позивачу зменшено
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
грудень 2011 року у розмірі 424070,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року - позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, представник відповідача
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти рішення, яким відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі.
Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін
з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
жовтні та листопаді 2011 року позивач
придбав у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Угра" товар
(фурнітуру для метало-пластикових
конструкцій) на загальну суму 508884,18
грн., у тому числі ПДВ - 84814,03 грн. (сума
без ПДВ - 424070,00 грн.)

Факт поставки товару підтверджується
видатковими накладними від 03.10.2011 № 11
на суму 145292,86 грн., у тому числі ПДВ -
24215,48 грн., та від 01.11.2011 № 66 на суму 363591,32
грн., у тому числі ПДВ - 60598,55 грн., а також
первинними бухгалтерськими
документами - оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 281 «Товари нa
складі», що відображує обік складських
операцій з одержання
товарно-матеріальних цінностей на
склад.

Транспортування товару здійснювалось
транспортом позивача, на підтвердження
факту наявності в нього власного
вантажного транспорту позивач
представив суду копії свідоцтв про
реєстрацію транспортних засобів.

Оплата придбаного товару
здійснювалась позивачем у
безготівковій формі у травні, червні та
липні 2012 року. В оплату за товар позивач
перерахував на рахунок ТОВ "Угра" кошти
у загальній сумі 508884,18 грн., у тому числі
ПДВ - 84814,03 грн., факт перерахування
коштів підтверджується дослідженими у
судовому засіданні копіями
банківських виписок.

На підтвердження права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за вказаними
господарськими операціями позивач
отримав від ТОВ "Угра" дві податкових
накладних на загальну суму 508884,18 грн., у
тому числі ПДВ - 84814,03 грн. (від 03.10.2011 № 13
на суму 145292,86 грн., у тому числі ПДВ -
24215,48 грн. та від 01.11.2011 № 15 на суму 363591,32
грн., у тому числі ПДВ - 60598,55 грн.).

Суми податку на додану вартість (разом
84814,03 грн.) на підставі вказаних вище
податкових накладних позивач включив
до складу податкового кредиту за
жовтень та листопад 2011 року, відобразив
у реєстрах отриманих податкових
накладних за відповідні звітні
(податкові) періоди, а понесені витрати
за виключенням сплачених сум податку
на додану вартість (424070,00 грн.) -
врахував при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток.

З метою підтвердження факту реальності
господарських операцій, позивач у
період з серпня 2011 по листопад 2011 року
здійснював зворотні поставки товару
(суміші ПВХ (поліхлорвінілу)) на користь
ТОВ "Угра", що підтверджується
видатковими накладними.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Угра" є юридичною
особою (запис про державну реєстрацію в
ЄДР від 25.01.2011 № 1 027851); стан
юридичної особи - зареєстровано; видами
діяльності, серед інших, є:
неспеціалізована оптова торгівля;
оптова торгівля деревиною,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічним обладнанням;
відомості відсутність за
місцезнаходженням, рішення про
припинення чи банкрутство в ЄДР
відсутні.

Податкові зобов'язання з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток визначені позивачу
податковим органом у зв'язку з
віднесенням до складу витрат коштів,
сплачених контрагенту за придбаний
товар, а також формуванням за рахунок
сум податку на додану вартість,
сплачених контрагенту у складі ціни
товару, податкового кредиту з податку
на додану вартість. Оскільки, на думку
податкового органу, господарські
операції мали фіктивний характер
(товар фактично не придбавався),
правочини є нікчемними, формування
валових витрат і податкового кредиту
здійснено позивачем незаконно.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, що факт поставки товару на
користь позивача та оплати його
вартості підтверджуються
документально, господарські операції
належним чином відображені у
податковому обліку та податковій
звітності; право на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість підтверджується
податковими накладними, а витрати -
пов'язуються з його господарською
діяльністю і підтверджуються
первинними фінансово-господарськими
документами.

Наявність певної інформації, одержаної
від правоохоронних органів, інших
підрозділів податкової служби чи з
інформаційних систем державної
податкової служби, що не оформлена
рішенням суб'єкта владних повноважень
і не є юридичним фактом, утворює лише
привід і підстави для перевірки такої
інформації, може породжувати певні
сумніви щодо законності господарських
операцій платника податків, однак не є
беззаперечним доказом того факту, що в
дійсності ніякі товари (роботи,
послуги) не отримувались платником
податків від його контрагента.

Податкові повідомлення-рішення, на
підставі яких визначаються податкові
зобов'язання платника податків,
приймаються податковим органом за
результатами безпосередньої оцінки
фінансово-господарських документів,
активів та інших обставин
господарської діяльності особи, з
дотриманням визначеної законом
процедури, висновки податкового органу
не можуть ґрунтуватися неперевірених
припущеннях чи суб'єктивних думках
посадових осіб інших податкових
органів, а повинні доказуватись як факт
і підтверджуватись документально.

Як вбачається та було встановлено
судом першої інстанції, що посадові
особи податкового органу в дійсності
факт поставки товару (робіт, послуг) не
перевіряли, безпосереднього аналізу
фінансово-господарських документів не
робили, а відобразили в акті перевірки
лише недоведену в установленому
порядку інформацію щодо контрагента
позивача, надану слідчим.

Таким чином, колегія суддів
погоджується, що висновок податкового
органу про нікчемність (фіктивність чи
безтоварність) господарських
зобов'язань, що виникли між позивачем
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Угра", є
безпідставним.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
зокрема, з постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України на час вчинення спірних
операцій та видачі податкової
накладної).

В силу положень пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК
України).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається, факт поставки товару та
оплати їх вартості підтверджується
документально, господарські операції
належним чином відображені у
бухгалтерському обліку та податковій
звітності позивача, право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстації, що
податкове повідомлення-рішення від
21.08.2014 № , згідно з яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
жовтень-листопад 2011 року у розмірі 84814,00
грн., підлягає скасуванню як
безпідставне.

Суб'єкти господарювання - юридичні
особи, які провадять господарську
діяльність як на території України, так
і за її межами, є платниками податку на
прибуток (пункт 133.1 статті 133
Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 134 Податкового
кодексу України у цьому розділі
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витратами є сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

В силу пункту 138.2 статті 132 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат,
зокрема витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
кошти сплачені позивачем ТОВ "Угра" за
придбаний товар є пов'язаними з
господарською діяльністю позивача, а
витрати підтверджуються
документально.

Фактів порушення позивачем обмежень,
установлених статтею 139 Податкового
кодексу України податковим органом
суду не було наведено і не доведено.

Отже, колегія суддів погоджується з
твердженням суду першої інстанції, що
податкове повідомлення-рішення від
21.08.2014 № , згідно з яким позивачу
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за грудень 2011 року у розмірі
424070,00 грн., підлягає скасуванню як
безпідставне.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги відповідача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
А.М. Горяйнов

І.Л.
Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 25.11.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.