Справа № 203/6522/14-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/6522/14-а
Провадження № 2-а/0203/229/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2014

Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Маймур Ф.Ф.,

при секретарі: Чередник І.О.

за участю: представника позивача –
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Дніпропетровської
митниці Міндоходів до старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Васильківського районного управління
юстиції Запорізької області ОСОБА_2,
третя особа – ОСОБА_3 про визнання
незаконною постанови та її скасування,
-

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2014 року позивач звернувся до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з адміністративним
позовом до старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Васильківського
районного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2, третя
особа – ОСОБА_3 про визнання незаконною
постанови та її скасування. (а.с. 1-2)

Представник позивача у позовній заяві
та у судовому засіданні посилалась на
те, що 26.06.2014 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Васильківського
районного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2 було
винесено постанову про повернення
виконавчого документу – постанови
заступника начальника
Дніпропетровської митниці від 03.04.2013
року № 0059/110000001/13 у відношенні ОСОБА_3,
яка надійшла у митницю 10.10.2014 року.
Враховуючи те, що виконавче
провадження тривало понад рік
державний виконавець не скористався
всіма можливими правами, наданими йому
законодавцем для повного виконання
рішення. Так, не реалізував право на
безоплатне одержання від органів,
установ, організацій, та інших
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну,
не вирішив питання про звернення
стягнення на заробітну плату або інші
доходи боржника. Зокрема, інформація
щодо отримання боржником будь-яких
прибутків (заробітної плати, стипендії
тощо), майна та засобів для існування.
Також, враховуючи, що постанова митного
органу знаходилась на примусовому
виконанні тривалий період часу, однак
державний виконавець не скористався
своїм правом та не звернувся до суду за
встановленням тимчасового обмеження
управі виїзду боржника за межі України
до виконання зобов’язань за рішенням.
Окрім цього, представник позивача
посилалась на те, що постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві винесена старшим
державним виконавцем – 26.06.2014 року,
однак відповідно до відбитку штемпеля
на конверті на адресу митниці була
направлена лише 08.10.2014 року. Враховуючи
вищевикладене, представник позивача не
погоджується з таким рішенням старшого
державного виконавця та вважає
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві, такою, що грубо
порушує законні права та інтереси
позивача, які охороняються Законом
України «Про виконавче провадження»,
тому представник позивача просила суд
визнати постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві №
39160723 від 26 червня 2014 року незаконною та
скасувати. (а.с. 1-2)

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені вимоги підтримала
та наполягала на їх задоволенні. (а.с. 23)

Інші сторони у судове засідання не
з’явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про причини не явки не
повідомили. (а.с. 13-15, 20-21)

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали даної
адміністративної справи, суд приходить
до наступного висновку з таких підстав.

В ході розгляду справи, судом було
встановлено, що 03 квітня 2013 року
Дніпропетровською митницею Державної
митної служби України було винесено
постанову у справі про порушення
митних правил № 0059/110000001/13, якою
громадянина ОСОБА_3 було визнано винним
у вчиненні порушення митних правил,
передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що складає 8 500 грн., викладене
підтверджується копією постанови від
03.04.2013 року, наявною в матеріалах
справи. (а.с. 5-6)

Встановлено, що 26.06.2014 року старшим
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Васильківського районного управління
юстиції Запорізької області ОСОБА_2
було винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві, а
саме постанови № 0059/110000001/13 від 03.04.2013
року, у зв’язку з відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення, оскільки здійснені
державним виконавцем відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними, внаслідок чого
виконавчий документ був повернутий
стягувачеві, однак був надісланий на
адресу Дніпропетровської митниці лише
10.10.2014 року, викладені обставини
підтверджуються копією постанови від
26.06.2014 року, копією супровідного листа
від 26.06.2014 року, який був отриманий
позивачем відповідно до штампу на
ньому лише 10.10.2014 року та копією
конверту на якому міститься відбиток
штемпеля про направлення постанови на
адресу митниці лише 08.10.2014 року,
наявними в матеріалах справи. (а.с. 3-4, 7)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані Кодексом
України про адміністративне
судочинство, Законом України «Про
виконавче провадження» та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
перелік заходів примусового виконання
рішень до яких відноситься звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні та інші заходи,
передбачені рішенням.

Відповідно до змісту ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «При
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Статтею 11 Закону України «При
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії та
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного у документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право,
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 6 ст. 181 КАС України визначено,
що адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до змісту ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною виконавче
провадження підлягає відновленню
протягом трьох робочих днів з дня
надходження рішення суду,виконавчого
документа чи постанови керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Суд при вирішенні позовних
вимог позивача приймає до уваги, що
старшим державним виконавцем у процесі
здійснення виконавчого провадження не
було реалізовано в повному обсязі свої
права передбачені чинним
законодавством, у зв’язку з чим не було
проведено дій для отримання інформації
від органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідної
для проведення виконавчих дій, не
вирішено питання про звернення
стягнення на заробітну плату або інші
доходи боржника, зокрема під час
винесення ухвали про повернення
виконавчого документа стягувачеві
старшим держаним виконавцем не було
отримано інформації від установ щодо
отримання боржником будь-яких
прибутків (заробітної плати, стипендії
тощо) майна та засобів для існування.
Також, відповідно до матеріалів справи
старшим державним виконавцем було
направлено на адресу стягувача
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу відповідно до
статті 47 цього Закону від 26.06.2014 року
лише 08.10.2014 року, яка була отримана
позивачем тільки 10.10.2014 року, тобто з
пропуском старшим державним
виконавцем встановленого строку для
направлення зазначеної постанови
позивачу, а отже з порушенням вимог
закріплених ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження».

Крім того, суд враховує, що
постанова митного органу знаходилась
на примусовому виконанні тривалий
період часу, однак старший державний
виконавець на підставі п. 18 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» не
скористався своїм правом у разі
ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, та не звернувся до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
до виконання зобов’язань за рішенням,
що свідчить про порушення старшим
державним виконавцем норм Закону
України «Про виконавче провадження» та
Наказу № 512 від 02.04.2012 року «Про
затвердження Інструкції з організації
примусового виконання рішень»,
внаслідок чого були порушені права та
законні інтереси позивача.

З огляду на вищевикладені обставини,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених вимог та
вважає за необхідне скасувати
постанову серії ВП № 39160723 від 26 червня
2014 року винесену старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Васильківського
районного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6, 8, 11, 12, 31, 32, 47 Закону України «При
виконавче провадження», ст.ст. 2, 17, 18, 99,
107, 105, 106, 181 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову серії ВП № 39160723 від 26 червня
2014 року винесену старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Васильківського
районного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві – визнати незаконною та
скасувати.

Постанову суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня її проголошення. У
разі, якщо судом оголошено вступну та
резолютивну частини, а також, у разі
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя

Ф.Ф. Маймур