Справа № 813/7127/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року
№ 813/7127/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Боднар Т.М.,
представник відповідача не прибув,
представник третіх осіб не прибув,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, треті особи
публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України", філія
Львівське обласне управління
публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" про
визнання дій протиправними,
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
звернулось до суду з позовом до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, треті особи
публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України", філія
Львівське обласне управління
публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України", в
котрому позивач просить визнати дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області по виставленню
платіжної вимоги №255 від 07.10.2014 року
В обґрунтування позовної заяви
вказано, що державним виконавцем
відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа
Шевченківського районного суду м.
Львова про зміну способу і порядку
виконання виконавчого листа № 2а-1806/11, з
чим не погодився боржник. Зазначено, що
боржник оскаржив вказану постанову,
проте державний виконавець ще до
рішення суду, винесеного 07.10.2014 року про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження, виніс
постанови про арешт коштів боржника і
про стягнення виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій,
які також оскаржені боржником.

Зазначено, що всупереч вищенаведеному
державний виконавець виставив
платіжні вимоги про списання коштів з
рахунку, який відкритий у філії
Львівське обласне управління АТ
«Ощадбанк».

Представник позивача в судовому
засіданні просив визнати
протиправними дії державного
виконавця щодо виставлення платіжної
вимоги.

Представник третіх осіб в судове
засідання не прибув, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, причини неявки
суд не повідомив. В судовому засіданні
від 03.11.2014 року пояснив, що платіжні
вимоги від 24.07.2014 року № 140, 144, 145
повернуті без виконання 06.08.2014 року,
оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, якими
АТ «Ощадбанк» не являється.

Відповідач явки уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпев, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомив. В судовому засіданні від
03.11.2014 року надав свої усні та письмові
заперечення проти заявленого позову.
Суть заперечень проти позову зводиться
до посилань відповідача на норми ст. 32
Закону України «Про виконавче
провадження», що передбачає заходи
примусового виконання рішень, зокрема
одним із таких заходів є звернення
стягнення на кошти боржника в
установах банку. А відтак, вважає, що
ознак протиправності дій по
виставленню платіжної вимоги №255 від
07.10.2014 року не має. В задоволенні
позовних вимог просить суд відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі факти,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд встановив наступні
обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що Шевченківським
районним судом м. Львова було видано
виконавчий лист №2а-1806/11 2а-1328/6776/11 від
13.03.2014 року Шевченківським районним
судом м. Львова про заміну способу і
порядку виконання рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 25.11.2011 року №2а-1806/11р. шляхом
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова в користь ОСОБА_2
перерахованої, однак не виплаченої
державної та додаткової пенсії
відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 01.02.2010 року по 22.07.2011 року в сумі
63 890,46 грн. (шістдесят три тисячі
вісімсот дев'яносто гривень) 46 копійок.

На підставі вищенаведеного
виконавчого листа, 21.08.2014 року
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області ВП 44461754 було
відкрито виконавче провадження.

Не погодившись з постановою про
відкриття виконавчого провадження
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
оскаржило її до Шевченківського
районного суду м. Львова.

01.09.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Львівської області
при примусовому виконанні виконавчого
листа №2а-1806/11, виданого 13.03.2014 року
Шевченківським районним судом м.
Львова про зміну способу і порядку
виконання виконавчого листа №2а-1806/11
винесено постанови про арешт коштів
боржника, постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору та
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій.

Управлінням державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області 07.10.2014 року
виставлено платіжну вимогу №255 щодо
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова коштів згідно постанови ВП
44461754 винесеної 01.09.2014 року відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про арешт коштів
боржника та згідно виконавчого листа
№2а-1806/11 від 13.03.2014 року.

Не погодившись з такими діями,
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
звернулося до суду з вищевказаним
позовом.

Окрім того, постановою Шевченківського
районного суду м. Львова від 07.10.2014 року
визнано протиправними дії державного
виконавця при винесенні 21.08.2014 року
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП 44461754 та спірну
постанову скасовано.

Платіжну вимогу від №255 від 07.10.2014 року
повернуто АТ «Ощадбанк» без виконання
15.10.2014 року, оскільки відповідно до ч. 2
ст. 3 Закону України «Про виконавче
провадження» рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, якими
АТ «Ощадбанк» не являється.

При прийнятті рішення, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 28 цього Закону
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону, а також у разі виконання рішень
у порядку, встановленому Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень».

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження» витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 цього Закону
державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію
у триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Статтею 95 Конституції України
визначає, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Отже, на рахунках управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
обліковуються кошти на виплату пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та деяких інших осіб",
пенсії іноземним громадянам, страхові
внески, сплачені підприємствами за
найманих працівників та заробітної
плати працівників ПФ.

Кошти на виплату за судовим рішенням в
органах Пенсійного фонду України -
відсутні.

Разом з цим, ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що у випадках, передбачених законом
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються
податковими органами, банками та
іншими фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів порядку.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» встановлено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється державною
казначейською службою в межах
відповідних призначень шляхом
списання коштів з рахунків такого
державного органу, а в разі відсутності
у зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів , передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою КМ України
від 03.08.2011 року № 845, рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Таким чином, відповідачем не взято до
уваги ч. 2 ст. 3 Закону України „Про
виконавче провадження", яка говорить,
що рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, тобто
виключно органами Казначейства.

Окрім цього, з матеріалів справи судом
встановлено, що позивачем оскаржено у
судовому порядку постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 21.08.2014 року ВП № 44461754, а
отже, державному виконавцю ще до
винесення постанов про арешт коштів
боржника та до виставлення платіжної
вимоги № 255 щодо стягнення з позивача
коштів було відомо, що боржник не
погоджується з правомірністю
відкриття виконавчого провадження.
Проте, такий продовжував вчиняти дії,
які не відповідали чинному
законодавству.

Судом враховано, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова 07.10.2014 року визнано
протиправними дії державного
виконавця при винесенні 21.08.2014 року
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 44461754 та спірну
постанову скасовано.

Тому державний виконавець при
виставленні платіжної вимоги № 255 від
07.10.2014 року про списання коштів з
рахунку управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова відкритого у філії Львівське
обласне управління АТ «Ощадбанк» діяв
протиправно.

Згідно з ч. 3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведене, слід визнати
протиправними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо виставлення платіжної
вимоги №255 від 07.10.2014 року про списання
коштів з рахунку управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова, відкритого у філії Львівське
обласне управління АТ «Ощадбанк».

Згідно з ст. ст. 2 та 11 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно з статтею 86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
визнання протиправними дій управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо виставлення платіжної
вимоги № 255 від 07.10.2014 року про списання
коштів з рахунку управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова, відкритого у філії Львівське
обласне управління АТ «Ощадбанк» та
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 128,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о
с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області при виставленні платіжної
вимоги № 255 від 07.10.2014 року.

Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 19.11.2014 року.

Суддя
Сидор Н.Т.