Справа № 826/5311/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5311/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ПРОСВІТ» лтд», Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПРОСВІТ»
лтд» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 22 листопада 2013
року № 100250000/2013/600962/2, картки відмови у
митному оформленні (випуску) товарів
від 19 листопада 2013 року № 100250000/2013/50203 та
стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року до суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПРОСВІТ»
лтд» (далі - ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРОСВІТ»
лтд», позивач) з адміністративним
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - відповідач 1)
та Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві (далі - відповідач 2) про: визнання
протиправною та скасування картки
відмови відповідача 1 від 19 листопада
20143 року № 100250000/2013/50203; визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
відповідача 1 від 22 листопада 2013 року №
100250000/2013/600962/2; стягнення з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України на користь позивача
суму надмірно сплачених мита у сумі 21
102, 31 грн. та податку на додану вартість
у сумі 46 517, 41 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 травня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково, визнано
протиправною та скасовано картку
відмови в прийняття митної вартості,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 19
листопада 20143 року № 100250000/2013/50203, в
задоволенні решти позовних відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач та
відповідач звернулися до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційними скаргами.

Позивач просив ухвалене у справі
судове рішення скасувати в частині
відмови в задоволенні позову та
постановити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідач просив ухвалене у справі
судове рішення скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційних скаргах
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08
жовтня 2013 року між ТОВ «КОМПАНІЯ
«ПРОСВІТ» лтд» та Приватним
виробничо-торговим унітарним
підприємством «Вітебське
електротехнічне підприємство «СВЕТ»
було укладено контракт
(зовнішньоекономічний договір) № 08/10/13,
згідно умов якого ПВТУП ВЕТП «СВЕТ» (за
контрактом - продавець) зобов'язується
продати, а позивач (за контрактом -
покупець) зобов'язується придбати -
світлотехнічну продукцію (товар) в
асортименті, кількості, за цінами, у
відповідності до специфікацій до
даного контракту.

На виконання умов вище вказаного
контракту на підставі специфікації № 1
від 12 листопада 2013 року була здійснена
поставка товару, на умовах СПТ Київ
(Інкотермс-2010 СРТ).

19 листопада 2013 року позивачем було
подано до Київської регіональної
митниці Міндоходів ВМД № 100250000/2013/409763 з
метою здійснення митного оформлення
ввезеного на територію України товару,
за контрактом від 08 жовтня 2013 року №
08/10/13, а саме:

- світильники електричні, вироблені з
пластмаси та скляним плафоном,
використовуються з лампами
розжарювання, призначені для
освітлення житлових та побутових
приміщень, працюють в колах змінного
струму на напругу 220В та частотою 50Гц,
нові, які не містять у своєму складі
передавачі та приймачі, наступних
моделей: захищені від дощу (ІР53):
НБП01-60-002 УЗ, зі склом, білий - 600 шт.,
країна відправника - BY (товар № 1);

- світильники електричні, вироблені з
металу та пластиковим плафоном,
використовуються з люмінісцетними
лампами, призначені для освітлення
житлових та побутових приміщень,
працюють в колах змінного струму на
напругу 220В та частотою 50 Гц, нові, які
не містять у своєму складі передавачі
та приймачі, наступних моделей: ЛПО
12-2x36-012 УХЛ4 «Анелма-3» - 2736 шт., ЛПО 12-2x18-012
УХЛ4 «Анелма-3» - 360 шт., ЛПО 12-36-012 УХЛ4
«Анелма-3» - 240., ЛПО 12-18-012 УХЛ4 «Анелма-3» -
136 шт. Торговельна марка - відсутня,
Фірма виробник УП «Анелма», Країна
відправника - BY (товар № 2).

Одночасно, з вказаною вище ВМД
позивачем було подано до митниці
перелік документів, що підтверджує
заявлену митну вартість товарів, а
саме: контракт від 08 жовтня 2013 року №
8/10/13 із специфікацією від 12 листопада
2013 року № 1; довідку від 07 жовтня 2013 року
про проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належать резиденту 26088860 Солом'янської
ДПІ 939; декларації про відповідність
від 01 листопада 2013 року UA.001.D.12032-12,
UA.001.D.12033-12; CMR від 15 листопада 2013 року №
153; експортну декларацію від 19
листопада 2013 року № А 07260/181113/0020233;
сертифікат про походження товару форми
СТ-1 № BYUA; листи від 13 листопада 2013
року, вих. №№ 13/23, 13/25; лист УКСЕПРО
303-05/14697 від 01 листопада 2011 року; Declaration on
the RoHS 13/13 від 13 листопада 2013 року; копію
митної декларації країни відправлення
07260/181113/0020233 від 19 листопада 2013 року.

Додатково позивачем було також надано
рахунок-фактуру № 15/11/13 від 15.11.2013 p.,
пакувальний лист №1 від 15.11.2013 р., Акт
експертизи походження товарів
Вітебського виділення ТПП Республіки
Білорусь № 4987 від 15.112013 р., Акт
експертизи походження -товарів
Вітебського відділення ТПП Республіки
Білорусь № 4989 від 15.112013 р., Акт
експертизи походження товарів
Вітебського відділення ТПП Республіки
Білорусь № 4991 від 15.112013 р., прайс-лист
цін на продукцію, які діють з 01.09.2013 p.

За результатами дослідження вказаних
документів, відповідачем 19 листопада
2014 року було оформлено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100250000/2013/50203.

22 листопада 2013 року позивач через
митного брокера в порядку електронного
декларування подав до Київської
регіональної митниці Міндоходів нову
ВМД № 100250000/2013/409900 з метою здійснення
митного оформлення ввезеного на
територію України товару, за
контрактом від 08 жовтня 2013 року № 08/10/13,
а саме:

- світильники електричні, вироблені з
пластмаси та скляним плафоном,
використовуються з лампами
розжарювання, призначені для
освітлення житлових та побутових
приміщень, працюють в колах змінного
струму на напругу 220В та частотою 50Гц,
нові, які не містять у своєму складі
передавачі та приймачі, наступних
моделей: захищені від дощу (ІР53):
НБП01-60-002 УЗ, зі склом, білий - 600 шт.,
країна відправника - BY.

Одночасно, з вказаною вище ВМД
позивачем було подано до органу
доходів і зборів перелік документів, що
підтверджує заявлену митну вартість
товарів, а саме:

- прайс-лист від 01 вересня 2013 року;
рахунок-фактуру від 15 листопада 2013 року
№ 15/11/13; пакувальний лист від 15
листопада 2013 року №1; контракт від 08
жовтня 2013 року № 8/10/13 із специфікацією
від 12 листопада 2013 року № 1; довідку від
07 жовтня 2013 року про проведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна, що належать резиденту
26088860 Солом'янської ДПІ 939; декларації
про відповідність від 01 листопада 2013
року UA.001.D.12032-12, UA.001.D.12033-12; CMR від 15
листопада 2013 року № 153; експортну
декларацію від 19 листопада 2013 року № А
07260/181113/0020233; сертифікат про походження
товару форми СТ-1 № BYUA; листи від 13
листопада 2013 року, вих. №№ 13/23, 13/25; лист
УКСЕПРО 303-05/14697 від 01 листопада 2011 року;
Declaration on the RoHS 13/13 від 13 листопада 2013
року; копію митної декларації країни
відправлення 07260/181113/0020233 від 19
листопада 2013 року.

За наслідками опрацювання наданих ТОВ
«КОМПАНІЯ «ПРОСВІТ» лтд» документів
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів виявлено, що вони не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку
із чим було запропоновано декларанту
надати додаткові документи для її
підтвердження, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- висновок про вартісні та якісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією;

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов контракту;

- інші наявні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості (за власним бажанням).

На підставі наведеного, митницею було
відмовлено позивачу у митному
оформленні задекларованого товару, що
стало підставою для прийняття рішення
про коригування митної вартості
товарів від 22 листопада 2013 року №
100250000/2013/600962.

Зокрема, відповідно до вказаного вище
рішення митна вартість визначена 150,5700
RUB/одиницю із застосуванням резервного
методу.

Відповідно до наданої позивачем 22
листопада 2013 року ВМД № 100250000/2013/409913
відповідачем 1 надано згоду на випуск
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання, шляхом сплати до
державного бюджету сум податків і
зборів згідно митної вартості,
визначеної митним органом в повному
обсязі, та щодо надання протягом 80 днів
з дня випуску товарів відповідних
документів для підтвердження
заявленої митної вартості.

06 лютого 2014 року позивач у
відповідності до статті 55 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI
звернувся до відповідача 1 з листом
(вих. № 11/13), яким було надано на додаток
до вже поданих документів для
підтвердження митної вартості за ціною
контракту.

За результатами розгляду додатково
наданих декларантом документів, митний
орган рішенням від 11 лютого 2014 року
відмовив у перегляді рішення про
коригування митної вартості товарів
від 22 листопада 2013 року № 100250000/2013/600962, у
зв'язку з відсутністю підстав для
такого перегляду.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
було надано достатні та належні докази,
що підтверджують країну походження
товару, а тому рішення відповідача 1 про
відмову в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100250000/2013/50203
від 19 листопада 2014 року є протиправним
та підлягає скасуванню. Разом з тим,
судом першої інстанції було зроблено
висновок про те, що митна вартість
імпортованого товару не могла бути
визначена за ціною договору щодо
товару, який імпортується, оскільки
використані декларантом відомості не
підтверджені документально, а тому
рішення про коригування митної
вартості товарів від 22 листопада 2013
року № 100250000/2013/600962/2 ґрунтується на
вимогах Закону, а тому підстав для його
скасування немає.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 41.1.2 пункту 41.1
статті 41 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року № 2755-VI митні органи
є контролюючими органами стосовно
акцизного збору та податку на додану
вартість (з урахуванням випадків, коли
законом обов'язок з їх стягнення або
контролю покладається на податкові
органи), ввізного та вивізного мита,
інших податків і зборів (обов'язкових
платежів), які відповідно до законів
справляються при ввезенні
(пересиланні) товарів і предметів на
митну територію України або вивезенні
(пересиланні) товарів і предметів з
митної території України.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 1 Митного
кодексу України (далі - МК України)
митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своєї компетенції з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку.

Частиною першою ст. 48 МК України
передбачено, що орган доходів і зборів
відмовляє у випуску товару, якщо цей
товар походить з країни, товари якої
заборонені до переміщення через митний
кордон України згідно із
законодавством України.

Товари, походження яких достовірно не
встановлено, випускаються органом
доходів і зборів у вільний обіг на
митній території України за умови
сплати ввізного мита за повними
ставками Митного тарифу України (ч. 2 ст.
48 МК України).

Особливості визначення країни
походження товарів встановлені
Розділом ІІ «Країна походження товару»
Митного кодексу України.

Згідно пунктів 2 та 7 ст. 36 МК України,
країною походження товарів вважається
країна, в якій товар був повністю
вироблений або підданий достатній
переробці відповідно до критеріїв ,
встановлених цим Кодексом. Повністю
вироблені або піддані достатній
переробці товари преференційного
походження визначаються на основі
законів України, а також міжнародних
договорів України, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України.

Документами, що підтверджують країну
походження товару є сертифікат про
походження товару, засвідчена
декларація про походження товару,
сертифікат про регіональне
найменування товару (ст. 43 МК України).

Відповідно до преамбули Правил
визначення країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав, (далі
- Правила), ці Правила діють стосовно
товарів, що походять з держав - учасниць
Угоди і знаходяться в торговельному
обігу між цими державами, до яких
застосовується торговельний режим,
передбачений Угодою про створення зони
вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року.
Порядок визначення країни походження
товарів, що ввозяться на митні
території держав - учасниць Угоди з
третіх країн і вивозяться в треті
країни із цих держав, регламентується
національним законодавством держав -
учасниць Угоди та міжнародними
договорами.

Згідно з п. 2.1 Правил країною походження
товару вважається держава - учасниця
Угоди, на території якої товар було
цілком вироблено чи піддано достатній
обробці (переробці) відповідно до цих
Правил.

Відповідно до п. 5.1 Правил товар
користується режимом вільної торгівлі
на митних територіях держав - учасниць
Угоди, якщо він відповідає критеріям
походження, установленим цими
Правилами.

Відповідно до пункту 6.1 Правил
підтвердженням країни походження
товару для цілей надання режиму
вільної торгівлі є надання митним
органам оригіналу сертифіката форми
СТ-1, засвідченого уповноваженим
органом країни походження товару.

Пунктом 7.4. Правил визначаються вимоги
до заповнення сертифіката форми СТ-1.
Так, у графі 9 «Критерій походження»
зазначаються такі критерії походження
товарів:

- "П" - товар, цілком вироблений в державі
- учасниці Угоди;

- "Д1905" - товар, підданий достатній
обробці (переробці), із зазначенням
перших чотирьох цифр коду товарної
позиції за ТН ЗЕД кінцевої продукції,
наприклад - 1905;

- "К" - товар, країна походження якого
визначена на основі кумулятивного
принципу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем за результатами
дослідження документів поданих
позивачем 19 листопада 2014 року для
здійснення митного оформлення товару
за ВМД № 100250000/2013/409763 було прийнято
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100250000/2013/50203 від 19 листопада 2014 року.

Підставою для прийняття вказаної вище
картки відмови стала неможливість
митного оформлення МД у зв'язку з тим,
що відомості, зазначені в сертифікаті,
не дозволяють провести однозначної
ідентифікації товару стосовно
декларованого невірним визначенням
країни його походження.

Судом під час розгляду даної справи
було досліджено копію поданого
позивачем митному органу для митного
оформлення сертифікату про походження
товару форми СТ-1 № BYUА від 15.11.2013
року, відповідно до якого, в графі 9
зазначено «Д 9405» щодо товару «Лампи й
освітлювальне устаткування, у тому
числі прожектори, лампи
вузькоспрямованого світла, фари та
їхні частини, в іншому місці не
поіменовані або не включені; світлові
вивіски, світлові таблички з ім'ям або
назвою, або адресою й аналогічні
вироби, що мають вбудоване джерело
світла, та їхні частини, в іншому місці
не поіменовані або не включені».

Графою 13 вказаного сертифікату
передбачено, що товари зазначені в
ньому повністю виготовлені чи піддані
достатній переробці в Республіці
Білорусь та повністю відповідають
вимогам походження, встановленим по
відношенню до таких товарів.

Відповідно до ч. 9 ст. 43 МК України
додатковими відомостями про країну
походження товару є відомості, що
містяться в товарних накладних,
пакувальних листах, відвантажувальних
специфікаціях, сертифікатах
(відповідності, якості, фітосанітарних,
ветеринарних тощо), митній декларації
країни експорту, паспортах, технічній
документації, висновках-експертизах
відповідних органів, інших матеріалах,
що можуть бути використані для
підтвердження країни походження
товару.

Водночас, в підтвердження країни
походження товару позивачем також
надано акт експертизи походження
товару № 4991 від 15.11.2013 року, відповідно
до якого такою країною походження є
Республіка Білорусь.

Відповідно до статей 256, 264 Митного
кодексу України, відмова в митному
оформленні - це письмове вмотивоване
рішення митного орану про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом. У
разі відмови у прийнятті митної
декларації посадовою особою митного
органу заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем було надано
достатні та належні докази, які
підтверджують країну походження
товару, а тому рішення відповідача 1 про
відмову в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100250000/2013/50203
від 19 листопада 2014 року є протиправним
та підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів вважає
необхідним зазначити стосовно вимог
позивача про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів відповідача 1
від 22 листопада 2013 року № 100250000/2013/600962/2,
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: - декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; - зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); - якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; - за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; -
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; - копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; - якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: - договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; - рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); -
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); - виписку з бухгалтерської
документації; - ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; -
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; - копію
митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: - виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; - довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; -
розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53
МК України).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, митний
орган з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право: -
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; - у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; - у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; - проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; - звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; - застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: - невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; - неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; - невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; - надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте
митним органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: 1) обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано; 2)
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів
митний орган розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Дослідивши наявні матеріали справи,
колегія суддів вважає, що позивачем
були надані до митного оформлення
згідно ВМД 100250000/2013/409900 від 22.11.2013 р. всі
необхідні документи, перелік яких
встановлений ч. 2 ст. 53 МК України.
Подані Позивачем документи чітко
ідентифікують оцінюваний товар, не
містять розбіжностей та містять дані,
що піддаються обчисленню і
підтверджують ціну товару, що
підлягала сплаті Позивачем на користь
Приватного виробничо-торгового
унітарного підприємства «Вітебське
електротехнічне підприємство «СВЕТ» м.
Вітебськ, Республіка Білорусь - 857 893,92
рос. рублів. (207 978,96 грн.).

Перелік документів відображено в гр. 44
ВМД 100250000/2013/409900 від 22.11.2013 р., в гр. 18
оскаржуваного рішення.

Подані документи підтверджують митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК
України.

В свою чергу, твердження митного органу
про ненадання додаткових документів
згідно ч. 3 ст. 53 МК України, що
відображені в гр. 33 оскаржуваного
рішення, не ґрунтуються на наявних
матеріалах справи.

Так, митному органу були надані
платіжні доручення № 6728 від 14.11.2013 р. та
7193 від 30.12.2013 р. В платіжному дорученні
№ 6728 від 14.11.2013 р. в призначенні платежу
зазначено «передоплата за світильники
по Договору 08/10/13 от 08.10.2013», в
платіжному дорученні № 7193 від 30.12.2013 р.
в призначенні платежу зазначено
«оплата за світильники контракт 08/10/13
от 08.10.13».

Відповідно до п.2.1 «Порядку оформлення
платіжного доручення в іноземній
валюті або банківських металах»
(надалі Порядок), затвердженому
Постановою Правління Національного
банку України від 28 липня 2008 року № 216
зазначено, що платник для здійснення
операції з переказу коштів в іноземній
валюті або банківських металів з
рахунку подає до уповноваженого банку
платіжне доручення в іноземній валюті
або банківських металах за довільною
формою, яке обов'язково має містити
такі реквізити, перелік яких
встановлений даним пунктом Порядку.

Згідно п. 3.4. Порядку платник має подати
до уповноваженого банку разом і?
платіжним дорученням в іноземній
валюті оригінали документів та їх
копії або лише копії документів
відповідно до нормативно-правових
актів Національного банку, які
потрібні уповноваженому банку для
здійснення валютного контролю за
правомірністю переказу іноземної
валюти з рахунку платника.

Уповноважений банк має перевірити
відповідність заповнення реквізитів
платіжного доручення в іноземній
валюті або банківських металах вимогам
глави 2 цього Положення та реквізитам,
зазначеним у документах, які
відповідно до нормативно-правових
актів Національного банку є підставою
для переказу іноземної валюти або
банківських металів з рахунку
платника, а також поштові та платіжні
реквізити контрагентів.

Уповноважений банк має право
відмовитися від виконання платіжного
доручення платника в іноземній валюті
або банківських металах, якщо операція,
яку проводить платник, не відповідає
вимогам валютного законодавства.
Уповноважений банк повертає платнику
платіжне доручення в іноземній валюті
або банківських металах у порядку,
передбаченому пунктом 3.7 цієї глави (п.
3.6. Порядку).

Відповідно до Змін до Положення про
порядок та умови торгівлі іноземною
валютою, затверджених Постановою
Правління національного банку України
від 28.07.2008 № 216, встановлено доповнити
Положення після розділу III новим
розділом такого змісту: "Розділ IV.
Оформлення та подання клієнтами до
уповноважених банків заяв про купівлю
іноземної валюти або банківських
металів і заяв про продаж іноземної
валюти або банківських металів та їх
виконання.

Керуючись положеннями даного Розділу
Порядку Позивачем була надіслана
електронна заявка № JBKLD11140ЕВ2Е від
14.11.2013 р. про купівлю іноземної валюти. В
призначенні платежу зазначено: гривні
для закупівлі 257368,18 RUR по курсу 0.2532
попередня оплата за світильники зг.
Дог. 08/10/13 від 08.10.13 р. специфікація № 1
від 12.11.2013 р..

Уповноважений банк після здійснення
операцій х купівлі іноземної валюти
надає клієнту інформацію про суму
купленої валюти і вже на підставі
наданої інформації клієнт здійснює
оформлення платіжного доручення.

Після купівлі іноземної валюти згідно
електронної заявки № JBKLD11140ЕВ2Е від
14.11.2013 р. Позивачем було оформлене
платіжне доручення від 14 листопада 2013
року № 6728 та перераховано кошти
Приватному виробничо-торговому
унітарному підприємству «Вітебське
електротехнічне підприємство «СВЕТ» м.
Вітебськ, Республіка Білорусь.

27.12.2013 р. Позивачем була надіслана
електронна заявка № JBKLD12270EVXX про
купівлю іноземної валюти. В
призначенні платежу зазначено: гривні
для закупівлі 600525.74 RUR по курсу 0.2543
оплата за світильники згідно контракту
08/10/13 віл 08.10.13 р., вмд 409913 від 22.11.13 р..
Після купівлі іноземної валюти згідно
електронної заявки № JBKLD12270EVXZ від 27.12.2013
р. Позивачем було оформлене платіжне
доручення від 30 грудня 2013 року № 7193 та
перераховано кошти Приватному
виробничо-торговому унітарному
підприємству «Вітебське
електротехнічне підприємство «СВЕТ» м.
Вітебськ, Республіка Білорусь.

Отже, позивачем під час митного
оформлення були надані належні
бухгалтерські документи, що
відповідають вимогам чинного
законодавства, а саме: платіжні
доручення від 14 листопада 2013 р. № 6728 та
від 30 грудня 2013 р.№ 7193.

Підсумовуючи зазначене вище, колегія
суддів вважає, що подані позивачем
документи до митного оформлення були
достатніми для підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, були повними і
достовірними для визначення митної
вартості товарів, заявленої позивачем
за першим методом, внаслідок чого
заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК України, а коригування
митної вартості здійснено митним
органом неправомірно, внаслідок чого
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/600962/2 від
22.11.13 р. є протиправним і підлягає
скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає
правових підстав для задоволення вимог
позивача стосовно стягнення з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України на
користь позивача суму надмірно
сплачених мита у сумі 21 102, 31 грн. та
податку на додану вартість у сумі 46 517, 41
грн.

Так, відповідно до ч. 43.1. ст. 43 ПК України
помилково та/або надміру сплачені суми
грошового зобов'язання підлягають
поверненню платнику відповідно до цієї
статті та статті 301 Митного кодексу
України, крім випадків наявності у
такого платника податкового боргу.

Також, відповідно до положень статті 43
ПК України платник податків подає
заяву на повернення помилково та/або
надміру сплачених грошових зобов'язань
у довільній формі, в якій зазначає
напрям перерахування коштів: на
поточний рахунок платника податків в
установі банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Порядок повернення таких коштів
регламентовано наказом Міністерства
фінансів України 03.09.2013 № 787 «Про
затвердження Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів» (далі - Порядок № 787).

Відповідно до п. 5 Порядку № 787
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету. Подання
подається до органу Казначейства за
формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою.

Отже, повернення надміру сплачених
платежів, можливо при наявності факту
такої сплати коштів та звернення
платника до відповідного
контролюючого органу, в даному разі -
митного.

Враховуючи наведене, колегія суддів, у
відповідності до ст. 205 КАС України,
приходить до висновку, що постанову
суду першої інстанції необхідно
скасувати в частині відмови у визнанні
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів від 22 листопада 2013 року №
100250000/2013/600962/2 та ухвалити в цій частині
нову постанову про задоволення даної
позовної вимоги.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ПРОСВІТ» лтд» та Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 травня 2014 року
скасувати в частині відмови у визнанні
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів від 22 листопада 2013 року №
100250000/2013/600962/2 та прийняти в цій частині
нову постанову, якою визнати
протиправним та скасувати рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 22 листопада 2013
року № 100250000/2013/600962/2.

В іншій частині, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 травня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Постанова складена у повному обсязі
24.11.2014 року.

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.