Справа № 825/3575/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 року
Чернігів Справа №
825/3575/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Воєдило Л.П.,

представника позивача
- Дударенко О.А.,

представника відповідача
- Титарчука М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Комунального
підприємства «Чернігівське
тролейбусне управління» Чернігівської
міської ради до Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Чернігівське
тролейбусне управління» Чернігівської
міської ради (далі - КП «Чернігівське
тролейбусне управління», позивач)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції (далі - Деснянський відділ ДВС
Чернігівського МУЮ, відповідач), в
якому просить суд визнати стягнення
виконавчого збору необґрунтованим та
скасувати постанову Деснянського
відділу ДВС Чернігівського МУЮ про
відкриття виконавчого провадження від
27.10.2014.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15.02.2011 по
справі N2а - 4376/10/2570 позивачу було
розстрочено виплату боргу в сумі 70 047,73
грн. з відшкодування фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
строком на 58 місяців у період з березня
2011 року по грудень 2015 року, щомісячними
платежами у розмірі 1207,72 грн.
Підприємство у вказані строки
здійснювало відповідні платежі до
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Чернігові та 24.10.2014 Деснянським
відділом ДВС Чернігівського МУЮ
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, з виконання
виконавчого листа № 2а - 4376/10/2570, у
зв'язку з його повним фактичним
виконанням. КП «Чернігівське
тролейбусне управління» вважає
необґрунтованим стягнення з нього
виконавчого збору, оскільки
виконавчий лист №2а-4376/10/2570, виданий
Чернігівським окружним
адміністративним судом, виконувався
підприємством добровільно, своєчасно
та у повному обсязі, відповідно до
графіку та у розмірах, встановлених
ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15.02.2011.
Виконавчі дії фактично не проводились.
Станом на 01.05.2014 борг було погашено у
повному обсязі, а постанову про
стягнення виконавчого збору винесено
27.10.2014, тобто вже після добровільного
виконання судового рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив в їх задоволенні відмовити,
посилаючись на те, що 26.01.2011 на
виконання до Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ надійшов
виконавчий лист №2а-4376/10/2570 про
стягнення з КП «Чернігівське
тролейбусне управління» на користь
УПФУ у м. Чернігові заборгованості у
розмірі 70047,73 грн. Оскільки ,рішення не
було виконано боржником у строк,
наданий для добровільного виконання,
03.02.2011 державним виконавцем винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору. 23.10.2014 до відділу надійшла заява
УПФУ в м. Чернігові про закінчення
вищезазначеного виконавчого
провадження, у зв'язку зі сплатою боргу.
Тому, 24.10.2014 відповідачем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, та відповідно до ст.28, ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження» постанову про стягнення
виконавчого збору виведено в окреме
провадження, та в подальшому відкрито
по даній постанові виконавче
провадження. Тому, представник вважає,
що відповідач під час винесення
оскаржуваної постанови діяв в межах
наданих йому повноважень відповідно до
вимог чинного законодавства України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що 26.01.2011, на
підставі виконавчого документа та
заяви стягувача, державним виконавцем
Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
(ВП №23939865) з виконання виконавчого
листа №2а-4376/10/2570, виданого
Чернігівським окружним
адміністративним судом 18.01.2011 про
стягнення з КП «Чернігівське
тролейбусне управління» на користь
УПФУ у Деснянському районі м. Чернігова
заборгованості у розмірі 70047,73 грн.
(а.с.25).

У постанові про відкриття виконавчого
провадження боржнику було встановлено
строк для самостійного виконання
рішення суду - до 02.02.2011.

У зв'язку невиконанням рішення суду в
строк, наданий державним виконавцем,
03.02.2011 відповідачем винесена постанова
про стягнення з боржника виконавчого
збору в сумі 7004,77 грн. (а.с.24).

03.02.2011 КП «Чернігівське тролейбусне
управління» звернулось до
Чернігівського окружного
адміністративного з заявою про
розстрочення виконання рішення суду
(а.с.9-10).

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15.02.2011 по
справі N2а-4376/10/2570 позивачу було
розстрочено виплату боргу в сумі 70047,73
грн. з відшкодування фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
строком на 58 місяців у період з березня
2011 року по грудень 2015 року, щомісячними
платежами у розмірі 1207,72 грн. (а.с.11).

23.10.2014 до Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ надійшла заява УПФУ
в м. Чернігові про закінчення
вищезазначеного виконавчого
провадження, у зв'язку зі сплатою боргу
(а.с.28).

24.10.2014 відповідачем винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження», у зв'язку з повним
фактичним виконанням рішення згідно з
виконавчим документом (а.с.29).

Оскільки, виконавчий збір згідно
постанови від 03.02.2011 залишився
нестягнутим і дана постанова є
виконавчим документом, 27.10.2014 державним
виконавцем Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання постанови про
стягнення виконавчого збору в сумі 7004,77
грн. (а.с.7).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Спірні правовідносини даного
адміністративного позову регулюються
нормами Закону України від 21.04.1999 № 606
«Про виконавче провадження» та
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 (далі - Інструкція № 512/5),
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 N74/5 .

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2
Закону України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

При цьому, відповідно до частини 1
статті 6 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Права та обов'язки державного
виконавця визначені статтею 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якою, крім іншого, передбачено, що
державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Наведені норми свідчать, що державний
виконавець зобов'язаний забезпечити
реальне виконання виконавчого
документа шляхом своєчасного і в
повному обсязі виконання виконавчих
дій.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження», передбачено,
що державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема,
виконавчі листи.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанова державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору є окремим виконавчим документом.

Відповідно до пункту 3.7 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№512/5 (далі - Інструкція №512/5) постанова
про стягнення виконавчого збору
виноситься при першому надходженні
виконавчого документа державному
виконавцю на наступний день після
завершення строку, наданого боржнику
для самостійного виконання рішення. У
постанові про стягнення виконавчого
збору визначається розмір виконавчого
збору, що підлягає стягненню,
зазначений у частині першій статті 28
Закону. Примусове стягнення
виконавчого збору здійснюється
відповідно до вимог Закону (п.п.3.7.1. п. 3.7
Інструкції №512/5).

Суд не знаходить поважними посилання
позивача на те, що КП «Чернігівське
тролейбусне управління» рішення суду
виконало добровільно, своєчасно та у
повному обсязі, відповідно до графіку
та у розмірах, встановлених ухвалою
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15.02.2011,
виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач не виконав рішення суду в
строк, встановлений державним
виконавцем (до 02.02.2011), тому 03.02.2011
відповідачем винесено постанову про
стягнення виконавчого збору, та як
наслідок 27.10.2014 відкрито виконавче
провадження з її виконання.

Постанова Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ від 03.02.2011 про
стягнення з боржника виконавчого збору
позивачем до суду не оскаржувалась та є
чинною.

Отже, аналізуючи вищевказані норми, суд
приходить до висновку, що державний
виконавець, при винесенні постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 27.10.2014 щодо стягнення з КП
«Чернігівське тролейбусне управління»
виконавчого збору, діяв в межах наданих
йому повноважень, відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини 3 статті 2,
частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України,
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Комунального підприємства
«Чернігівське тролейбусне управління»
Чернігівської міської ради відмовити
повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков