Справа № 2а-828/10
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р. Справа № 2а-828/10Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
на постанову Київського районного суду
м. Донецька від 04.03.2010р. по справі №
2а-828/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради

про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Київського районного суду м. Донецька з
адміністративним позовом, в якому
просив: визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради (
далі - УПСЗН Київської районної у м.
Донецьку ради, відповідач) по відмові в
перерахунку та доплаті виплачених в
2007-2008 р.р. сум щорічної компенсації на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, встановлених на
момент виплати, протиправними;
зобов'язати УПСЗН Київської районної у
м. Донецьку ради у відповідності зі ст.
48 Закона України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалиї внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ)
здійснити перерахунок сум належної
компенсації на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат,
встановлених на час виплати, за 2007,2008
роки з проведенням доплати
недоотриманих сум в розмірі 4425,00 грн.

Постановою Київського районного
суду м. Донецька від 04.03.10 р. задоволено
позов.

Стягнено з УПСЗН Київської районної у
м. Донецьку ради на користь ОСОБА_1
недоотриману допомогу на оздоровлення
за 2007-2008 роки в загальній сумі 3640,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову Київського
районного суду м. Донецька від 04.03.10 р.
та прийняти нове судове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначив, що згідно ст.101
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", ст. 73 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до законодавчих
актів України" Кабінету Міністрів
України (далі - КМУ) надано право
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах в межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Крім того, відповідач зазначив, що
позивачем пропущений строк звернення
до адміністративного суду,
встановлений п.2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС України).

Представники сторін в судове
засідання не з'явився про дату час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Відповідно до положень ч.4 ст.196 Кодексу
адміністративного судочинства (далі
-КАС України) неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду
не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Апеляційного суду
Донецької області від 15.06.11 р.
апеляційну скаргу УПСЗН Київської
районної у м. Донецьку ради задоволено
частково.

Постанову Київського районного суду м.
Донецька від 04.03.10 р. в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
УПСЗН Київської районної у м. Донецьку
ради про стягнення з УПСЗН Київської
районної у м. Донецьку ради на користь
ОСОБА_1 недоотриману допомогу на
оздоровлення за 2007 рік - скасовано та
прийнято в цій частині нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині
постанову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02.10.14 р. касаційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову Апеляційного суду
Донецької області від 15.06.11 р., а справу
за позовом ОСОБА_1 до УПСЗН Київської
районної у м. Донецьку ради про
стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення - направлено до суду
апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІІ
групи з 23.03.09 р., перебуває на обліку в
УПСЗН Київської районної у м. Донецьку
ради , допомога на оздоровлення за 2007
рік йому була виплачена 16.03.07 р., а за 2008
рік - 18.08.08 р. відповідно до постанови
КМУ «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12.07.05 р. № 562 (далі -
постанова КМУ № 562) у розмірі по 100 грн.

Положеннями абз. 3, 4 ч. 4 ст. 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам
ІIІ групи щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії - у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, а частиною 7 цієї статті
встановлено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Постановою КМУ № 562 встановлено, що
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії - 100 гривень, а інвалідам ІІІ
групи - 90 грн.

Згідно п. 30 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.06 р. № 489-V з метою приведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2007 рік,
зокрема, дію абз. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 4 та ч. 7 ст.
48 Закону № 796-ХІІ в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9.07.07 р. № 6-рп/2007 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) п. 30 ст. 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» щодо зупинення дії абз. 2, 3, 4,
5, 6, 7 ч. 4 та ч. 7 ст. 48 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, починаючи з 09.07.07 р. ст. 48
Закону № 796-ХІІ діяла в редакції
станом до 01.01.07 р.

Враховуючи вищезазначене, позовні
вимоги в частині стягнення
недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2007 рік, не підлягають
задоволенню, оскільки виплата вказаної
допомоги у розмірі 100 грн. позивачеві
здійснена у березні 2007 року, - тобто до
прийняття Конституційним Судом
України Рішення від 09.07.07 р. № 6-рп/2007,
яке відповідно до положень ч. 1 ст. 58
Конституції України не має зворотної
дії в часі, а тому дії відповідача на
час виплати позивачу зазначеної
щорічної допомоги у 2007 році були
правомірними.

Відповідно до п. п. 11, п. 28 Розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України» ст.
48 Закону № 796-ХІІ викладена в новій
редакції, згідно якої одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених КМУ.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.08 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що
не відповідають Конституції
Україниположення п. п. 11, п. 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
стосовно виплати щорічної допомоги на
оздоровлення інвалідам ЧАЕС.

Згідно до ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, дія рішення
Конституційного Суду України є
перспективною та не поширюється на
відносини, що виникли, змінилися чи
припинилися до винесення судом
відповідного рішення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
виплат за 2008 рік, суд першої інстанції
виходив з того, що виплати, здійснені
відповідачем у серпні 2008 року у
розмірі, встановленому постановою КМУ
№ 562, були неправомірними, натомість
зазначені виплати повинні бути
здійснені відповідно до ст. 48 Закону №
796-ХІІ, оскільки суб'єкт владних
повноважень виплатив зазначену
допомогу після прийняття
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008, яким визнано
неконституційними, зокрема, положення
п.п. 11 п. 28 розд. ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Між тим, згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в
редакції яка діяла до 30.07.10 р.) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України ( в
редакції, чинній на час звернення
позивача до суду із даним позовом)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи положення вищезазначених
правових норм, дату звернення ОСОБА_1 з
даним адміністративним позовом до
суду, а також те, що відповідач
наполягав на застосуванні наслідків
пропуску встановленого строку на
звернення до суду, колегія суддів
прийшла до висновку, що позовні вимоги,
в частині стягнення з відповідача
недоплаченої допомоги на оздоровлення
за 2008 рік, задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів п.п. 1, 4 ч. 1
ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
209, 254 КАС України колегія суддів,- -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради -
задовольнити.

Постанову Київського районного суду
м. Донецька від 04 березня 2010 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2007-2008 роки відмовити.

Постанова набирає законної сили
негайно з моменту її проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України шляхом
подання касаційної скарги протягом
двадцяти днів з моменту виготовлення
повного тексту.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
постанови виготовлений 17.11.2014 р.