Справа № 2а/1522/4303/11
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2а/1522/4303/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Нікітіна Світлана Йосипівна Одеський
апеляційний адміністративний суд в
складі колегії суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 07 грудня 2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
стягнення разової щорічної допомоги на
оздоровлення та визнання дій
відповідача протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання протиправними дій та
зобов'язання провести перерахунок та
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення за період з 2003- 2011 роки у
розмірі, встановленому ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За наслідками розгляду позовних вимог
Приморським районним судом м. Одеси 07
грудня 2011 року прийнято у скороченому
провадженні постанову про відмову у
задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що право позивача на отримання
допомоги на оздоровлення згідно ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2011 рік не порушено.

Вказаною постановою Приморського
районного суду м. Одеси 07 грудня 2011 року
позовні вимоги, заявлені поза межами
шестимісячного строку, передбаченого
ст. 99 КАС України (чинної на момент
розгляду справи) залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржену постанову
та винести нову, якою позов
задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Позивач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС. Отримує пенсію за віком відповідно
до ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», як
ліквідатор аварії ЧС 1 категорії.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
перерахунок допомоги на оздоровлення
за період починаючи з 2003-2011 роки лише 01
липня 2011 року, тобто з порушенням
встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України
процесуального строку, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

На підставі наведених вище положень
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також враховуючи норми ч. 1
ст. 203 названого Кодексу, апеляційний
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з 01.01.2011
року, а відтак доводи апеляційної
скарги в цій частині не обґрунтовані.

Щодо відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 за 2011 рік слід зазначити
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на охорону їхнього життя і здоров'я,
соціального захисту потерпілого
населення, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них закріплені в Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
повинна виплачуватись щорічно
одноразова грошова допомога на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат і ця
допомога виплачується за місцем
проживання органами соціального
захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати вказаної грошової
допомоги.

Відповідно до п.30 ст.71 Закону України
Про Державний бюджет України на 2007 рік»
дію ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
допомоги на 2007 рік було зупинено.

Проте Рішенням Конституційного суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007
зупинення дії ст.48 вищевказаного
Закону на 2007 рік в частині виплати
компенсацій і допомоги передбачене
ст.71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» було визнано
таким, що не відповідає Конституції
України.

Відповідно до п.п. 11 п.28 розділу II ЗУ
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» дію ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
допомоги на 2008 рік було також зупинено.

Рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року №10рп/08 визнані
такими, не відповідають Конституції
України, вищевказані положення Закону
України «Про Державний бюджет раїни на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
припинення ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» стосовно
виплати щорічної допомоги в розмірах,
передбачених цією статтею.

Відповідачем незважаючи на викладені
обставини в 2011 році проводилася
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірах, встановлених
Постановою КМУ від 26.07.1996 року №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постановою КМУ від
12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а саме: за 2011 рік виплату
оформлено в розмірі 120 грн.

За таких обставин, судом першої
інстанції вірно встановлено, що право
позивача на отримання допомоги на
оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2011 рік порушено, оскільки відповідач
діяв неправомірно та з порушенням норм
чинного на момент виплати допомоги на
оздоровлення законодавства.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України права і свободи громадянина
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. При прийнятті нових
законів, або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Крім цього відповідно до ст.71 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»дія
положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Дію ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
вищезазначеної щорічної допомоги на 2011
рік не було зупинено положеннями
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

Таким чином, не застосовуючи положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» при розрахунку суми
допомоги на оздоровлення, виплачених
позивачу, відповідач фактично звузив
гарантовані права та пільги для осіб,
які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи І категорії,
що суперечить нормам Закону України
«Про статус і соціальний захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
Конституції України.

Відсутність бюджетного фінансування
не може бути причиною невиконання
покладених на суб'єкта владних
повноважень зобов'язань, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується, на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав для проведення
перерахунку пенсії позивачу та відмову
у задоволенні вказаного позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з 01
січня 2011 року, з урахуванням виплачених
сум вказаної допомоги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 07 грудня 2011 року скасувати
та ухвалити нову постанову, якою
частково задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати протиправними дії
департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради щодо
визначення та виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

Зобов'язати департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення за 2011
рік у розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з п'яти
мінімальних заробітних плат на час
виплати допомоги з урахуванням
проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя:
В.Л. Романішин