Справа № 754/7957/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 03 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання відмови неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернулася до Деснянського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва (далі -
Відповідач, Управління) про: визнання
протиправними дій Відповідача та
рішення останнього від 16.04.2014 року про
відмову у переведенні ОСОБА_2 на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника;
зобов'язання перевести Позивача на
зазначений вид пенсії починаючи з
01.04.2014 року та здійснити з вказаної дати
перерахунок пенсії з подальшою її
виплатою у розмірі 50 процентів пенсії
померлого ОСОБА_3.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 03.09.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
Управління та зобов'язано останнє
призначити ОСОБА_2 з 01.04.2014 року пенсію у
зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». При цьому
суд першої інстанції виходив з того, що
право Позивача на призначення
вищезазначеного виду пенсії
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення по суті справи. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Представник Позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував та
просив постанову від 03.09.2014 року
залишити без змін.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про місце й час розгляду
справи, в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
повноважного представника Позивача,
повно та всебічно дослідивши обставини
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції - скасувати,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач є вдовою померлого ОСОБА_3 (далі
- ОСОБА_3.)

Згідно експертного висновку від 07.02.2014
року № 3512 випливає, що захворювання,
яке призвело до смерті чоловіка ОСОБА_2,
пов'язане з впливом іонізуючого
випромінювання при ліквідації
померлим наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Зі змісту довідки Міністерства
соціального забезпечення Української
РСР вбачається, що 01.10.1992 року ОСОБА_3
встановлено довічно другу групу
інвалідності, пов'язаної з роботами
останнього по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Крім
того, чоловік Позивача був
громадянином, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
(а.с. 6).

ОСОБА_2 07.04.2014 року звернулася до
Управління із заявою про переведення
на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с. 39). До заяви Позивачем додано
трудову книжку, довідку про заробітну
плату, документи про підтвердження
стажу, довідку про заробітну плату,
копію наказу, акт № 7, особовий рахунок,
довідку 122 від 03.04.2014 року № 19/01 (а.с. 12).

Листом від 16.04.2014 року № 2894/06-1
Відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що
призначити пенсію по втраті
годувальника відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі відшкодування фактичних
збитків з урахуванням заробітної плати
за роботу по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС на
підставі заяви від 07.04.2014 року
неможливо, оскільки в матеріалах
пенсійної справи годувальника
відсутні первинні документи за 1986 рік:
особові рахунки про нараховану та
виплачену заробітну плату, оригінал
табелю обліку робочого часу та наказ
про преміювання за роботу в зоні
відчуження.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 19, 46
Конституції України, ст. ст. 8, 49, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 36, п. 13 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
дійшов висновку про неправомірність
відмови Відповідача у переведенні
Позивача з пенсії по інвалідності на
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, оскільки право на
призначення відповідної пенсії ОСОБА_2
підтверджується достатньою кількістю
наявних у матеріалах справи доказів.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон) пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.

Положеннями ч. 3 ст. 54 Закону закріплено,
що обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Приписам абз. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Як встановлено судом першої інстанції,
на момент смерті ОСОБА_3 останній з
01.01.2011 року по жовтень 2013 року отримував
пенсію по інвалідності в розмірі
фактичних збитків, яка була призначена
йому за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Як випливає з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, станом на
день подання заяви Позивач досяг
пенсійного віку, а тому є
непрацездатною вдовою.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особі, яка має одночасно
право на різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено
Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Порядок).

Положеннями ч. 2 п. 15 Порядку при
поновленні виплати раніше призначеної
пенсії та переведенні з одного виду
пенсії на інший до наявних документів
особа додає: а) документи про страховий
стаж, який не врахований у пенсійній
справі, після призначення пенсії за
період роботи до 01.01.2004 (за період
роботи, починаючи з 01.01.2004, відділ
персоніфікованого обліку подає
довідку із бази даних системи
персоніфікованого обліку за формою
згідно з додатком 2, а у разі
необхідності за формою згідно з
додатком 3); б) довідку про заробітну
плату особи за період страхового стажу
до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000
індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, а у разі
необхідності за формою згідно з
додатком 3; в) документи про виникнення
обставин, що впливають на розмір пенсії
(наприклад, зміни кількості членів
сім'ї, які перебували на утриманні
пенсіонера чи померлого годувальника,
виникнення (втрата) права на надбавку
на непрацездатних членів сім'ї і
надбавку на догляд за ними, визнання
заявника одиноким і таким, що потребує
сторонньої допомоги, визнання заявника
інвалідом або учасником війни тощо).

Приписами п. 10 Порядку (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) до заяви про
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника подаються документи
померлого годувальника, перелічені в
підпунктах "б"-"в" пункту 7 цього Порядку.

Нормами підпунктів "б"-"в" п. 7 Порядку
визначено, що до заяви про призначення
пенсії за віком додаються такі
документи: про стаж, що визначені
Порядком підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.93 № 637. За
період роботи, починаючи з 01.01.2004,
відділ персоніфікованого обліку
органу, що призначає пенсію (далі -
відділ персоніфікованого обліку),
додає довідку із бази даних системи
персоніфікованого обліку за формою
згідно з додатком 2, а у разі
необхідності за формою згідно з
додатком 3; період перебування на
інвалідності у зв'язку із нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням
підтверджується випискою з акта огляду
медико-соціальної експертної комісії
(далі - МСЕК); довідка про заробітну
плату особи (додаток 1) за період
страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи
з 01.07.2000 індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, додатком 3.

Отже, виходячи з комплексного аналізу
положень Порядку та беручи до уваги те,
що Позивачем до заяви про переведення
на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника подано трудову книжку,
інші документи про підтвердження
стажу, а також довідку про заробітну
плату, колегія суддів зауважує, що
ОСОБА_2 подано усі передбачені чинним
законодавством документи для
переведення її на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника.

Крім того, судова колегія погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що чинним законодавством не
передбачено подання особою, яка
звертається за переведенням на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника
особових рахунків про нараховану та
виплачену заробітну плату померлого, а
також оригіналу табелю обліку робочого
часу та наказу про преміювання за
роботу в зоні відчуження.

Поряд з іншим, суд апеляційної
інстанції вважає обґрунтованими
доводи Деснянського районного суду м.
Києва про невикористання Відповідачем
свого права на перевірку
обґрунтованості видачі поданих
заявником документів.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, Позивачем подано всі
передбачені законом документи для
переведення на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, а також інші
первинні документи, а тому відмова
Управління у переведенні на згаданий
вид пенсії у зв'язку з неподанням всіх
необхідних документів є неправомірною.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Вищого адміністративного суду України
від 14.08.2014 року у справі № К/800/49674/13.

Крім іншого, судова колегія зауважує,
що, оскільки померлому годувальнику
пенсія по інвалідності була призначена
за рішенням суду, то обґрунтованість її
призначення, а відтак і відповідність
поданих з цією метою документів
вважаються встановленими.

Однак, суд апеляційної інстанції
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про зобов'язання Відповідача
здійснити призначення, а не
переведення ОСОБА_2 на пенсію у зв'язку
з втратою годувальника, з огляду на
наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 39 Порядку не
пізніше 10 днів після надходження заяви
з необхідними для призначення,
перерахунку, переведення з одного виду
пенсії на інший та поновлення раніше
призначеної пенсії документами орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення, перерахунку, переведення
з одного виду пенсії на інший та
поновлення раніше призначеної пенсії
без урахування періоду, за який
відсутня інформація про сплату
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач звернувся до Управління із
заявою про переведення на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника (а.с. 39),
оскільки йому вже призначена пенсія по
інвалідності, а відповідно до положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особі, яка має право на
різні види пенсії може бути призначено
тільки один вид пенсії за її вибором.

Зі змісту положень п. 39 Порядку
випливає, що у разі надходження до
Відповідача заяви про переведення з
одного виду пенсії на інший орган, що
призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення, зокрема,
щодо переведення з одного виду пенсії
на інший.

За таких обставин, колегія суддів
вважає необґрунтованим висновок
Деснянського районного суду м. Києва
про призначення ОСОБА_2 пенсії у зв'язку
з втратою годувальника, оскільки особі
не може бути призначено одночасно два
види пенсії, тоді як положеннями
чинного законодавства передбачено
прийняття органом, що призначає пенсію
у даному випадку, саме рішення про
переведення з одного виду пенсії на
інший.

Крім того, надаючи оцінку доводам
Апелянта щодо того, з якого моменту
необхідно здійснити переведення на
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, суд апеляційної
інстанції зауважує наступне.

Приписами п. 5 Порядку закріплено, що
днем звернення за пенсією вважається
день приймання органом, що призначає
пенсію, заяви про призначення,
перерахунок, відновлення або
переведення з одного виду пенсії на
інший.

З наявних у матеріалах справи
документів вбачається, що Позивач
вчинив дії з реалізації закріпленого
чинним законодавством права на
переведення на іншу пенсію 07.04.2014 року.
Враховуючи те, що у день подання
відповідної заяви ОСОБА_2 було подано
також усі передбачені законом
документи, переведення на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника повинно
бути здійснено Відповідачем саме з
07.04.2014 року.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що судом першої інстанції
було ухвалено судове рішення з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
переведення на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника допущено
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим вважає за
необхідне апеляційну скаргу
Відповідача задовольнити повністю, а
постанову суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва -
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 03 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання відмови неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва щодо
відмови у переведенні ОСОБА_2 на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва перевести ОСОБА_2 з 07.04.2014 року на
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.