Справа № 21-365а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка
В.Л., Прокопенка О.Б., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальність "Імпорт" (далі -
Товариство) до Бориспільської митниці
Державної митної служби України (у
подальшому змінило назву на Київську
обласну митницю Державної митної
служби України, на сьогодні - Київська
митниця Міністерства доходів і зборів
України; далі - Митниця, ДМСУ
відповідно), Головного управління
Державного казначейства України у
Київській області, Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві (далі - ГУ
Держказначейства у м. Києві) про
визнання протиправними та нечинними
рішень, зобов'язання повернути
надмірно сплачені митні платежі та
відшкодувати безпідставно витрачені
кошти,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року Товариство звернулося
до суду з позовом, у якому просило
визнати протиправними та скасувати
рішення Митниці від 31 грудня 2009 року №
КТ-122-1129-09 про визначення коду товару та
3 лютого 2010 року № /2010/000197/1 про
визначення митної вартості,
зобов'язати повернути надмірно
сплачені митні платежі та відшкодувати
безпідставно витрачені кошти.

На обґрунтування своїх вимог
Товариство послалося на те, що рішенням
від 31 грудня 2009 року № КТ-122-1129-09 Митниця
змінила код задекларованого товару, і
оскільки товар безпідставно
класифіковано як готовий виріб, це
потягло збільшення митних платежів на
12 035 грн 35 коп.

Крім того, Митниця рішенням від 3 лютого
2010 року № /2010/000197/1 визначила митну
вартість товару у розмірі 20,95 долара
США за одиницю проти 9,87 долара США,
задекларованих позивачем. Не
погоджуючись із вказаними рішеннями
Митниці, позивач просив суд визнати їх
протиправними та нечинними і
зобов'язати ГУ Держказначейства у м.
Києві повернути суму надмірно
сплачених митних платежів у розмірі 85
673 грн 57 коп. Окрім того, зазначив, що у
зв'язку з прийняттям вказаних рішень
йому заподіяно шкоду у вигляді
додаткових та безпідставних витрат у
розмірі 22 402 грн, яку просив
відшкодувати за рахунок Митниці.

Кіровоградський окружний
адміністративний суд постановою від 28
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалами Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року та Вищого
адміністративного суду України від 19
лютого 2014 року, позов задовольнив
частково: визнав протиправними та
скасував спірні рішення Митниці; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовив.

Задовольняючи позов частково, окружний
адміністративний суд, з яким
погодилися суди апеляційної та
касаційної інстанції, дійшов висновку,
що відповідач прийняв рішення про
визначення коду товару на підставі
висновку експерта Центрального
митного управління лабораторних
досліджень та експертної роботи ДМСУ
від 28 грудня 2009 року № 12.3-527, який
ґрунтується на припущеннях, а рішення
про визначення митної вартості товарів
прийнято з порушенням норм
законодавства (зокрема, Митниця,
визначаючи митну вартість товару на
підставі шостого (резервного) методу,
не надала суду доказів того, що вона до
застосування цього методу послідовно
застосовувала інші методи визначення
митної вартості).

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС),
Митниця просить скасувати ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 19 лютого 2014 року та відмовити у
задоволенні позову.

На обґрунтування заяви додано
постанови Вищого адміністративного
суду України від 6 вересня 2012 року (№
К/9991/39593/12) та 11 вересня 2013 року (№
К/800/15140/13), у яких, на думку Митниці,
по-іншому, ніж у справі, що
розглядається, застосовано статті 53, 54,
265 Митного кодексу України (чинного на
час виникнення спірних відносин) та
положення Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766 (чинного на час виникнення спірних
відносин).

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що
підстав для задоволення заяви немає з
огляду на нижченаведене.

За правилами пункту 1 частини першої
статті 237 КАС одним із мотивів
перегляду Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є неоднакове застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи,
перевірка правильності встановлення
яких не належить до компетенції
Верховного Суду України.

У справі, що розглядається, Вищий
адміністративний суд України, вказуючи
на протиправність оскаржуваних рішень,
виходив із того, що, як установив суд,
Митниця не надала доказів, які б
переконливо свідчили про заниження
позивачем митної вартості
імпортованих товарів, не довела, що
визначена Товариством митна вартість
товару за ціною договору є
недостовірною і такою, що
документально не підтверджується, та
не довела законність відмови в митному
оформленні товару за першим методом.

Водночас у справах, на рішення в яких
посилається Митниця, обґрунтовуючи
наявність різного правозастосування,
підставами для визнання правомірними
рішень митних органів про визначення
митної вартості за іншим, ніж зазначив
декларант, методом, стало доведення у
ході судового розгляду зазначеними
органами наявності у них
обґрунтованого сумніву щодо
правильності заявленої декларантами
митної вартості товару та ненадання на
вимогу митних органів документів для
підтвердження такої вартості.

Отже, ухвалення касаційним судом
різних за змістом судових рішень стало
наслідком встановлення різних
обставин справ, тому підстав для
висновку про неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах
немає.

Ураховуючи те, що обставини, які стали
підставою для перегляду справи,
не підтвердилися, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України,
керуючись частиною першою статті 244
Кодексу адміністративного судочинства
України,

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви Київської митниці
Міністерства доходів і зборів України
відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
В.В. КривенкоСудді:
М.І. Гриців М.Б.
ГусакО.А. Коротких
О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко О.Б.
ПрокопенкоО.О. Терлецький