Справа № К/9991/69695/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/69695/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції в місті
Суми на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.07.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2011 по
справі №2а-1870/3508/11 за позовом
Дочірнього підприємства «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
до Державної податкової інспекції в
місті Суми, Головного управління
Державного казначейства України в
Сумській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
стягнення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 04.07.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2011,
позовні вимоги Дочірнього
підприємства «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» (далі - ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб», позивач) до Державної податкової
інспекції в місті Суми (далі - ДПІ в м.
Суми, відповідач), Головного управління
Державного казначейства України в
Сумській області (далі - ГУ ДКУ в
Сумській області, відповідач-2)
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від
27.05.2011 №/0/41953 та №/0.
Постановлено стягнути з Державного
бюджету України на користь ДП «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
195819,00грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, ДПІ в
м. Суми 21.10.2011 звернулась з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 27.10.2011
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
04.07.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03.10.2011, прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, пункту 180.1 статті 180, пункту 183.18
статті 183, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, частини
першої статті 203, частини першої статті
207, статті 215, пункту 1 статті 216, статті 228
Цивільного кодексу України, статей 86, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

На підставі належних та допустимих
доказів, досліджених з дотриманням
норм процесуального права, судами
попередніх інстанцій було встановлено,
що 18.03.2011 позивачем до ДПІ в м. Суми було
подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за лютий 2011 року,
уточнюючий розрахунок, розрахунок суми
бюджетного відшкодування та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, зокрема, суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку у розмірі
978242,00грн.

У період з 26.04.2011 по 06.05.2011
уповноваженими особами ДПІ в м. Суми
було проведено позапланову виїзну
перевірку ДП «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за лютий 2011 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з податку
на додану вартість, що декларувалось в
період січень 2011 року, за результатом
якої контролюючим органом складено акт
№3142/23-620/30991664 від 16.05.2011.

На підставі висновків викладених
у вказаному акті перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 27.05.2011
№/0/41953, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість за січень 2011
року на 195819,00грн.; №/0, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за лютий 2011 року на 195819,00грн.

Фактичною підставою для
зменшення суми бюджетного
відшкодування став висновок
податкового органу про порушення ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб» вимог пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті
198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4, 200.14 статті 200
Податкового кодексу України, частини
першої статті 203, частини першої статті
207, статті 215, пункту 1 статті 216, статті 228
Цивільного кодексу України внаслідок
завищення податкового кредиту за
січень 2011 року на 195819,00грн. та як
наслідок завищення заявленої суми
бюджетного відшкодування на
розрахунковий рахунок за лютий 2011 року
на 195819,00грн. При цьому, податковий орган
виходив з неправомірності формування
позивачем податкового кредиту за
господарськими операціями з ТОВ «НВО
«Перспектива» та ПП
«Металкомплект-2001», з огляду на
фіктивність даних
фінансово-господарських операцій, що
свідчить про укладання угод без
настання реальних наслідків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними або оформленими з
порушенням вимог.

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовами реалізації права
платника на податковий кредит є
фактичне придбання товарів (робіт,
послуг) та наявність первинних
документів (зокрема, податкових
накладних), оформлених у відповідності
з вимогами чинного законодавства.

При цьому, слід зазначити, що
Податковий кодекс України не пов'язує
право платника податку на податковий
кредит з проведенням будь-яких
зустрічних перевірок, та не ставить
право платника податку на бюджетне
відшкодування в залежність від сплати
податку іншими учасниками по всьому
ланцюгу товарообігу.

Допущені попередніми постачальниками
у ланцюгу постачання товару певні
порушення податкового законодавства
тягнуть негативні наслідки саме для
таких постачальників та не впливають
на право позивача (добросовісного
платника податку) на віднесення до
складу податкового кредиту сплаченого
податку на додану вартість
постачальникам товару та заявлення до
бюджетного відшкодування від'ємного
значення з податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісними
платниками податків (постачальниками)
з метою незаконного отримання
податкових вигод або його обізнаності
з такими діями постачальників чи
сприяння ухиленню постачальниками
товару у ланцюгу постачання від
виконання податкових зобов'язань може
слугувати підставою для відмови в
отриманні бюджетного відшкодування.

Податкова інспекція не навела жодних
доводів щодо наявності в діях позивача
ознак неправомірних дій, а наведені ДПІ
в м. Суми у касаційній скарзі доводи є
такими, що не спростовують
правильність висновків судів
попередніх інстанцій щодо
правомірності формування позивачем
податкового кредиту за господарськими
операціями з ТОВ «НВО «Перспектива» та
ПП «Металкомплект-2001».

На підставі належних та допустимих
доказів судами попередніх інстанцій
встановлено, що реальність спірних
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами ТОВ «НВО
«Перспектива» та ПП «Металкомплект-2001»
підтверджується належним чином
оформленими первинними господарськими
та бухгалтерськими документами,
зокрема, податковими накладними,
видатковими накладними,
товаротранспортними накладними,
прибутковими ордерами, факт оплати
отриманих товарів підтверджений
рахунками-фактур, платіжними
дорученнями та банківськими виписками.
Вказані документи в повній мірі було
досліджено в процесі розгляду справи.

Згідно п. 200.3 та п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Виходячи зі змісту викладених норм,
платник податків має право на бюджетне
відшкодування стосовно тієї суми
податку на додану вартість, яка
фактично сплачується ним у попередніх
податкових періодах постачальникам, що
відповідає загальному поняттю
відшкодування як компенсації
понесених витрат.

За встановлених судами обставин щодо
правомірності формування позивачем
податкового кредиту та фактичної
сплати сум податку на додану вартість в
ціні придбаних товарів в повному
обсязі, висновок податкового органу
про завищення ДП «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
неправомірність податкових
повідомлення-рішення від 27.05.2011
№/0/41953 та №/0.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права при
встановленні фактичних обставин
справи.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в місті Суми залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.07.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2011 по
справі №2а-1870/3508/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв