Справа № 826/14590/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20 жовтня 2014 року 12 год. 34
хв. № 826/14590/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного акціонерного
товариства "Аеробуд" до державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
нечинним та скасування рішення
відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 20 жовтня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 22 вересня 2014 року надійшов
позов приватного акціонерного
товариства "Аеробуд" (далі - позивач) до
державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач) про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення відповідача від 16
вересня 2014 року № (далі -
оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що оскаржуване
рішення підлягає скасуванню, оскільки
прийняте відповідачем на підставі
висновків, зроблених за результатами
перевірки позивача, які не
відповідають фактичним обставинам.

Ухвалою суду від 25 вересня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду разом із
письмовими доказами на їх
обґрунтування у судовому засіданні 06
жовтня 2014 року. Пояснили, що
оскаржуване рішення є правомірним та
не підлягає скасуванню, оскільки
прийняте відповідачем у зв'язку з
виявленням у ході перевірки позивача
порушень ним податкового
законодавства.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 12 по 26 серпня
2014 року проведено перевірку позивача,
за результатами якої 02 вересня 2014 року
складено акт № 420/26-57-22-03-10/21598792 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
правильності обчислення, повноти та
своєчасності сплати до бюджету податку
на додану вартість (далі - ПДВ) по
взаємовідносинах із товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Гранд Моноліт",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Астрея Груп",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Аксіос Трейд" за
квітень, травень 2014 року та із
товариством з обмеженою
відповідальністю "Регіон Прайс",
товариством з обмеженою
відповідальністю "ВІП СервісТрейд",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Компані Інвест ЛТД",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Скай Вінд", малим
колективним підприємством
"Будівельник" (далі - скорочені назви
організаційно-правових форм) за
березень 2014 року (далі - акт перевірки),
відповідно до висновків якого,
позивачем занижено ПДВ у загальному
розмірі 2043722,00 грн., у тому числі за:
березень 2014 року - 1440062,00 грн.; травень 2014
року - 603660,00 грн., чим порушено п. 44.1, ст.
44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.2, 198.6 ст.
198, п.п. 201.1, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України (далі - ПК України).

За результатами розгляду заперечень в
адміністративному (досудовому)
порядку, висновки акту перевірки
залишені без змін.

На підставі акту перевірки, 16 вересня
2014 року відповідачем прийнято
оскаржуване рішення, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ у
розмірі 2043722,00 грн. за основним платежем
та у розмірі 1021861,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, а також аналізу
наступних норм та обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Перевірку проведено на підставі наказу
від 11 серпня 2014 року № 1433, копію якого
разом із направленням на перевірку
вручено особисто уповноваженому
представнику позивача 12 серпня 2014 року.

Стосовно прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення суд зазначає
наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
висновок відповідача про заниження
позивачем ПДВ ґрунтується на тому, що
господарські операції за участю
позивача та його контрагентів не мали
реального характеру.

Поряд з цим, такий висновок відповідача
спростовується наявними у матеріалах
справи первинними документами
позивача, зокрема договорами,
специфікаціями, видатковими та
податковими накладними.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138, п. 198.2 ст. 198 ПК
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Механізм підтвердження платниками
реальності господарських операцій, за
якими сформовані валові витрати та
податковий кредит законодавством не
визначений. ПК України визначено
тільки вимоги щодо документального
підтвердження задекларованих сум
податкового кредиту, які, як з'ясовано у
ході судового розгляду справи,
дотримані позивачем.

Факт наявності господарських відносин
із контрагентами, які порушують
податкове законодавство, не може
тягнути за собою негативні наслідки
для платника у вигляді зменшення
податкового кредиту чи валових витрат,
оскільки платник може бути необізнаним
стосовно таких порушень та дійсних
намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагентів.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платника податків та
інших учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника податків, результатом
яких є отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, які містяться у податковій
та бухгалтерській звітності платника, -
достовірними.

Подання платником податків до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з ціллю отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо контролюючий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, які
містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про
отримання платником податків
необґрунтованої податкової вигоди
мають ґрунтуватись на сукупності
доказів, що безспірно підтверджують
існування обставин, які виключають
право платника податків, зокрема, на
формування податкового кредиту.

Неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента платника податків
не є імперативною ознакою
протиправності діяльності такого
суб'єкта господарювання та не може
розцінюватись як беззаперечне
свідчення фіктивності усіх
господарських операцій, здійснюваних
таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом
законодавчо встановлених вимог щодо
формування відповідних документів
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, які свідчать
про обізнаність покупця про зазначення
продавцем недостовірних відомостей.

У постанові Вищого адміністративного
суду України від 14 лютого 2012 року
№ К/9991/50772/12 зазначено, що головною
підставою вважати правочин нікчемним є
його недійсність, встановлена законом.
Саме законом, а не актами, які б факти в
цьому акті не були відображені. Вказані
в акті перевірки висновки є суто
суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки зроблені за відсутності
інформації, яка надається у
передбаченому законодавством порядку.

Податкове законодавство не ставить у
залежність право платника на
податковий кредит та валові витрати
від наявності чи відсутності
товарно-транспортної накладної, а
Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
на які посилається податковий орган, не
є законодавчим документом з питань
оподаткування і не можуть
регламентувати виключний порядок
документування в податковому обліку
валових витрат та податкового кредиту.

Господарські операції за участю
позивача, за переконанням відповідача,
мають ознаки нереальності.

При цьому, відповідачем не
заперечується, що на час складання
первинних документів TOB "БК "Гранд
Моноліт", TOB "Астрея Груп", TOB "Аксіос
Трейд", TOB "Регіон Прайс", TOB "ВІП
СервісТрейд", TOB "Компані Інвест ЛТД", TOB
"Скай Вінд" зареєстровані у
встановленому законом порядку
суб'єктами господарювання, перебували
на обліку у відповідних контролюючих
органах та являлися платниками ПДВ.

Згідно з п. 44.1 ст. 44, пп. 14.1.27, пп. 14.1.181 п.
14.1 ст. 14, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198
ПК України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом 1
цього пункту.

Витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995
року № 88, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа.

Стосовно доводів представника
відповідача про те, що на виконання
робіт за договорами до перевірки не
надано затвердженої проектної
документації (текстові та графічні
матеріали, затверджені у встановленому
чинним законодавством порядку, якими
визначаються містобудівні,
об'ємно-планувальні, архітектурні,
конструктивні, технічні та
технологічні рішення тощо), та
проектно-кошторисної документації
(локальний кошторис, графік виконання
робіт, підсумкової відомості ресурсів
тощо) об'єктів будівництва, суд
зазначає наступне.

Вище перелічені документи не є
документами первинного
бухгалтерського обліку та не впливають
на податковий і бухгалтерський облік.
Крім того, такі документи не вимагались
у ході проведення перевірки, жодних
письмових запитів про надання
документів позивач не отримував.

Поряд з цим, слід зазначити, що
затверджена проектна документація у
позивача наявна.

У ході судового розгляду справи
представник позивача пояснив, що
текстові та графічні матеріали,
затверджені у встановленому чинним
законодавством порядку, якими
визначаються містобудівні,
об'ємно-планувальні, архітектурні,
конструктивні, технічні та
технологічні рішення, та
проектно-кошторисна документація
(локальний кошторис, графік виконання
робіт, підсумкової відомості ресурсів
тощо) не можуть бути первинними
документами, які підтверджують
здійснення господарської операції із
поставки товарів, та відповідно
набуття права власності на нього,
оскільки не відображають відомості про
господарську операцію із поставки
товару (надання послуг).

Безпідставним також є доводи
представника відповідача про те, що
внаслідок відсутності текстових та
графічних матеріалів, затверджених у
встановленому чинним законодавством
порядку, якими визначаються
містобудівні, об'ємно-планувальні,
архітектурні, конструктивні, технічні
та технологічні рішення тощо), та
проектно-кошторисної документації
(локальний кошторис, графік виконання
робіт, підсумкової відомості ресурсів
тощо), документи з охорони будівельного
майданчику, документи з інструктажів з
охорони праці, господарські операції з
надання послуг не здійснювалися.

Крім того, суд зазначає, що у матеріалах
справи міститься проектна
документація на виконання робіт
контрагентами позивача.

В акті перевірки міститься інформація
про те, що до перевірки надано акти, які
не відповідають встановленій чинним
законодавством формі КБ-3, оскільки в
актах найменування виконаних робіт
вказано одним рядком загальним
висловом. Неможливо ідентифікувати
посадових осіб від підрядника та
замовника, які їх підписали. Тобто,
немає можливості встановити обсяг
фактично виконаних робіт, витрачених
матеріалів, виробів та конструкцій,
затрат на заробітну плату тощо. Вище
викладені обставини, за переконанням
представника відповідача, не дають
можливості встановити реальність
здійснення господарських операцій,
визначити правомірність їх включення
до складу доходів, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування та до
складу податкових зобов'язань.

Такий висновок представника
відповідача, за переконанням суду, є
помилковим, оскільки відповідно до
листа Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від 09
березня 2010 року № 12/19- 2-9-21-2368 "Про
застосування типових форм первинних
облікових документів у будівництві",
типові форми первинних облікових
документів у будівництві "Акт
приймання виконаних будівельних робіт"
(типова форма № КБ- 2в) та "Довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати" (типова форма № КБ-3),
затверджені наказом Мінрегіонбуду від
04 грудня 2009 року № 554, приведені у
відповідність до вимог чинного
законодавства. Зазначені типові форми
підлягають обов'язковому застосуванню
при проведенні взаєморозрахунків за
виконані роботи між замовниками та
виконавцями робіт з будівництва, що
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та коштів підприємств, установ і
організацій державної власності. До
об'єктів, будівництво яких
здійснюється за рахунок інших джерел
фінансування, типові форми
застосовуються відповідно до умов
договору підряду.

Акт перевірки містить посилання на
наступні акти:

- від 16 травня 2014 року № 1396/26-55-22-
01/38749134 про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Регіон Прайс" з
питань підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
період із 01 по 31 березня 2014 року;

- від 20 червня 2014 року № 1750/26-55- 22-10/38865797
про неможливість проведення
зустрічної звірки TOB "БК "Гранд Моноліт"
з питань підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
травень 2014 року;

- від 20 червня 2014 року № 1753/26-55-22-08/36843514
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Аксіос Трейд"
щодо підтвердження господарських
відносин за період діяльності із 01 по 31
травня 2014 року;

- від 01 липня 2014 року № 1827/26-55-22-10/38606497
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Астрея Груп" з
питань підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
період із 01 січня по 31 травня 2014 року;

- від 04 липня 2014 року №
712/04-62-22-3/38931749 про неможливість
проведення: зустрічної звірки TOB "ВІП
СервісТрейд" щодо підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин, їх реальності та повноти
відображення в обліку за березень
2014 року;

- від 22 липня 2014 року № 5130/04-63-22-03/34061710
про результати проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки TOB "Скай Вінд" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України з ПДВ при
документальному підтвердженні
господарських відносин по продажу
товарів (робіт, послуг) із товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-комерційна фірма "Інвікта",
позивачем (код за ) за період
березень 2014 року та купівлі,
реалізованих на адресу вищевказаного
підприємства, товарів (робіт, послуг).

Під час судового розгляду справи
представник позивача пояснив, що
позивачем отримано від контрагента - TOB
"Скай Вінд" ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
серпня 2014 року у справі № 804/8397/14 за
позовом TOB "Скай Вінд" до державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі міста Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії.

Крім того, 23 травня 2014 року Донецьким
окружним адміністративним судом
прийнято ухвалу про відкриття
провадження у справі № 805/6277/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Білдінг-Строй" (далі - ТОВ БК
"Білдінг-Строй") до державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року у справі № 805/6277/14 задоволено позов
ТОВ БК "Білдінг-Строй", а саме визнано
протиправними дії державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві щодо
коригування показників податкової
звітності ТОВ БК "Білдінг-Строй" в АІС
"Податковий блок" "Підсистема
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів" на
підставі акту від 08 травня 2014 року №
1290/26-55-22-07/38866337 за період із 01 лютого по 31
березня 2014 року, зобов'язано вказану
інспекцію відновити у зазначеній
системі показники податкової
звітності ТОВ БК "Білдінг-Строй" за
період з 01 лютого по 31 березня 2014 року,
що зазначені у податкових деклараціях
з ПДВ.

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини,
враховуючи при цьому наявність у
матеріалах справи належних та
допустимих доказів, якими
підтверджується реальність
фінансово-господарської діяльності
позивача та здійснення за його участю
господарських операцій, суд прийшов до
висновку про помилковість висновків
відповідача та, як наслідок,
безпідставність прийняття ним
оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов
приватного акціонерного товариства
"Аеробуд" до державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання нечинним та
скасування рішення відповідача є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню повністю.

Поряд з цим, відповідно до норм
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 7, акт суб'єкта владних
повноважень може бути скасовано тільки
у разі визнання його протиправним,
тобто таким, що порушує права та
законні інтереси особи, оскільки,
скасування такого акта є способом
захисту порушеного права, який
застосовується у разі, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту його прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). У зв'язку з тим, що
представником позивача не заявлено
вимогу про стягнення судового збору за
рахунок бюджетних коштів, суд не
присуджує на користь позивача
здійснені ними судові витрати
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 16 вересня 2014 року № , яким
приватному акціонерному товариству
"Аеробуд" (код за ) збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
у загальному розмірі 3065583,00 грн. (Три
мільйони шістдесят п'ять тисяч п'ятсот
вісімдесят три гривні 00 копійок).

Копії постанови у повному обсязі
направити (вручити) сторонам (їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 27
жовтня 2014 року