Справа № 212/7465/14-а
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/7465/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого – судді Борис О.Н.,
з участю: секретаря Хазієвої Т.В.,
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста ОСОБА_2, адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до суб’єкта
владних повноважень ОСОБА_3 про
визнання протиправним дій посадової
особи та скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив скасувати постанову, якою його
визнано винним та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП. Позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що під час винесення
постанови не дотримано вимог закону, не
з`ясовані і не доведені обставини, які
підтверджують наявність ознак
проступку в діях відповідача, у
постанові не наведені докази, які
підтверджують наявність складу
вчиненого правопорушення. Тому
протокол складено не компетентною
особою, а постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності
складено неправомірно, відповідно
підстав для визнання його винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у
відповідача не було.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив задовольнити,
посилаючись на підстави, наведені у
позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
з`явився, направив до суду письмові
заперечення, відповідно до яких просив
позовні вимоги залишити без
задоволення.

Заслухавши позивача, проаналізувавши
письмові матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню. До даного
висновку суд приходить з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності. Рішення відповідача
– постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності є
правовим актом індивідуальної дії (п.3
постанови Пленуму Вищого
адміністративного Суду України від
06.03.2008 №2).

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від 22
червня 2014 року, складеного працівником
ДПС ОСОБА_3 об 11.50 годині, у цей же день
відповідачем по справі була винесена
оскаржувана постанова про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та
накладено стягнення у виді штрафу у
сумі 425 грн.

При розгляді даної адміністративної
справи судом зазначена постанова
перевірялась на предмет дотримання
суб`єктом владних повноважень
принципів правової адміністративної
поведінки, а саме, чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо.

Перед прийняттям рішення про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
суб`єкт владних повноважень повинен,
використовуючи свої повноваження,
зібрати докази, які підтверджували
наявність складу правопорушення.
Натомість, таких доказів постанова не
містить.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами та іншими
документами. В порушення вказаних
вимог при накладенні стягнення на
позивача не було повно, всебічно та
об’єктивно з’ясовано обставини, що
мали значення для правильного
вирішення справи належним чином та не
було доведено причетність позивача до
вчиненого правопорушення.

З протоколу про адміністративне
правопорушення від 22 червня 2014 року
вбачається, що позивач ОСОБА_1 не
погодився з правопорушенням, надав
свої пояснення. На спростування цих
заперечень відповідачем – суб’єктом
владних повноважень ОСОБА_3 не наведено
та не додано належних доказів.

Суд не може покласти в основу рішення
на підтвердження вини позивача у
вчиненні адміністративного
правопорушення письмові пояснення
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виходячи з
наступного.

З ксерокопій пояснень громадян ОСОБА_4
та ОСОБА_5 не убачається, у який саме
конкретний проміжок часу та конкретний
проміжок автодороги Кіровоград –
ОСОБА_2 Ріг було здійснено обгін
транспортного засобу, у якому вони
знаходилися у якості пасажира та водія,
відповідно, особою, яка керувала
транспортним засобом ОСОБА_6,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Крім цього,
дані пояснення надані на ім`я старшого
лейтенанта ОСОБА_7, а з матеріалів
протоколу про адміністративне
правопорушення та постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності убачається, що усі
дії були проведені інспектором
Левченко С.П.

Крім цього, при розгляді справи
суб’єктом владних повноважень не
дотримані вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, та не
враховано особу порушника, ступінь
його вини, майновий стан, обставини, що
пом’якшують та обтяжують
відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Також на підставі статті 268 КУпАП -
«Права особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності»
зазначено, що особа, яка притягається
до адміністративної відповідальності
має право: знайомитися з матеріалами
справи, давати пояснення, подавати
докази, заявляти клопотання; при
розгляді справи користуватися
юридичною допомогою адвоката, іншого
фахівця у галузі права, який за законом
має право на надання правової допомоги
особисто чи за дорученням юридичної
особи, виступати рідною мовою і
користуватися послугами перекладача,
якщо не володіє мовою, якою ведеться
провадження; оскаржити постанову по
справі.

У даному випадку позивач ОСОБА_1 був
позбавлений права доводити свою
правоту та можливості давати
пояснення, користуватися юридичною
допомогою, оскільки доказів щодо його
присутності при розгляді справи
відповідачем суду не надано.

Стаття 7 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачає: «Ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законів».

Підтвердження вчинення
адміністративного правопорушення є
докази.

Докази мають бути належними та
допустимими. Допустимими є ті докази,
які зібрані у відповідності до
процесуального закону, компетентними
органами та в установленому порядку. А
належними - якщо вони підтверджують
факт даного адміністративного
проступку.

Суд приходить до висновку, що при
винесенні судом постанови про
адміністративне правопорушення
порушено норми чинних нормативно -
правових актів, вина особи у вчиненні
правопорушення належним чином не
доведена, твердження позивача не
спростовані, не надано доказів на
предмет фіксації вчинення
адміністративного правопорушення
відповідачем, тому постанова підлягає
скасуванню, письмові доводи
відповідача про правомірність його дій
не знаходять свого підтвердження.

Доводи позивача в частині складення
некомпетентною особою протоколу за ч.2
ст. 122 КУпАП є обґрунтованими частково,
оскільки відповідачем порушено
процедуру складання протоколу, який
повинен бути додатком до постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, згідно вимог ст. 258
КУпАП, при цьому відповідачем
зазначено, що постанова про
притягнення до адміністративної
відповідальності позивача є додатком
до протоколу.

Згідно до статті 71 ч.1 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб‘єкта владних
повноважень обов‘язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Відповідач, заперечуючи проти
позову, доводи не обґрунтував.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст.6-12, 41,69-71, 87, 99, 100-106, 128, 159 КАС
України, ст. ст. 122, 252, 258, 268, 289 КУпАП суд,
–

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
суб’єкта владних повноважень ОСОБА_3
про визнання протиправним дій
посадової особи та скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності -
задовольнити.

Визнати протиправними дії
інспектора ДПС по Кіровоградській
області старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_3.

Скасувати постанову серії
ПС 1 № 495029 від 22 червня 2014 року винесену
інспектором ДПС по Кіровоградській
області старшим лейтенантом міліції
ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладення штрафу в сумі 425 гривень 00
копійок.

Постанова є остаточною, набирає
законної сили негайно, оскарженню не
підлягає.

Суддя:

О. Н. Борис