Справа № 814/1592/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/1592/14

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

20 листопада 2014 року Справа № 814/1592/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

про

визнання протиправними і скасування

подань від 15.08.2013 р. № 2 і № 13,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Явкинський елеватор" (далі – позивач) звернулося з адміністративним позовом до управління Державної казначейської служби України у Баштанському районі Миколаївської області (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування подань від 15 серпня 2013 р. № 2 і № 13.

Позов обґрунтовано тим, що відповідальність заготівельних підприємств за неповернення бюджетної позички виникає лише у випадку не закладення ними зерна до державних ресурсів після поставки його сільськогосподарським товаровиробником. Оскаржувані подання не можуть бути використані як докази, що підтверджують факт отримання фінансової допомоги та стан розрахунків з бюджетом.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Сторони подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали і обставини справи, якими обґрунтовані позовні вимоги та заперечення, і встановив наступне.

На підставі зазначених подань Баштанською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 12 грудня 2013 р. виставлено податкові вимоги № 7/11-034 і № 8/11-034 (а. с. 13-14).

Податкові вимоги стали предметом судового розгляду і постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 р. по справі № 814/5269/13-а визнані протиправними та скасовані (а. с. 15-16).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 р. резолютивна частина рішення суду першої інстанції залишена без змін (а. с. 38-42).

У своєму рішенні суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подання носять лише обліковий, інформативний характер щодо наявності суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою перед державою, а, отже, не можуть бути доказами, що підтверджують факт отримання фінансової допомоги та стан розрахунків з бюджетом.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості за бюджетною позичкою, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

До суду не надані належним чином засвідченні копії доказів заборгованості позивача перед бюджетом, зокрема первинні бухгалтерських та банківські документи, які б підтверджували надання позички, накладні, рахунки, доказів проведення звірки взаєморозрахунків (ініціативу проведення звірки взаєморозрахунків покладено на управління державного казначейства).

Відповідач надав лист про відсутність в архіві документів, що підтверджують надання позивачу позички в 1997 р. Крім того, надано акт від 23 липня 2010 р. на списання первинних документів, за яким списано первинні документи Миколаївського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" за період з 1993 р. до 2007 р.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваних подань у відповідача не було належних доказів заборгованості позивача перед бюджетом.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів перед судом законність подань, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Позивач надав квитанцію на суму 487,20 грн. (а. с. 2), що й підлягає відшкодуванню.

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову позивач сплатив 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги, у зв’язку з чим стягненню з відповідача підлягає 4384,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними і скасувати подання управління Державної казначейської служби України у Баштанському районі Миколаївської області від 15 серпня 2013 р. № 2 і № 13.

3. Присудити приватному акціонерному товариству "Явкинський елеватор" судовий збір у сумі 487,20 грн. з Державного бюджету України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя А. О. Мороз