Справа № 2а-4119/10/1770
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/2126/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Костенка М.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області

на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2011 року

у справі № 2а-4119/10/1770

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

до Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_3 (далі -
СПД-ФО ОСОБА_3; позивач) звернулась до
суду з позовом до Сарненської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області (далі -
Сарненська МДПІ Рівненської області;
відповідач) про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 26 лютого 2010 року, № /1
від 19 березня 2010 року, № /2
від 28 травня 2010 року, № /3 від 09
серпня 2010 року, № /3 від 09 серпня 2010
року, № /0 від 26 лютого 2010
року, № /1 від 19 березня 2010 року, №
/2 від 28 травня 2010 року, № /3
від 09 серпня 2010 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що обліку підлягає
загальна сума коштів, фактично
отриманих суб'єктом малого
підприємництва на розрахунковий
рахунок та (або) в касу, а відтак
розмежування операцій в залежності від
їх здійснення за власний рахунок
суб'єкта господарювання чи за рахунок
коштів довірителя за договором
доручення в даному випадку, на думку
суду, не впливає на облік виручки
суб'єкта малого підприємництва.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06
грудня 2011 року апеляційну скаргу СПД-ФО
ОСОБА_3 задоволено. Постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою позов задоволено.
Визнано нечинними та скасовано
оскаржувані акти індивідуальної дії.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
постанови Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06
грудня 2011 року та залишення в силі
постанови Рівненського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну планову виїзну
перевірку СПД-ФО ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 жовтня 2006 року по 30
вересня 2009 року, за результатами якої
складено акт № 7/17/НОМЕР_1 від 08
лютого 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 26 лютого 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 61 846,80 грн. (61 846,80
грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції), та податкове
повідомлення-рішення № /0 від
26 лютого 2010 року, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 502 380,00 грн. (334 920,00
грн. - основний платіж, 167 460,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

За результатами адміністративного
оскарження, остаточно прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/3 від 09 серпня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 20 615,55 грн. (20 615,55
грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції), податкове
повідомлення-рішення № /3 від 09
серпня 2010 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 61 846,80 грн. (61 846,80 грн. - основний
платіж, 0,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції), податкове
повідомлення-рішення № /3 від
09 серпня 2010 року, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 506 290,00 грн. (334 920,00
грн. - основний платіж, 171 370,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
СПД-ФО ОСОБА_3 статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№ 13-92 «Про прибутковий податок з
громадян» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пункту
9.4 статті 9 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин).

Зазначений висновок податковим
органом зроблено у зв'язку з тим, що
позивачем в порушення статті 1 Указу
Президента України від 03 липня 1998 року
№ 727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Указ № 727/98) не враховано
кошти, отримані згідно з договорами
доручення на закупівлю молока в
населення, укладеними з Відкритим
акціонерним товариством
«Дубномолоко», Відкритим акціонерним
товариством «Ковельмолоко» та
Дочірнім підприємством
«Новоград-Волинський сиркомбінат»
Відкритого акціонерного товариства
«Житомирмолоко», а враховано тільки
суми винагороди за вищевказаними
договорами, внаслідок чого СПД-ФО
ОСОБА_3 перевищено 500 тис. грн.
граничного обсягу виручки впродовж
третього кварталу 2007 року, який
дозволяє застосовувати спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності.

Крім того, судами встановлено, що
відповідно до умов договорів,
укладених між позивачем (повірений) та
ВАТ «Дубномолоко», ВАТ «Ковельмолоко»,
ДП «Новоград-Волинський
сиркомбінат» ВАТ «Житомирмолоко»
(довірителі), СПД-ФО ОСОБА_3
за винагороду зобов'язалась від імені
та за рахунок довірителів здійснювати
юридичні дії, пов'язані із заготівлею у
населення молока цільного коров'ячого
за ціною, узгодженою із сторонами, про
що вказано в протоколах до відповідних
договорів.

Кошти для здійснення заготівлі,
приймання та подальшої передачі
довірителям молока цільного
коров'ячого останніми
перераховувались повіреному на
розрахунковий рахунок.

Разом з тим, у власному обліку як
виручку (дохід) від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
СПД-ФО ОСОБА_3 відображала лише
фактично отриману від довірителів за
надання посередницьких послуг
винагороду. Інші грошові кошти, які
позивачем отримувались від
довірителів для розрахунків з
населенням за заготовлене молоко, не
обліковувались в книзі обліку доходів
і витрат СПД-ФО ОСОБА_3,
до складу винагороди за договорами
доручення не включались та в звітності
не відображались.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з якими погоджується суд касаційної
інстанції.

Відповідно до статті 1000 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Згідно із статтею 1002 ЦК України
повірений має право на плату за
виконання свого обов'язку за договором
доручення, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо в договорі
доручення не визначено розміру плати
повіреному або порядок її виплати, вона
виплачується після виконання
доручення відповідно до звичайних цін
на такі послуги.

Відповідно до статті 1 Указу № 727/98
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
суб'єктів малого
підприємництва-фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок та (або) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, кошти, отримані СПД-ФО
ОСОБА_3 на виконання умов договорів
доручення, не є її виручкою від
реалізації продукції в розумінні
положень Указу № 727/98. Обсяг виручки
платника єдиного податку (позивача у
справі), який здійснює свою діяльність
як комерційний представник за
договорами доручення, складається лише
із сум винагороди, яка в періоді, що
перевірявся, не перевищила, як
встановлено Житомирським апеляційним
адміністративним судом, визначеного
Указом № 727/98
граничного розміру. Операції з
передачі СПД-ФО ОСОБА_3 від продавців
(населення) до покупців (довірителів)
молока коров'ячого не є операціями з
реалізації позивачем товару, внаслідок
яких отримується виручка.

Статтею 5 Указу № 727/98 передбачено, що у
разі порушення вимог, встановлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

А відтак, оскільки СПД-ФО ОСОБА_3 не
перевищено встановлений Указом
№ 727/98 граничний розмір виручки (500 тис.
грн.), який дозволяє суб'єкту
господарювання застосовувати спрощену
систему оподаткування, вона не повинна
переходити на загальну систему
оподаткування та сплачувати податкові
зобов'язання, зокрема, з податку з
доходів та з податку на додану
вартість.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2011
року такою, що прийнята з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до її
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сарненської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
відхилити, а постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Костенко М.І.