Справа № 826/15767/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтіка»

до

Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 03.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, оскільки ТОВ «Балтіка» протягом перевіряємого періоду сплачувало орендну плату за користування земельними ділянками у відповідності до положень договору, укладеного між позивачем та Черкаською міською радою.

У судове засідання 03.11.2014 року з’явився представник позивача, який позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, явку свого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому, 03.11.2014 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, а також заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, оскільки рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2010 року №5-656 «Про затвердження показників грошової оцінки земель м. Черкаси», зокрема, внесено зміни щодо розміру грошової оцінки земельних ділянок, а, відтак, контролюючим органом зроблено висновок про заниження ТОВ «Балтіка» грошового зобов’язання з орендної плати за землю.

Суд у судовому засіданні 03.11.2014 року на підставі положень ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

За результатами вищезазначеної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ТОВ «Балтіка» положень п. 286.2 ст. 286 та п. 288.1, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податкового зобов’язання по орендній платі за землю до сплати в бюджет за період з 01.05.2011 року по 31.12.2013 року на загальну суму 178 206,36 грн., в тому числі: за травень-грудень 2011 року в сумі 44 551,70 грн., за 2012 рік в сумі 66 827,33 грн., за 2013 рік в сумі 66 827,33 грн.

Підставою для вказаних вище висновків, у відповідності до змісту акту перевірки, що також підтверджено у письмових заперечення відповідача, слугував встановлений контролюючим органом факт зміни розміру грошової оцінки земельних ділянок рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2010 року №5-656 «Про плату за оренду землі», копія якого наявна у матеріалах справи.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У силу положень п. «б» ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України (надалі – ЗК України), суб'єктами права власності на землю, зокрема, є громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, – на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування (ч.ч. 1 та 2 ст. 83 ЗК України).

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (п. «в» ч. 1 ст. 12 ЗК України).

При цьому, приписами ст. 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об’єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі – ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю – це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, правовідносини щодо нарахування та сплати якої врегульовано розділом XIII Податкового кодексу України.

Особливості справляння плати за землю у формі орендної плати передбачені положеннями ст. 288 ПК України.

Так, згідно п. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 ст. 288 ПК України).

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 ПК України).

У відповідності до п. 288.4 ст. 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), – 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів –чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, – 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може бути більшою граничного розміру орендної плати, ніж зазначений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (п. 288.5 ст. 288 ПК України).

З аналізу викладеного вище вбачається, що розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін у договорі оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Балтіка» є орендарем земельних ділянок на розі вул. Одеської та вул. Котовського, а також на розі вул. Горького та вул. Орджонікідзе, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів оренди землі від 01.03.2006 року, які укладено до 09.02.2055 року та якими погоджено розрахунок орендної плати за користування вищезазначеними земельними ділянками.

Водночас, у відповідності до п. 13 Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року №220 (надалі – Типовий договір оренди землі), передбачено, що розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

При цьому, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку (п. 36 Типового договору оренди землі), що також підтверджується умовами договорів оренди землі від 01.03.2006 року (п. 12.1 даних договорів).

З урахуванням викладеного вище, слід зазначити, що договір оренди землі є цивільно-правовим, а, отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов'язковість його виконання сторонами тощо. Суб'єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства. Якщо ж договір пов'язаний зі сплатою податків і, на думку суб'єкта владних повноважень, спрямований на ухилення від їх сплати, останній, за допомогою адміністративних заходів, уповноважений відновити публічний порядок.

Таким чином, суд вказує про те, що хоча зміна розміру грошової оцінки земельних ділянок рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2010 року №5-656 «Про плату за оренду землі» є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичну зміну умов договору щодо розміру орендної палати, а, відтак, і відповідного донарахування ДПІ у м. Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області суми податкового зобов'язання з орендної плати із застосуванням штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.06.2013 року (номер ЄДРСР 32532868), прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок