Справа № 2-а/485/10/14
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а/485/10/14

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції:
Квєтка І.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В, Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 08
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Снігурівської міської ради
Миколаївської області про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.03.2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Снігурівської міської ради
Миколаївської області про визнання
протиправною відмову у наданні йому
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, орієнтовною
площею 1га, за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язання надати йому дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 08
квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нову про задоволення позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання, належним чином повідомлені
про розгляд справи, не прибули сторони,
які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з інвентаризаційної
справи №4260 житловий будинок АДРЕСА_1
належав Снігурівському районному
споживчому товариству. Будинок
складається із двох відокремлених
квартир №1 та №2. 20.03.1996 року квартира №1
у вказаному будинку №14 за договором
купівлі-продажу була передана у
власність ОСОБА_3, якому за рішенням №97
від 17.04.1996 року Снігурівської міської
ради передано на праві приватної
власності присадибну ділянку площею
01га для обслуговування житла та площею
0,0350га для ведення особистого
підсобного господарства й видано
державний акт на право приватної
власності на землю. Рішенням №1 від
11.01.2013року Снігурівської міської ради
адресу двоквартирного двоповерхового
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 змінено з №14 на №14"А". З 09.12.2013
року власником іншої квартири №2 в
цьому будинку став ОСОБА_2

Як вбачається з листа Снігурівської
міської ради від 27.03.2014 року житловий
будинок по АДРЕСА_1 не перебував та не
перебуває у комунальній власності
територіальної громади м.Снігурівка.
Міська рада не приймає участі в
утриманні цього будинку та його
прибудинкової території. Інших
достовірних даних про розмір,
конфігурацію та цільове призначення
земельної ділянки під вказаним
будинком та його прибудинкової
території у Снігурівській міській раді
немає. /а.с.26/

Листом від 23.12.2013 року Снігурівська
міська рада відмовила позивачу у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення
відповідної земельної ділянки у
власність, з посиланням на те, що
відповідно до ст.42 Земельного кодексу
України дана земельна ділянка може
бути передана у власність тільки
об'єднанню співвласників (юридична
особа) даного квартирного будинку.
/а.с.8/

Разом з тим, ст.ст.1,10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" передбачено, що приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків), кімнат у
квартирах та одноквартирних будинках,
де мешкають два і більше наймачів, та
належних до них господарських споруд і
приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.)
державного житлового фонду на користь
громадян України.

Власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Для забезпечення ефективного
використання приватизованих квартир
та управління ними власники квартир
(будинків) можуть створювати
товариства або об'єднання
індивідуальних власників квартир і
будинків.

Користування закріпленою за
приватизованим будинком прибудинковою
територією здійснюється в порядку і на
умовах, передбачених Земельним
кодексом України.

Згідно статті 42 Земельного кодексу
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Тобто, норми зазначеної статті
передбачають право та можливість, а не
обов'язковість передачі земельної
ділянки безоплатно у власність тільки
створеному об'єднанню співвласників
будинку.

Статтею 42 Земельного кодексу України
передбачено, що порядок використання
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Відповідно до ч.1 ст.42 Земельного
кодексу України, об'єктом права
постійного землекористування є
земельна ділянка багатоквартирного
житлового будинку, до якої належить
земельна ділянка, на якій
безпосередньо розташований житловий
будинок та належні до нього будівлі і
споруди (ділянка під плямою забудови), а
також прибудинкова територія, що ст.1
Закону України "Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку" визначається як "територія
навколо багатоквартирного будинку,
визначена актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку".
Прибудинкова територія, зокрема,
включає проїзди та тротуари, озеленені
території, ігрові майданчики для дітей,
майданчики для відпочинку дорослого
населення, майданчики для занять
фізичною культурою; майданчики для
тимчасового зберігання автомобілів,
майданчики для господарських цілей,
майданчики для вигулювання собак тощо.

При цьому, в обов'язковому порядку,
відповідачем слід розмежовувати
правовий режим земельних ділянок під
багатоквартирними будинками та
будинками садибного типу, які
перебувають у спільній власності
кількох осіб.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування України»
виключною компетенцією сільських,
селищних, міських рад є вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно з ч.6,7 ст.118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу.

Слід зазначити, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає протиправною та
безпідставною відмову відповідача
щодо надання позивачу дозволу на
розробку проекту землеустрою з приводу
відведення земельної ділянки у
власність, з підстав можливої передачі
землі тільки об'єднанню співвласників
багатоквартирного будинку.

Оскільки, судом при вирішенні справи
помилково застосовано норми
матеріального закону, тому постанова
суду першої інстанції в порядку ст.202
КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України,
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково, постанову
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 08 квітня 2014
року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою
визнати протиправною відмову
Снігурівської міської ради
Миколаївської області у наданні ОСОБА_2
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, орієнтовною
площею 1га, за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Снігурівську міську раду
Миколаївської області повторно
розглянути, у відповідності до вимог
законодавства, заяву ОСОБА_2 щодо
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою для відведення земельної
ділянки у власність, орієнтовною
площею 1га, за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
А.В. Крусян

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
О.І. Шляхтицький