Справа № 9101/17874/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" квітня 2013 р. справа №
2а-7920/10/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Юхименка О.В.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 р. у
справі № 2а-7920/10/0870

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до державного податкового
ревізора-інспектора Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Гринь Світлани
Валентинівни (далі - відповідач-1),
державного податкового
ревізора-інспектора Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Могилевець Антона
Вікторовича (далі - відповідач-2),
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя (далі -
відповідач-3),

про визнання протиправними дій та
скасування рішень, -

встановив:

У жовтні 2010 року позивач звернувся до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просив:

- визнати незаконними дії старшого
державного податкового
ревізора-інспектора сектору контролю
за суб'єктами господарювання, що
здійснюють розрахунки у готівковій
формі відділу податкового контролю
юридичних осіб ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя Могілевець Антона
Вікторовича і головного державного
податкового ревізора-інспектора
сектору контролю за суб'єктами
господарювання, що здійснюють
розрахунки у готівковій формі відділу
податкового контролю юридичних осіб
ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя
Гринь Світлани Валентинівни по
проведенню позапланової виїзної
перевірки суб'єкта господарювання - ФОП
ОСОБА_1, що мала місце 06 травня 2010 року в
приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати незаконним акт перевірки за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій від 06.05.2010 року
№090046 (реєстраційний №0071/08/25/23/ від
06.05.2010 року);

- визнати незаконним рішення керівника
(заступника керівника) ДПІ у
Заводському районі м. Запоріжжя про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 14 травня 2010 року №;

- визнати незаконним рішення керівника
(заступника керівника) ДПІ у
Заводському районі м. Запоріжжя про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 14 травня 2010 року №

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 року
задоволено

клопотання позивача про часткову
відмову від позову та закрито
провадження у справі в частині вимог
про визнання незаконним акту перевірки
за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій від 06.05.2010
року №090046 (реєстраційний
№0071/08/25/23/ від 06.05.2010 року).

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 р.
позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій відповідача № від 14
травня 2010 року в частині застосування
санкцій за порушення пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та скасувати це
рішення в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму 3
373,10 грн., а в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
1.00 грн. (одна гривня) - залишено в силі;

- визнано протиправним та скасовано
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій відповідача №
від 14 травня 2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Відповідач-3 у судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав, просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову - про
відмову у задоволені позову.

Позивач, відповідач-1 та відповідач-2,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися, що не
перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника
відповідаяа-3, дослідивши докази,
наявні в матеріалах справи,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що 06.05.2010
р. відповідачами була проведена
перевірка позивача з питань дотримання
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, за результатами якої був
складений акт перевірки від 12.05.2010
реєстраційний № 0071/08/25/23/ від
06.05.2010 року (а.с. 41-42).

В акті перевірки відображені допущенні
позивачем порушення п.п. 1, 2, 12, 13 ст. 3, ст.
6 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» № 265/95-ВР від
06.07.1995 р. (далі - Закон № 265/95-ВР). п. 2.2 - 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні № 637
від 15.12.2004 р. (далі - Положення).

На підставі акта перевірки
відповідачем-3 було прийнято рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 14.05.2010 р., яким до
позивача застосовані санкції в розмірі
3374,10 грн. за порушення пунктів 1, 2, 12, 13
ст. 13 Закону № 265/95-ВР, а також рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 14.05.2010р., яким до
позивача застосовані санкції в розмірі
5648 грн. за порушення п. 2.2. 2.6 Положення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог, з
наступних підстав.

Згідно з пунктами 1, 2, 12, 13 ст. 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції; вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг);
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Позивач у судовому засіданні суду
першої інстанції визнав допущення ним
порушення п.п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР,
яке полягало у непроведенні
розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій на
суму 43,45 грн., за яке до нього було
застосовано штрафну санкцію,
передбачену пунктом 1 ст. 17 Закону №
265/95-ВР у п'ятикратному розмірі цієї
суми, а відтак у цій частині
оскаржуване рішення є правомірним.

У частині застосування санкцій на
підставі ст. 21 Закону № 265/95-ВР за
порушення п. 12 ст.3 Закону № 265/95-ВР
рішення від 14 травня 2010 року № є
необґрунтованим, оскільки в ньому не
зазначено конкретної, порушеної
позивачем, норми або норм чинного
законодавства, які встановлюють
порядок обліку товарних запасів на
складах та/або за місцем їх реалізації.

Відображення відповідачем-3 у
оскаржуваному рішенні факту порушення
позивачем п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР не є
достатнім обґрунтуванням наявності
підстав для застосування санкцій,
передбачених ст. 21 цього Закону,
оскільки п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР є
бланкетною нормою, яка лише зобов'язує
суб'єкта господарювання вести облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації у порядку,
встановленому законодавством, проте не
визначає цього порядку. Відтак ця норма
не може застосовуватися як самостійна
підстава для відповідальності за
здійснення реалізації товарів, які не
обліковані у встановленому порядку.

Таким чином, відповідач-3 приймаючи
рішення, яким застосував до позивача
штрафні (фінансові) санкції на підставі
ст. 21 Закону № 265/95-ВР мав окрім п. 12 ст. 3
Закону № 265/95-ВР зазначити, яку саме
норму чинного законодавства, що
визначає порядок обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, було порушено позивачем.

На час проведення перевірки жодним
нормативно-правовим актом України не
був передбачений порядок ведення
обліку товарних запасів фізичною
особою - підприємцем, тому у
відповідача-3 відсутні підстави для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за вказане

порушення.

В частині застосування до позивача
санкцій за порушення п. 13 ст. 3 Закону №
265/95-ВР на підставі ст. 22 Закону № 265/95-ВР
рішення відповідача-3 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 14
травня 2010 року № є правомірним,
оскільки норма пункту 13 ст.3 Закону №
265/95-ВР є імперативною та зобов'язує
суб'єкта господарювання забезпечити
відповідність суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка відображена у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій,
незалежно від того, що продавець (касир)
працює одночасно на двох місцях
проведення розрахунків у різних
суб'єктів господарювання.

Разом з цим, частиною першою статті 58
Конституції України встановлено, що
Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії у часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Офіційне тлумачення цій нормі надане у
рішенні Конституційного Суду України
від 09.02.1999 р. № 1-рп/99, в якому зазначено,
що частина 1 ст. 58 Конституції України
стосується людини і громадянина
(фізичної особи). При цьому ані в
мотивувальній, ані в резолютивній
частині цього рішення не міститься
застережень щодо застосування
зазначеного конституційного принципу
в залежності від статусу фізичної
особи.

З 01.01.2011 р. набрали чинності зміни,
внесені до Закону № 265/95-ВР Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України» від 02.12.2010 № 2756-VI. Відповідно
до цих змін статті 21, 22 Закону № 265/95-ВР
були виключені, а відповідно до пункту 1
ст. 17 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у таких розмірах: у разі
встановлення протягом календарного
року в ході перевірки факту: проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг): непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання: вчинене
вперше - 1 гривня; вчинене вдруге - 100
відсотків вартості проданих з
порушеннями, встановленими цим
підпунктом, товарів (послуг); за кожне
наступне вчинене порушення - у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг).

Отже, чинна на момент розгляду справи
судом першої інстанції норма пункту 1
ст. 17 Закону № 265/95-ВР є такою, що
пом'якшує відповідальність позивача, а
відтак ця норма має зворотну силу та
підлягала застосуванню судом.

Відповідач-3 не надав суду доказів щодо
наявності інших фактів порушення
позивачем вимог Закону № 265/95-ВР
протягом 2010 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення відповідача-3 від
14 травня 2010 року № підлягає
скасуванню в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3
373,10 грн.

Відповідно до рішення відповідача-3 №
від 14.05.2010 р. до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 5648 грн. за порушення
п. 2.2. 2.6 Положення на підставі ст. 1 Указу
Президента України № 436/95 від 12.06.1995 р.

В акті перевірки зазначено, що позивач
несвоєчасно оприбуткував готівкові
кошти у

повній сумі їх фактичних надходжень у
КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків РРО за період з 04.05.2010 р. по 05.05.2010
р. в сумі 1 129,60 грн.

Відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 1 Указу
Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95
передбачено застосування до суб'єктів
підприємницької діяльності фінансових
санкцій у вигляді штрафу за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне оприбуткування) у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі не
оприбуткованої суми.

Пунктом 2.6 Положення в редакції, що була
чинною на момент проведення перевірки
позивача, визначено, що уся готівка, що
надходить до каси, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися. У разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки із здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК). Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Відповідно до пункту 1.2 Положення
оприбуткуванням готівки є проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій. Книга
обліку розрахункових операцій (КОРО) -
це прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг).

Судом першої інстанції встановлено, що
висновок про порушення позивачем
пункту 2.6 Положення зроблено
відповідачем-3 на підставі того, що
позивачем не були підклеєні денні
звіти РРО на відповідній сторінці
книги.

Підклеювання фіскальних звітних чеків
на відповідних сторінках КОРО
передбачено пунктом 7.5 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом ДПА України, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за
№ 106/5297. Проте, саме лише невиконання
позивачем цього обов'язку не свідчить
про неоприбуткування коштів, оскільки,
як вбачається з книги обліку
розрахункових операцій позивача,
записи за 04.05.2010 та 05.05.2010 були зроблені
ним на підставі денних звітів РРО.
Копії денних звітів також були надані
позивачем суду першої інстанції та
долучені до матеріалів справи.

У записі КОРО (а.с. 147 - 151) за 04.05.2010 р.
відображено суму денного звіту РРО за
05.10.2010 р., а у записі за 05.10.2010
відображено суму денного звіту РРО за
04.10.2010 р., що свідчить про несвоєчасне,
але у повному обсязі оприбуткування
коштів позивачем.

Таким чином, на момент проведення
перевірки, готівка в касі позивача
станом на 05.05.2010 включно була
оприбуткована в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про порушення
позивачем порядку ведення КОРО, проте
Указом Президента України від 12.06.1995 №
436/95 відповідальність суб'єкта
господарювання за це не передбачена,
тому рішення відповідача-3 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 14.05.2010 є
протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 р. у
справі № 2а-7920/10/0870 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
О.В. Юхименко