Справа № 2а-2876/10/0370
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 рокуСправа № 2а-2876/10/0370

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача
Сарапіна М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Державного підприємства
«Волиньвугілля» до Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Волиньвугілля»
(далі - позивач, ДП «Волиньвугілля»)
звернулось з позовом до Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - відповідач,
Нововолинська ОДПІ), в якому просить
визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення від 11 жовтня 2010
року №/1, яким до позивача
застосовано штрафні санкції за
порушення граничних строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 841897,05
грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що
позивачем здійснювалась проплата
поточних зобов'язань по ПДВ, однак
відповідач неправомірно зараховував
сплачені суми у рахунок податкового
боргу, які не вказані в призначенні
платежу.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених з позовній заяві,
просив позов задовольнити.

Відповідач у поданих запереченнях
позов не визнав та зазначив, що актом
невиїзної документальної перевірки
свочасності сплати ДП «Волиньвугілля»
податку на додану вартість до бюджету
№1078/267 від 09.09.2010 року встановлено, що
платник податків зобов'язаний був
погасити суму податкового зобов'язання
згідно декларації №13427 від 21.07.2008 року в
розмірі 1683794,00 грн. до 30.07.2008 року
включно, однак фактично погашав цю суму
в період з 29.07.2010 року по 31.08.2010 року,
тобто із затримкою у 729 днів і більше.
Оскільки у позивача був наявний
податковий борг, то відповідно всі
поточні платежі зараховувались в
рахунок його погашення згідно п.п.7.7 ст.7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». За таких обставин вважає, що
податковий орган правомірно прийняв
податкове повідомлення-рішення за
порушення граничних строків сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання з ПДВ, а тому просив в
задоволенні позову відмовити.

В судових засіданнях 08.12.2010 року та
14.12.2010 року представник відповідача
підтримав подані суду заперечення та
просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за результатами
перевірки позивача по питанню
своєчасності сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань згідно поданої
звітності відповідачем складений акт
перевірки №1078/267 від 09.09.2010 року, на
підставі якого податковим органом
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 09 вересня 2010
року №/0 про застосування до
позивача штрафних санкцій за затримку
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 50 відсотків у сумі 841897,05 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржене
позивачем в адміністративному порядку,
однак рішенням про результати розгляду
первинної скарги від 11.10.2010 року
№8269/25-005 скарга ДП «Волиньвугілля»
залишена без задоволення. За
результатами розгляду скарги
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11 жовтня 2010
року №/1, в якому сума штрафної
санкції за затримку граничних строків
сплати ПДВ залишена без змін.

З розрахунку штрафних санкцій (додаток
до акту перевірки) вбачається, що сума
штрафних санкцій визначена за
несвоєчасну сплату податкового
зобов'язання з ПДВ за червень 2008 року з
терміном платежу до 30.07.2008 року згідно
декларації №13427 від 21.07.2008 року.

Правовою підставою прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
визначені норми пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (далі -
Закон №2181-ІІІ), згідно якого у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми
податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних
днів включно, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу;

- при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач 21.07.2008 року подав до
Нововолинської ОДПІ податкову
декларацію з податку на додану
вартість за червень 2008 року, у якій
розмір поточного податкового
зобов'язання становить - 1683794,00 грн.

Платіжним дорученням №596 від 08.08.2008
року підтверджується факт часткової
сплати ДП «Волиньвугілля» 158450,00 грн.
ПДВ за червень 2008 року згідно
визначеного позивачем призначення
платежу.

Разом з тим, згідно податкової
декларації з ПДВ за червень 2010 року,
поданої позивачем до Нововолинської
ОДПІ 03.08.2010 року, сума ПДВ, яка підлагає
нарахуванню до сплати в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду,
з урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду, становить 2538170,00 грн. Дане
поточне зобов'язання сплачувалось
позивачем до бюджету шляхом
перерахування коштів з банківського
рахунку підприємства відповідно до
платіжних доручень №189 від 03.08.2010 року,
№193 від 04.08.2010 року, №202 від 05.08.2010 року,
№209 від 09.08.2010 року, №212 від 09.08.2010 року,
№218 від 09.08.2010 року, №249 від 11.08.2010 року,
№251 від 11.08.2010 року, №272 від 12.08.2010 року,
№283 від 13.08.2010 року, №299 від 16.08.2010 року,
№305 від 18.08.2010 року, №336 від 18.08.2010 року,
№397 від 26.08.2010 року, №398 від 26.08.2010 року,
№431 від 30.08.2010 року, №440 від 31.08.2010 року
та №441 від 31.08.2010 року, у яких позивач
чітко визначив призначення платежу -
податок на додану вартість за червень
2010 року.

Крім того, відповідно до платіжних
доручень №122 від 29.07.2010 року та №145 від
02.08.2010 року позивачем сплачено ПДВ за
травень 2010 року, а згідно платіжного
доручення №385 від 21.08.2010 року ДП
«Волиньвугілля» сплатило штрафну
санкцію по ПДВ згідно податкового
повідомлення-рішення від 10.08.2010 року
№.

Як вбачається з додаткових пояснень
Нововолинської ОДПІ, сплачені
позивачем суми згідно вищевказаних
платіжних доручень були спрямовані
податковим органом на погашення
податкового боргу позивача за червень
2008 року та пені.

Згідно п.п.7.1.1 п.7.1 ст.7 Закону №2181-ІІІ
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 року №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції 25.03.2004 року за
№377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.5 зазначеної Інструкції Реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення
платежу відповідно до чинного
законодавства України належить
виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом №2181-ІІІ, який є спеціальним
законом з питань оподаткування і який
установлює порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

У разі недотримання платником податків
порядку та строків сплати узгодженого
податкового зобов'язання, податковий
орган не наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

Пунктом 7.7. ст.7 Закону №2181-ІІІ
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою закріплено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях. Однак вказання
стаття Закону не визначає права чи
обов'язку органу державної податкової
служби змінювати призначення платежу,
визначене у платіжному документі
платником податків, який є власником
коштів і на свій розсуд ними
розпоряджається.

За таких обставин, самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Таким чином, прийняте відповідачем
податкове повідомлення-рішення, яким
зобов'язано ДП «Волиньвугілля»
сплатити штраф у розмірі 50% погашеної
суми податкового боргу за затримку
граничних строків сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання з ПДВ за
червень 2008 року, є таким, що суперечить
вищенаведеним нормам законодавства, а
тому підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення у даній справі, суд
виходить із повноважень, визначених
частиною другою статті 162 КАС України,
де передбачено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про скасування
рішення, попередньо визнавши його
протиправним. Тому адміністративний
позов слід задовольнити частково
шляхом визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Нововолинської
ОДПІ від 11.10.2010 року №/1.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції від 11 жовтня 2010
року №/1.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 24 грудня 2010
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій