Справа № 815/6135/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6135/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Завальнюка І.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом Державного
вищого навчального закладу «Одеський
коледж економіки, права та
готельно-ресторанного бізнесу» до
Державної фінансової інспекції в
Одеській області про визнання частково
протиправними та скасування в частині
вимог про усунення виявлених ревізією
порушень фінансової дисципліни,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
протиправними п.2, п.3 в частині речення
«в іншому випадку стягнути з
відповідальних посадових осіб -
директора Коледжу ОСОБА_1 зайво
сплачені кошти у розмірі 4137,09 грн.», п. 4
вимоги ДФІ в Одеській області від 03.10.2014
р. № 15-031-23-14/9366, а також речення
«розглянути питання щодо звільнення із
займаних посад осіб, з вини яких
допущені порушення».

В обґрунтування позовних вимог
Державний вищий навчальний заклад
«Одеський коледж економіки, права та
готельно-ресторанного бізнесу» (далі -
Коледж) зазначив, що висновки
перевіряючих в акті ревізії від 19.09.2014
р. № 031/11/168, які покладені в основу
спірних пунктів оскаржуваної вимоги, є
необґрунтованими та не відповідають
фактичним обставинам. Зокрема,
висновки за результатами перевірки
дотримання постачальниками
комунальних послуг тарифів, зокрема
про неправомірне застосування тарифу
по постачанню електроенергії до
гуртожитку, обладнаного
електроплитами, є необґрунтованими.
Так, припинення оплати рахунків-фактур
за договором, укладеним із ВАТ ЕК
«Одесаобленерго» призвело б до
припинення електропостачання
гуртожитку та зриву навчального
процесу, застосування санкцій тощо. При
цьому директором вчинялися дії щодо
узгодження тарифного питання, про що в
ході ревізії ним були надані
відповідні пояснення. Крім того,
позивач не погоджується із висновками
про зайве витрачання коштів на оплату
послуг теплопостачання внаслідок
завищення обсягу теплових витрат в
тепломережі, оскільки відповідні
норми, на які посилається відповідач,
не є обов'язковими для застосування у
господарській діяльності. Крім того,
позивач зазначає, що перевіряючими не
було враховано те, що
матеріально-відповідальні особи, які
за висновками є винними у встановлених
перевіркою порушеннях, були призначені
на посади значно пізніше за відповідні
обставини, які використані для
інкримінування відповідних порушень.
Зважаючи на неправомірність спірних
пунктів вимоги, позивач звернувся за
судовим захистом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа
розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог та наявність підстав
для задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно п.2.2
Плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на ІІ квартал 2014 р. та п. 1.1.1.1
Плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Одеській області на ІІ квартал 2014 р. на
підставі направлень, виданих
начальником Державної фінансової
інспекції в Одеській області ОСОБА_2
від 26.06.2014 р. № 1262 та від 08.08.2014 р. № 1521-1523
ревізійною групою проведена планова
ревізія фінансово-господарської
діяльності Державного вищого
навчального закладу «Одеський коледж
економіки, права та
готельно-ресторанного бізнесу» за
період з 01.01.2012 р. по 30.06.2014 р., за
результатами якої складений акт від
19.09.2014 р. № 031/11/168 (а.с. 8-46).

На підставі п.7 ст.10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» ДФІ в
Одеській області висунуто вимогу щодо
усунення виявлених в ході ревізії
порушень від 03.10.2014 року № 15-031-23-14/9366.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає оскаржувані (як частково, так і
повному обсязі) пункти вищезазначеної
необґрунтованими, а позовні вимоги
підлягаючими задоволенню, у зв'язку з
наступним.

З огляду на акт ревізії, перевіркою,
серед іншого, встановлено порушення
ст.629 ЦК України, п. 1, 2 постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 10.03.1999 р.
№ 309 в редакції постанови Національної
комісії регулювання електроенергетики
України «Про зміну тарифів на
електричну енергію, що відпускається
населенню і населеним пунктам та
затвердження Змін до Порядку
застосування тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенню і населеним пунктам» від
17.03.2011 р. № 343, постанови Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання тарифів на електроенергію,
що відпускається населенню» та
постанови НКРЕ від 23.05.2014 р. № 749 «Про
внесення змін до тарифі на
електроенергію, що відпускається
населенню», умов укладених договорів
про постачання електричної енергії,
укладених із ВАТ «Енергопостачальна
компанія «Одесаобленерго» за послуги з
постачання електричної енергії
гуртожитків по завищеним тарифам, в
результаті чого зайво сплачено
вказаній енергопостачальній
організації за період з 01.01.2012 р. по
30.06.2014 р. коштів в сумі 14050,34 грн.

Згідно з п.2 вимоги від 03.10.2014 року №
15-031-23-14/9366 за дане порушення Коледжу
належить стягнути з ВАТ
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» зайво сплачені кошти
в сумі 14050,34 грн. за послуги з постачання
електричної енергії гуртожитків по
завищеним тарифам; в іншому випадку
стягнути з відповідальних посадових
осіб - директора Коледжу ОСОБА_1 та
заступника директора з
соціально-економічних питань ОСОБА_3
зайво сплачені кошти в сумі 14050,34 грн.

Відповідно до акту перевірки, ревізією
правильності проведення видатків на
оплату комунальних послуг встановлено
проведення Коледжем зайвих видатків за
період з 01.01.2012 р. по 30.06.2014 р. в сумі 14050,34
грн. (червень 2012 р. - 4830,06 грн., 2013 р. - 6701,36
грн., січень-червень 2014 р. - 2518,92 грн.).

При цьому в акті ревізії зазначено, що
документального підтвердження змін
умов договорів в частині зміни об'єктів
обліку та порядку визначення розміру
коштів, який має сплатити позивач, до
ревізії не надано.

Судом встановлено, що ВАТ
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» Південний РЕМ на
підставі договору від 09.02.2006 р. № 3578,
укладеного з Коледжем, надавало
послуги з постачання електричної
енергії до гуртожитку Коледжу від
точок обліку, розташованих за адресою
вул. Терешкова, 19.

Додатком № 10 до Договору від 09.02.2006 р. №
3578 передбачено, що до складу об'єктів
споживача (Коледжу), який живиться від
мережі Південного РЕМ, відноситься
гуртожиток. Пунктом 3 Порядку
розрахунків (для бюджетних
організацій) додатку № 5 до Договору
від 09.02.2006 р. № 3578 визначено, що розмір
коштів, яким має оплатити Споживач
(Коледж) за спожиту в розрахунковому
періоді електричну енергію
визначається на підставі поданого
Споживачем Акту про обсяги спожитої
енергії як сума добутків рівнів тарифу
відповідного класу на обсяг спожитої в
розрахунковому періоді
електроенергії.

В пп.9.1 п.9.1 Договору зазначено, що
додатки до Договору є невід'ємними
частинами та усі зміни та доповнення до
вказаного Договору оформлюються
письмово, підписуються уповноваженими
особами та скріплюються печатками обох
сторін.

З огляду на те, що документального
підтвердження внесення в
установленому Договором порядку змін
до умов договору щодо найменування
об'єктів споживання та порядку
розрахунків в частині визначення
розміру коштів, який має сплатити
Споживач, до ревізії не надано,
перевіряючі дійшли висновку про те, що
Південним РЕМ в порушення вимог ст.629 ЦК
України, п. 1, 2 постанови НКРЕ від 10.03.1999
р. № 309, Постанов № 497 та 749 з 01.01.2012 р. по
31.05.2014 р. виставлялись рахунки по тарифу
для гуртожитків у розмірі 0,2335 грн. за 1
кВт/год без урахування ПДВ, а з 01.06.2014 р.
по тарифу для гуртожитків у розмірі 0,2375
грн. за 1кВт/год без урахування ПДВ,
проти визначеного зазначеними
постановами тарифу для гуртожитків, що
розташовані в будинках, обладнаних
кухонними електроплитами у розмірі 0,1795
грн. за 1 кВт/год, а з 01.06.2014 р. у розмірі
0,1975 грн. за 1 кВт/год відповідно (без
урахування ПДВ), які сплачено Коледжем
у повному обсязі. В результаті зайві
видатки за спожиту гуртожитком
електричну енергію за період з 01.01.2012 р.
по 30.06.2014 р. склали 14050,34 грн.

При цьому зі змісту акту ревізії
вбачається, що заступником директора з
соціально-економічних питань ОСОБА_3
під час перевірки були надані
пояснення, згідно з якими в серпні 2012 р.
директором Коледжу було надіслано лист
до Південного РЕМ з проханням провести
перерахунок тарифу на електроенергію
згідно діючого законодавства,
зарахувати зайво сплачену суму у
рахунок наступних платежів Коледжу. У
відповідь Південним РЕМ в листі від
14.08.2012 р. вказано, що для розрахунків за
електроенергію, спожиту мешканцями
гуртожитку, за тарифами, яка для
гуртожитків, обладнаних кухонними
електроплитами, Коледжу необхідно
надати до Південного РЕМ проектну
документацію, згідно якої при
будівництві (реконструкції) даного
гуртожитку було передбачено
обладнання електроплитами. Проте
відповідна проектна документація
відсутня.

Вищезазначені обставини повністю
підтверджуються наданими позивачем
письмовими доказами, зокрема листом
від 18.04.2012 р. № 112, підписаного
директором Коледжу ОСОБА_1 (а.с. 67),
відповідно до якого при передачі в 1992
році технікуму «Советской торговли»
(перейменованого в подальшому в ГВУЗ
«Одеський коледж економіки, права та
готельно-ресторанного бізнесу»)
будівлі гуртожитку технікуму
«Громадського харчування» за адресою:
вул. Терешкова, 19, технічна
документація введення будівлі в
експлуатацію передана не була. У
зв'язку із цим, та беручи до уваги те, що
будівля гуртожитку по вул. Терешкової,
19 облаштована електроплитами, директор
Коледжу просив направити
представників для перерахунку тарифу.

У відповідь листом від 01.08.2012 р. №
3346, доповненим листом від 07.08.2012 р. № 3440,
ВАТ «Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго», посилаючись на ст.5
Закону України «Про архітектурну
діяльність» роз'яснило, що для зміни
тарифу необхідно надати проектну
документацію із вказівкою обладнання
гуртожитку електроплитами.

В травні 2012 р. спеціалістами Південного
РЕМ складено акт-обстеження та
встановлено наявність електроплит в
гуртожитку та буфеті. Також на вимогу
Південного РЕМ співробітниками ПАТ
«Одесагаз» 11.06.2012 р. проведено
обстеження гуртожитку, розташованого
по вул. Терешкової, 19, в ході якого
встановлено, що вказаний гуртожиток до
системи газопостачання не підключався.
У зв'язку із цим в серпні 2012 р. в листі
від 07.08.2012 р. № 95/1 директор Коледжу
ОСОБА_1 повторно просив ВАТ
«Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго» перерахувати тариф на
електроенергію, з віднесенням
сплачених за період з 2006 р. по 2012 р.
коштів в рахунок наступних платежів.

Аналогічні листу від 01.08.2012 р. № 3346
роз'яснення були надані ВАТ
«Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго» в листі від 14.08.2012 р. №
29/32-347, зокрема про те, що застосування
тарифу на електричну енергію на рівні
17,95 грн. за 1 кВт/год (без ПДВ) є
неможливим без надання підтверджуючих
документів (обладнання гуртожитку
електроплитами) та внесення
відповідних змін до договору про
постачання електроенергії зі
споживачем.

Крім того, судом встановлено, що
директор Коледжу ініціював проведення
НКРЕ обстеження гуртожитку на
наявність обладнання електроплита ми,
здійснення ВАТ «ЕК Одесаобленерго»
перерахунку електроенергії спожитої
мешканцями гуртожитку за тарифом,
визначеним п.2.3 постанови НКРЕ від
10.03.1999 р. № 309 в листі від 17.10.2012 р. № 181.

У відповідь в листі від 09.11.2012 р. №
30-15-35/387 НКРЕ повідомила, що акт
обстеження Південного РЕМ ВАТ
«Одесаобленерго» не визначає статус
гуртожитку, як такого, що обладнаний
кухонними електроплитами в
установленому порядку, оскільки таке
підтвердження можливе лише в проектній
документації. У зв'язку із цим
відповідна зміна тарифу можлива лише
після пред'явлення відповідної
проектної документації та змін у
договорі. При цьому аналогічна правова
позиція викладена в листах НКРЕ №
3319/09/17-09 від 20.05.2009 р. та № 3100/13/47-13 від
07.05.2013 р.

З урахуванням вищевикладеного,
суд не вбачає підстав для висновків
перевіряючих щодо наявності вини
матеріально-відповідальних осіб у
сплаті Коледжем послуг за постачання
електричної енергії гуртожитків по
завищеним тарифам, адже останніми
вчинялися всі можливі за даних
обставин дії щодо перегляду
встановлених у договорі тарифів. При
цьому договори укладалися значно
раніше за призначення на посади ОСОБА_1
та ОСОБА_3

Так, ОСОБА_1 призначено директором
Коледжу наказом Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України від
21.03.2012 р. № 104-к, а ОСОБА_3 призначено на
посаду директора з
соціально-економічних питань з 01.03.2014 р.
При цьому договір № 3578 укладений із ВАТ
ЕК «Одесаобленерго» 09.02.2006 р. Суд також
враховує, що в 1992 році при передачі
технікуму «Советской торговли»
будинки гуртожитку технікуму
«Общественного питания» (вул.
Терешкова, 19), технічна документація
передана не була, що фактично позбавило
Коледж можливості в подальшому
застосувати відповідний тариф для
гуртожитків, обладнаних
електроплитами.

Згідно з ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами. Відповідно до ст.
526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

З огляду на матеріали справи, укладений
Коледжем договір № 3578 діяв та
виконувалися обома сторонами в
спірному періоді. В ході судового
розгляду справи судом не встановлено
наявності претензій щодо кількості,
якості та вартості отриманої та
оплаченої енергії. При цьому під час
ревізії зазначені обставини
перевіряючими також встановлені не
були.

Невиконання Коледжем взятих на себе за
вищевказаним Договором обов'язків по
сплаті за послуги з постачання
електроенергії фактично було б
порушенням договірних відносин та
вимог чинного законодавства, у зв'язку
із чим констатація в акті ревізії про
завідомо неправомірний характер
сплачених за договором сум не
ґрунтується на приписах законодавства.

Крім того, ревізією оплати
комунальних послуг встановлено
проведення зайвих виплат в періоді з
01.01.2012 р. по 30.06.2014 р. внаслідок завищення
обсягу наданих послуг з
теплопостачання за договором
постачання теплової енергії від 01.10.2007
р. № 5425, укладеного Коледжем із КП
«Теплопостачання міста Одеси». Так, в
зазначеному періоді Коледжем
безпідставно сплачено кошти за втрати
теплової енергії у тепловій мережі в
розмірі 2,9%, які не передбачені
договором від 01.10.2007 р. № 5425 на суму 4137,09
грн.

В основу зазначеного висновку
покладено те, що відповідно до п.5.5
Договору № 5425 втрати теплової енергії
на дільницях теплових мережах, що
перебувають на балансі Коледжу, від
межі балансової належності до місця
встановлення приладів обліку по вул.
Терешкової, 19 складають 7%.

Вибірковою ревізією повноти та
правильності витрачання коштів на
послуги з теплопостачання по двом
об'єктам Коледжу: навчальний корпус -
вул. Успенська, 83, гуртожиток по вул.
Терешкової, 19 встановлено, що Коледж
сплачує за втрати теплової енергії в
розмірі 2,9%, що відображено в Звітах за
спожиту теплову енергію та рахунках на
оплату послуг теплопостачання.

Зважаючи на те, що договором № 5425 не
передбачені витрати теплової енергії
на дільницях тепломереж по вул.
Успенській, 83 в розмірі 2,9%, які сплачені
Коледжем у повному обсязі, перевіряючі
дійшли висновку про порушення
позивачем ст.2 Бюджетного кодексу
України, ст.629 ЦК України.

З огляду на акт ревізії, зазначене
порушення призвело до безпідставної
сплати коштів Коледжем за втрати
теплової енергії у тепловій мережі у
розмірі 2,9% за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2014
р. на загальну суму 4137,09 грн., у т.ч. в 2012
р. - 1354,94 грн., у 2013 р. - на суму 1746,37 грн.,
за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р. - 1035,78
грн.

Згідно з п.3 вимоги від 03.10.2014 року №
15-031-23-14/9366 за дане порушення Коледжу
належить стягнути з КП
«Теплопостачання м. Одеси» зайво
витрачених коштів на оплату теплових
витрат в тепломережі в сумі 4137,09 грн.;
привести договори про надання послуг з
теплопостачання у відповідність до
діючого законодавства; в іншому
випадку стягнути з відповідальних
посадових осіб - директора Коледжу
ОСОБА_1 та заступника директора з
соціально-економічних питань ОСОБА_3
зайво сплачені кошти в сумі 4137,09 грн.

Крім того, ревізією встановлено
порушення п.п.3.1, п.3.1.8 Норм та вказівок
по нормуванню витрат палива та
теплової енергії на опалення житлових
та громадських споруд, а також на
господарсько-побутові потреби в
Україні, затверджених наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
14.12.1993 р. (КТМ 204 України № 244-94), п.п. 6.3.64,
7.2.43, 7.7.23 Правил технічної експлуатації
теплових установок і мереж,
затверджених наказом Міністерства
палива та енергетики України від 14.02.2007
р. № 71, внаслідок завищення обсягу
теплових витрат в тепломережі на 43,79
Гкал Коледжем зайво витрачено коштів
на загальну суму 16007,69 грн.

Згідно з п.4 вимоги від 03.10.2014 року №
15-031-23-14/9366 за дане порушення Коледжу
належить провести випробування з
визначення теплових витрат у теплових
мережах за програмою, затвердженою
директором Коледжу та погодженою
технічним керівником джерела
постачання КП «Теплопостачання м.
Одеси». Врахувати, що випробування
повинні здійснюватися спеціалізованою
організацією згідно з РД 34.09.255 (МУ
34-70-080-84) Методичні вказівки по
визначенню теплових втрат у водяних і
парових теплових мережах; після
проведення випробування з визначення
теплових втрат у теплових мережах
привести у відповідність договори про
надання послуг з теплопостачання з
урахуванням отриманих результатів; в
іншому випадку стягнути з
відповідальних посадових осіб -
директора Коледжу ОСОБА_1 та заступника
директора з соціально-економічних
питань ОСОБА_3 зайво сплачені кошти в
сумі 16007,69 грн.

З огляду на акт ревізії, перевіркою
встановлено зайве витрачання коштів на
оплату послуг теплопостачання
внаслідок завищення обсягу теплових
втрат в тепломережі. Так, за
результатами розрахунку фірми
«Енергоучет», здійсненому в 2000 р.,
теплові втрати по гуртожитку (вул.
Терешкової, 19) склали 7%, які щомісячно
додаються до показників лічильника, з
урахуванням яких нараховується плата
за спожиту теплову енергію.

Як вбачається з акту ревізії,
вищезазначені висновки ґрунтуються на
положеннях КТМ 204 України 244-94 «Норми та
вказівки по нормуванню витрат палива
та теплової енергії на опалення
житлових та громадських споруд, а також
на господарсько-побутові потреби в
Україні», затверджені наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
14.12.1993 р. № 133. Крім того, відповідачем
взято до уваги вимоги п. 6.3.64, 7.7.23 Правил
від 14.02.2007 р. № 71 та факт ненадання до
ревізії документів, які б свідчили про
проведення випробувань з визначення
теплових втрат в тепломережі, у зв'язку
із чим прийнято величину вказаних
втрат в частках від відпущеної теплоти,
зокрема, при протяжності теплотраси до
300 м - 1 % за кожні 100 м теплотраси від
кількості відпущеної теплоенергії.

Вирішуючи спір, суд враховує, що КТМ 204
України 244-94, в силу 5 Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
затвердженого постановою КМУ № 731 від
28.12.1992 р., не є нормативно-правовим
актом, а є керівним технічним
матеріалом, розробленим Проектним та
науково-дослідним інститутом по
газопостачанню, теплопостачанню та
комплексному благоустрою міст і селищ
України (УкрНДІінжпроект) на
замовлення Держжитлокомунгоспу
України.

При цьому зазначені Норми можуть бути
використані для визначення відпущеної
теплової енергії теплопостачальними
організаціями лише тим споживачам, у
яких тимчасово відсутні прилади
обліку, для проведення комерційних та
інших розрахунків (п.1.1 розд. 1 КТМ 204
України 244-94).

Тобто, розробником УкрНДІінжпроект та
Держжитлокомунгоспом України
визначений диспозитивний порядок
застосування у господарській
діяльності норм та вказівок КТМ 204
України 244-94 в залежності від потреб
суб'єктів господарювання, які
виробляють або постачають теплову
енергію.

Таким чином, в разі наявності у
споживача приладу обліку положення КТМ
204 України 244-94 не застосовуються для
визначення обсягів теплової енергії.

Проведеним під час ревізії розрахунком
встановлено завищення обсягу теплових
втрат в тепломережі на 43,79 Гкал,
внаслідок чого постачальником зайво
пред'явлено до оплати в період з 01.01.2012
р. по 30.06.2014 р. рахунки на загальну суму
16007,69 грн., які оплачені Коледжем за
рахунок коштів спеціального фонду
кошторису, чим завдано збитків
установі на вказану суму. При цьому в
акті ревізії констатується, що
розрахунки за спожиту Коледжем теплову
енергію необхідно здійснювати за
фактично отриману кількість теплової
енергії, визначену за приладами обліку,
з урахуванням втрат в теплотрасі в
розмірі 1% від спожитої теплоти, як це
передбачено п.3.1.8 КТМ 204 України 244-94.

З урахуванням викладеного, беручи до
уваги диспозитивний характер порядку
застосування у господарській
діяльності норм та вказівок КТМ 204
України 244-94, останні не можуть бути
порушеними, у зв'язку із чим
відображені в акті ревізії від 19.09.2014 р.
№ 031/11/168 висновки перевіряючих щодо
завищення обсягу теплових втрат в
тепломережі не ґрунтуються на приписах
чинного законодавства, отже п.4 вимоги є
неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.2 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за судовим
рішенням, ухваленим у кримінальному
провадженні.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550
(далі - Порядок № 550).

Згідно з абз.5 п.35 Порядку № 550 виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції
контролюючого органу, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п.46 Порядку № 550 якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

У разі коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб (п.49 Порядку №
550).

Отже, встановивши, що державному
підприємству задано шкоду, інспекція
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Крім того, згідно п.50 Порядку № 550 за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; порушення перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства;
звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зі змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства.

Згідно зі статтею 130 КЗпП України,
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством.

Статтею 132 КЗпП України встановлено, що
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку. Матеріальна
відповідальність понад середній
місячний заробіток допускається лише у
випадках, зазначених у законодавстві

В силу статті 133 КЗпП України, у
відповідності з законодавством
обмежену матеріальну відповідальність
несуть: 1) працівники - за зіпсуття або
знищення через недбалість матеріалів,
напівфабрикатів, виробів (продукції), в
тому числі при їх виготовленні, - у
розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але
не більше свого середнього місячного
заробітку. В такому ж розмірі
працівники несуть матеріальну
відповідальність за зіпсуття або
знищення через недбалість
інструментів, вимірювальних приладів,
спеціального одягу та інших предметів,
виданих підприємством, установою,
організацією працівникові в
користування; 2) керівники підприємств,
установ, організацій та їх заступники,
а також керівники структурних
підрозділів на підприємствах, в
установах, організаціях та їх
заступники - у розмірі заподіяної з їх
вини шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, якщо
шкоду підприємству, установі,
організації заподіяно зайвими
грошовими виплатами, неправильною
постановкою обліку і зберігання
матеріальних, грошових чи культурних
цінностей, невжиттям необхідних
заходів до запобігання простоям,
випускові недоброякісної продукції,
розкраданню, знищенню і зіпсуттю
матеріальних, грошових чи культурних
цінностей.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
відповідно до абз.2 п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1992 р. № 14 «Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками» під
прямою дійсною шкодою, зокрема, слід
розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати. Згідно зі ст. 130 КЗпП
не одержані або списані в доход держави
прибутки з підстав, пов'язаних з
неналежним виконанням працівником
трудових обов'язків (так само як і інші
неодержані прибутки) не можуть
включатися до шкоди, яка підлягає
відшкодуванню.

Крім того, за правовою позицією Вищого
адміністративного суду України,
висловленою в ухвалі від 15.04.2014 р. по
справі № К/800/29113/13, вищезазначені
правові норми КЗпП України (ст.ст. 132, 133)
не можуть бути застосовані до даних
правовідносин.

При цьому в акті ревізії не відображено
встановлення та обґрунтування вини
матеріально-відповідальних осіб, що
свідчить про те, що всупереч Порядку №
550 дані питання під час ревізії не
досліджувалися.

Висловлені у п.2, п.3, п.4 вимоги ДФІ в
Одеській області від 03.10.2014 р. №
15-031-23-14/9366 заходи щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства піднімають питання
факту та права. Поряд із цим, відповідне
обґрунтування вказаних заходів в акті
ревізії від 19.09.2014 р. № 031/11/168 не
ґрунтується на приписах законодавства.
При цьому наявні в усіх спірних пунктах
альтернативні заходи для усунення
порушень у вигляді диспозитивного «в
іншому випадку стягнути з
відповідальних посадових зайво
сплачені кошти», з огляду на
вищевикладене не узгоджуються із
приписами чинного законодавства.

Всупереч вищенаведених правових норм,
в спірних пунктах вимоги відсутнє
посилання на норму закону
(підзаконного акту), якою передбачено
відновлення порушених, на думку
відповідача, вимог законодавства саме
у такий спосіб. Крім того, вказані
пункти вимоги не містять правової
природи спірних сум коштів. Про
недопустимість таких підходів
викладання вимог Вищий
адміністративний суд України зазначив
в ухвалі від 10.04.2014 р. по справі №
К/800/65626/13. У цьому ж рішенні суд
касаційної інстанції також зазначив,
що альтернативні вказівки не
узгоджуються з приписами
законодавства, оскільки результат
проведення стягнень не може бути
відомий заздалегідь, тоді як вимога не
може містити вказівку на дію, вчинення
якої не усуває виявлене порушення.

Вирішуючи спір, суд виходить із того, що
обґрунтування спірних пунктів вимоги
та їх методологічна основа базуються
виключно на засадах юридичного
позитивізму. Теоретико-методологічна
обмеженість мотивувальної частини
акту ревізії не дозволила органу
фінансового контролю врахувати та
належним чином оцінити укладання
спірних договорів та дій
матеріально-відповідальних осіб, дат
початку їх роботи в аспекті їх
відповідності принципу верховенства
права, який визнається і діє в Україні
(частина перша статті 8 Конституції
України).

Верховенство права, будучи одним з
основних принципів демократичного
суспільства, передбачає судовий
контроль над втручанням у право кожної
людини на свободу. Суд, здійснюючи
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує захист гарантованих
Конституцією та законами України прав
і свобод людини і громадянина, прав і
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів суспільства і держави (п. 4.1
Рішення КС України від 02.11.2004 р. N
15-рп/2004).

Правосуддя за своєю суттю визнається
таким лише за умови, що воно відповідає
вимогам справедливості і забезпечує
ефективне поновлення в правах (абзац 10
пункту 9 мотивувальної частини Рішення
КС України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003).

Одним із головних принципів
адміністративного судочинства,
відповідно до ст. 7 КАС України є
принцип верховенства права. Відповідно
до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права зобов'язує
суд надавати законам та іншим
нормативно-правовим актам тлумачення у
спосіб, який забезпечує пріоритет прав
людини при вирішенні справи.
Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Державного вищого навчального закладу
«Одеський коледж економіки, права та
готельно-ресторанного бізнесу»
обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, у зв'язку із чим
підлягають задоволенню.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС
України суд вважає за необхідне
винести постанову, яка б гарантувала
дотримання та захист прав, свобод,
інтересів особи, яка звернулась за
судовим захистом.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Державного вищого навчального закладу
«Одеський коледж економіки, права та
готельно-ресторанного бізнесу»
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
повністю п.2 та п.3 вимоги ДФІ в Одеській
області від 03.10.2014 р. № 15-031-23-14/936; п.3
вимоги ДФІ в Одеській області від 03.10.2014
р. № 15-031-23-14/936 - в частині речення «в
іншому випадку стягнути з
відповідальних посадових осіб -
директора Коледжу ОСОБА_1 та заступника
директора з соціально-економічних
питань ОСОБА_3 зайво сплачені кошти у
розмірі 4137,09 грн.»; речення «розглянути
питання щодо звільнення із займаних
посад осіб, з вини яких допущені
порушення».

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання копії
постанови апеляційної скарги.

Суддя ____________
І.В. Завальнюк