Справа № 826/14630/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2014 року 17:26 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
при секретарі судового засідання
Іконнікової О.Ю., за участю
представників: позивача -ОСОБА_1,
відповідача - Мартинчук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_3доДержавної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києвіпровизнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 30 травня 2014 року
застосування штрафних санкцій від 30
травня 2014 року № 7/26-55-17-08, -
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 22 жовтня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
23 вересня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернувся Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 30
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 30 травня 2014 року № 7/26-55-17-02,
прийнятих Державною податковою
інспекцією у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - ДПІ у Печерському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві, відповідач).
Як встановлено під час розгляду справи,
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 30
травня 2014 року № 7/26-55-17-02, яке позивач
просить визнати неправомірним та
скасувати, має наступний номер -
7/26-55-17-08.

За вказаних обставин, розгляду в даній
адміністративній справі будуть вимоги
саме щодо визнання неправомірним та
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 30
травня 2014 року № 7/26-55-17-08.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
якщо фізична особа, зареєстрована як
суб'єкт підприємницької діяльності,
вона не позбавлена можливості набувати
цивільні права та нести цивільні
обов'язки як фізична особа, а не як
фізична особа-підприємець.

За вказаних обставин, на думку
позивача, здійснюючи правочини в
якості фізичної особи з купівлі та/або
продажу власного майна в межах
цивільно-правових відносин, а не
господарських, відповідачем
неправомірно донараховані йому суми
грошових зобов'язань та неправомірно
застосовані штрафні санкції.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги, викладені в
адміністративному позові та письмових
поясненнях, повністю підтримав та
просив їх задовольнити.

ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві подала заперечення на
позовну заяву, в яких зазначає, що
висновки акта перевірки, складеного
стосовно ФОП ОСОБА_3, є обґрунтованими
та відповідають вимогам чинного
законодавства, а відтак відсутні
підстави для визнання неправомірними
та скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

В наданих запереченнях, відповідач
просить в задоволенні позовних вимог
повністю відмовити, в судовому
засіданні представник відповідача
проти задоволення адміністративного
позову заперечував.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_3)
зареєстрований Виконавчим комітетом
Ірпінської міської ради Київської
області 04.10.2002 р. за № 1003261. Місце
проживання фізичної особи-підприємця:
АДРЕСА_1 (Свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_4).

ФОП ОСОБА_3 взято на податковий облік в
органах державної податкової служби
04.10.2002 р. за № 10456, на час перевірки
суб'єкт господарювання перебував на
обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві.

До основних видів діяльності ФОП
ОСОБА_3 відноситься: 68.20 Надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна.

Як платник податку на додану вартість
ФОП ОСОБА_3 не зареєстрований.

В період з 03.04.2014 р. по 09.04.2014 р. ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
платника податків - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, виконання вимог валютного та
іншого законодавства, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., за
результатами якої складено Акт №
962/26-55-17-01/НОМЕР_3 від 16.04.2014 р. (далі - Акт
№ 962/26-55-17-01/НОМЕР_3).

В ході перевірки контролюючим органом
встановлено порушення наступних вимог:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на доходи фізичних осіб в сумі 2
151 510,25 грн., а саме:

а) в 2012 році - 708 763,12 грн.;

б) в 2013 році - 1 442 747,13 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183, п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість за 2013 рік в сумі 2 405 710,00
грн.;

- п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску ш
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що призвело де
заниження суми нарахувань по єдиному
соціальному внеску в сумі 109 487,80 грн., а
саме:

а) в 2012 році - 35 569,97 грн.;

б) в 2013 році - 73 917,89 грн.

30 травня 2014 року ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, на
підставі Акта перевірки №
962/26-55-17-01/НОМЕР_3, прийняла податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
, яким згідно з підпунктом 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 та відповідно до п.
123.1 ст. 123 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. № 2755-VI за порушення вимог п.
177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у розмірі 2 689
387,81 грн., з якої сума грошового
зобов'язання за основним платежем
складає 2 151 510,25 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 537
877,56 грн.

30 травня 2014 року ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, на
підставі Акта перевірки №
962/26-55-17-01/НОМЕР_3, прийняла податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
, яким згідно з підпунктом 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 та відповідно до п.
123.1 ст. 123 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. № 2755-VI за порушення вимог п.
181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183, п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість у
розмірі 3 007 137,50 грн., з якої сума
грошового зобов'язання за основним
платежем складає 2 405 710,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 601 427,50 грн.

30 травня 2014 року ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, на
підставі Акта перевірки №
962/26-55-17-01/НОМЕР_3, прийняла рішення №
7/26-55-17-08 про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску, яким
згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за порушення
вимог п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», за наслідками
якої донараховано 109 487,80 грн. єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, до ОСОБА_3
застосовано штрафні санкції в розмірі 7
252,90 грн. (далі Рішення № 7/26-55-17-08).

Незгода з податковими
повідомленнями-рішеннями № ,
та Рішенням № 7/26-55-17-08 від 30.05.2014 р.
обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд погоджується з
доводами Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України,
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» від 15.05.2003 р. № 755-IV
(далі - Закон № 755-IV), Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №
2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України (в
редакції, чинній в момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Як вбачається з акту перевірки,
контролюючим органом встановлено
порушення суб'єктом господарювання
приписів п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 181.1 ст. 181,
п. 183.1 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України та п. 2 ст. 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Як встановлено під час розгляду справи,
ОСОБА_3 зареєстрований фізичною
особою-підприємцем з 04.10.2002 р.

24 грудня 2007 року між Ворзельською
селищною радою (Орендодавець) та
громадянином ОСОБА_3 (Орендар) був
укладений Договір оренди землі б/н
(далі - Договір оренди землі), по умовам
якого, Орендодавець надає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку, площею 0,4699 га на
підставі рішення сімнадцятої сесії
п'ятого скликання Ворзельської
селищної ради від 02 жовтня 2007 р. за №
543-17-V для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, які знаходяться в
АДРЕСА_2.

Також, 23 вересня 2008 року між
Ворзельською селищною радою
(Орендодавець) та громадянином ОСОБА_3
(Орендар) був укладений Договір оренди
землі б/н (далі - Договір оренди землі),
по умовам якого, Орендодавець надає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку на
підставі рішення тридцятої сесії
п'ятого скликання Ворзельської
селищної ради від 10 липня 2008 р. за №
839-30-V для будівництва та обслуговування
житлової забудови, яка знаходиться в
АДРЕСА_3 (п. 1 Договору оренди землі).

Договір оренди землі зареєстрований у
Ірпінському міському відділі № 2
Київської РФ Центру ДЗК, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 23.09.2008 р. за № 12.

Відповідно до п. 2 Договору оренди землі
в оренду передається земельна ділянка
загальною площею 0,6091 га.

Договір укладено на 49 років (п. 8
Договору оренди землі).

Згідно з п. 15 Договору оренди землі
цільове призначення земельної ділянки:
для будівництва та обслуговування
житлової забудови.

23 вересня 2008 року на підставі Акта
прийому-передачі земельної ділянки б/н
Ірпінська міська рада передала, а
громадянин ОСОБА_3 прийняв в тимчасове
користування на умовах оренди терміном
на 49 років земельну ділянку площею 0,6091
га, надану для будівництва та
обслуговування житлової забудови, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 згідно
рішення тридцятої сесії п'ятого
скликання Ворзельської селищної ради
№ 839-30-V від 10 липня 2008 р.

Рішенням Виконавчого комітету
Ворзельської селищної ради від 15
жовтня 2009 року № 128 «Про надання
дозволу на будівництво групи
індивідуальних житлових будинків
зблокованого типу» громадянину ОСОБА_3
було надано дозвіл на будівництво
групи індивідуальних житлових
будинків зблокованого типу по
індивідуальному проекту загальною
площею 8 965,70 кв.м., житловою площею 2 840,20
кв.м. на орендованій земельній ділянці
площею 0,6091 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_3.

Згідно з Позитивним висновком №
183-2010/АБ комплексної державної
експертизи щодо проекту «Група
індивідуальних житлових будинків
зблокованого типу по АДРЕСА_3» від
03.11.2010 р. замовником будівництва є
громадянин ОСОБА_3. Проектом
передбачено будівництво будівлі з
восьми чотирьох-поверхових
зблокованих індивідуальних житлових
будинків з підвалами та технічними
підпіллями.

11 листопада 2010 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області гр. ОСОБА_3
було надано Дозвіл на виконання
будівельних робіт № 787/10.

Після того, як 176-квартирний житловий
будинок з вбудованими нежитловими
приміщеннями за адресою: АДРЕСА_3 був
збудований, ОСОБА_3 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області було
подано Декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації, яку 19.11.2012 р.
було зареєстровано за № КС 5.

Протягом 2012-2013 рр. громадянином ОСОБА_3
були реалізовані вищевказані квартири
та інші приміщення за адресою: АДРЕСА_3,
загальною вартістю в сумі 17 794 168,00
грн., з якої - 5 752 440,00 грн. за 2012 рік та 12
041 728,00 грн. за 2013 рік.

Як встановлено під час розгляду справи,
всі квартири було реалізовано на
підставі наявних в матеріалах справи
нотаріально завірених договорів
купівлі-продажу квартир, де продавцем
зазначено ОСОБА_3, як фізичну особу.

До всіх договорів купівлі-продажу
квартир Виконавчим комітетом
Ворзельської селищної ради Київської
області видані Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно (по кожній
проданій квартирі, кожному нежитловому
приміщенні окремо), де власником
зазначено громадянина ОСОБА_3, адреса
об'єкта: АДРЕСА_3; тип об'єкта: квартири,
нежитлові приміщення. Підставою видачі
всіх наявних в матеріалах справи
Свідоцтв про право власності на
нерухоме майно зазначено Рішення
Виконавчого комітету Ворзельської
селищної ради Київської області від
20.11.2012 р. № 429, де власником вказано
громадянина ОСОБА_3

З наведеного вбачається, що за
договорами купівлі-продажу квартир
громадянином ОСОБА_3 відчужувалися
квартири, які належали на праві
власності йому як громадянину, а не як
фізичній особі-підприємцю. Ці квартири
були частиною багатоквартирного
будинку, що був збудований на земельній
ділянці, яку було надано в оренду
ОСОБА_3 як громадянину, а не підприємцю.
Замовлення на будівництво та
Декларація про готовність об'єкта до
експлуатації також оформлялися на ім'я
ОСОБА_3 як громадянина, а не підприємця.

За вказаних обставин, вказані у
договорах купівлі-продажу квартир
квартири за адресою: АДРЕСА_3,
будувалися та відчужувалися фізичною
особою ОСОБА_3 як громадянином, а не як
фізичною особою-підприємцем, у зв'язку
із чим суд приходить до переконання про
отримання ОСОБА_3 доходів, що не
пов'язані з провадженням
підприємницької діяльності.

Відповідно до п. п. 177.1, 177.2, 177.4, 177.6 ст. 177
ПК України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

У разі якщо фізична особа - підприємець
отримує інші доходи, ніж від
провадження підприємницької
діяльності, у межах обраних ним видів
такої діяльності, такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Кодексом
для платників податку - фізичних осіб.

Приймаючи до уваги викладене вище та
встановлені під час розгляду справи
факти суд зазначає, що позивачу, як
фізичній особі-підприємцю у спірних
правовідносинах не можуть бути
визначені податкові зобов'язання зі
сплати податку на доходи фізичних осіб
за його діяльність, як фізичної особи, у
зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення № від 30
травня 2014 року не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства та
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню.

Окрім цього, як вбачається з
оскаржуваних рішень, позивачу
контролюючим органом було визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість з причин порушення
ним вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183, п. 187.1
ст. 187 ПК України.

Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі
якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Відповідно до п. 183.1 ст. 183 ПК України
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації чи прийняла
рішення про добровільну реєстрацію як
платника податку, подає до органу
державної податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву.

Приписами п. 187.1 ст. 187 ПК України
визначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

За операціями з виконання підрядних
будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

У той же час, з урахуванням
встановлених у справі обставин, через
невстановлення факту здійснення
позивачем як фізичною
особою-підприємцем підприємницької
діяльності, пов'язаної з реалізацією
нерухомості, суд приходить про
протиправність податкового
повідомлення-рішення № від 30
травня 2014 року, в зв'язку із чим воно
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню.

Стосовно висновку перевіряючого щодо
заниження суми нарахувань по єдиному
соціальному внеску, суд зазначає, що
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №
2464-VI (із змінами і доповненнями), який
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, максимальна
величина бази нарахування єдиного
внеску - максимальна сума доходу
застрахованої особи, що дорівнює
сімнадцяти розмірам прожиткового
мінімуму для працездатних осіб,
встановленого законом, на яку
нараховується єдиний внесок.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіряючий вказує на те, що
нарахування по єдиному соціальному
внеску найманого працівника фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 сплачено в
повному обсязі. Звітність по
нарахуванню подано своєчасно.
Одночасно суми валового доходу ОСОБА_3,
як фізичної особи-підприємця збільшено
на вартість реалізованого ним житла.

Втім, це ж житло, як було встановлено
вище, було реалізовано ОСОБА_3 не як
фізичною особою-підприємцем, а як
власне фізичною особою.

Фізичні особи, які реалізують житло, що
належить їм на праві приватної
власності, до переліку осіб - платників
єдиного внеску, визначених у ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
включені.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
вважає, що висновки Акту №
962/26-55-17-01/НОМЕР_3 щодо заниження
нарахування та сплати єдиного
соціального внеску в сумі 109 487,80 грн.,
ОСОБА_3, як фізичною особою-підприємцем
не ґрунтуються на фактичних
обставинах, встановлених під час
розгляду справи, а тому є
необґрунтованими.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК
України, відповідальність платника
податків у вигляді застосування
штрафних (фінансових) санкцій можлива
лише за умови вчинення ним порушень,
визначених законами з питань
оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України
передбачено, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Відтак, збільшення сум грошових
зобов'язань за платежами: податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування та податок на
додану вартість та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів),
а також застосування до позивача
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску було
здійснено відповідачем неправомірно,
що свідчить про протиправність та
необґрунтованість прийнятих ним 30
травня 2013 року податкових
повідомлень-рішень № , та
рішення про застосування штрафних
санкцій № 7/26-55-17-08, у зв'язку із чим вони
підлягають визнанню протиправними та
скасуванню.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого, вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності своїх рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за необхідне адміністративний
позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
повністю задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує на користь позивача всі
здійснені ним документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487,20 грн. з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 30 травня 2014 року № , .

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 30
травня 2014 року № 7/26-55-17-08.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 понесені ним
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят
сім гривень 20 копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 27.10.2014 р.