Справа № 466/7358/14-а
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7358/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

у складі: головуючого – судді
Зими І.Є.

при секретарі с/з
ОСОБА_1

за участю представника

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова про визнання неправомірними дій
та зобов"язання вчинити дії,-

в с т а н
о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить визнати протиправними
дії відповідача УПФУ в Шевченківському
районі м. Львова щодо відмови йому в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та зобов"язати відповідача провести
йому перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» починаючи з 1 березня 2014
року і його виплату з урахуванням
раніше проведених виплат. Відповідно
до ч. 1 ст. 256 КАС України простить
допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць. В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що останні 5 років,
до виходу у відставку, займав
адміністративну посаду: суддя -
заступник голови Військового
апеляційного суду Західного регіону (м.
Львів). Указом Президента України № 599 -
2006 від 06 липня 2006 року «Про ліквідацію
окремих військових апеляційних судів
та військових місцевих судів, внесення
змін до мережі і кількісного складу
суддів військових апеляційних та
військових місцевих судів» Військовий
апеляційний суд Західного регіону був
ліквідований. Постановою Верховної
Ради України від 30 листопада 2006 року №
406-V він був звільнений з посади судді у
відставку у зв'язку з подачею заяви про
відставку. З 25 грудня 2006 року він був
виключений із списків суддів
Військового апеляційного суду
Західного регіону України. З 01 січня 2007
року управлінням Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова йому було призначене, на
підставі статті 43 ч. 4 діючого на той час
Закону України « Про статус суддів» №
2862- XII від 15 грудня 1992 року, щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці в розмірі 90% його заробітної
плати, яка становила на грудень 2006 року
10 385,6 грн., і сума довічного утримання
склала відповідно 9 347,05 грн. В такому
розмірі довічне утримання йому
виплачується і на даний час. В
постанові Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» від 15 грудня 1992
року № 2863-ХІІ передбачалось, що в разі
зміни заробітної плати працюючих
суддів, розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати працюючого судді. З
прийняттям Верховною Радою України
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" № 2453-VII від 07 липня 2010 року
розмір оплати праці суддів збільшився.
Відповідно стало більшим і довічне
грошове утримання суддів у відставці.
Тому він звернувся 21.07.2014 року до
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова із
заявою про перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
і виплати його у збільшеному розмірі,
починаючи з 01 серпня 2014 року. При цьому
надав довідку про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
№ 243 від 15 липня 2014 року заступника
голови апеляційного суду Львівської
області, розмір якої становить 23 446,50
грн. Ця довідка видана йому апеляційним
судом Львівської області тому, що
Військовий апеляційний суд Західного
регіону був ліквідований, а
діловодство, документація, справи
ліквідованого суду за розпорядженням
голови Державної судової
адміністрації України передані до
архіву цього обласного суду. Посада
заступника голови Військового
апеляційного суду Західного регіону,
яку він займав перед виходом у
відставку, і посада заступника голови
апеляційного суду області були
рівноцінними, оскільки у відповідності
до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
судоустрій України» який нині втратив
чинність, військові апеляційні суди
входили до складу загальних судів
України і діяли як суди апеляційної
інстанції. В подальшому, у зв'язку з
прийняттям Закону України «Про
судоустрій статус суддів» № 2453-VII від 07
липня 2010 року всі військові суди, які
діяли в Україні, були ліквідовані.
Однак в проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
тримання судді у відставці
керівництвом Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова у листі-відповіді № Д-73, Д-77
від 12.08.2014 року йому було відмовлено.

В судове засідання позивач не з"явився,
в позовній заяві просив розглядати
справу за його відсутності, позов
підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні проти позову
заперечила, покликаючись на письмові
заперечення долучені до матеріалів
справи, пояснивши, що ОСОБА_3 перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова, як отримувач щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до Закону України
"Про статус суддів". Пунктом п. 1 ч. 2 ст. 92
Конституції України передбачено, що
Державний бюджет України
встановлюється виключно Законами
України. Законом України "Про Державний
Бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" внесено зміни до
постанови Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів", згідно яких
виключено норми щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці. Розміри
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці не
підлягають перерахунку у зв'язку із
зміною заробітної плати працюючих
суддів. Стаття 43 Закону України №2863-ХІІ
від 15.12.1992 року втратила чинність при
введенні в дію Закону України № 2453-VI
"Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010 року. Отримання пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
регулюється ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", якою
встановлено право призначення пенсії
за ст. 37 Закону України "Про державну
службу" або щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та його розмір. Відповідно до Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" ч. 4 ст.138 передбачено у разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок. Перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання
зазначеним Законом передбачено лише у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України. Таким чином, Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" не містить
положень про перерахунок розміру
грошового утримання суддів у відставці
у разі зміни грошового утримання
діючих суддів загальної юрисдикції.
Оскільки відсутній нормативний
документ, який регулює порядок
здійснення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, розміри щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці не підлягають перерахунку у
зв'язку зі зміною заробітної плати
працюючих суддів, тому позов є
безпідставний. Просить в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, з"ясувавши дійсні обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач – ОСОБА_3
останні 5 років, до виходу у відставку,
займав адміністративну посаду: суддя -
заступник голови Військового
апеляційного суду Західного регіону (м.
Львів). Указом Президента України № 599 -
2006 від 06 липня 2006 року «Про ліквідацію
окремих військових апеляційних судів
та військових місцевих судів, внесення
змін до мережі і кількісного складу
суддів військових апеляційних та
військових місцевих судів» Військовий
апеляційний суд Західного регіону був
ліквідований. Постановою Верховної
Ради України від 30 листопада 2006 року №
406-V він був звільнений з посади судді у
відставку у зв'язку з подачею заяви про
відставку. З 25 грудня 2006 року позивач
був виключений із списків суддів
Військового апеляційного суду
Західного регіону України. З 01 січня 2007
року управлінням Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова позивачу було призначене, на
підставі статті 43 ч. 4 діючого на той час
Закону України « Про статус суддів» №
2862- XII від 15 грудня 1992 року, щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці в розмірі 90% його заробітної
плати, яка становила на грудень 2006 року
10 385,6 грн., і сума довічного утримання
склала відповідно 9 347,05 грн.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі відсотків
грошового утримання cудді з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року страхові внески на
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Аналіз наведених положень Закону дає
підстави для висновку, що в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому законодавець не
обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Вказані норми Закону не передбачають
процентного співвідношення щорічного
довічного грошового утримання від
власного заробітку (на відміну від
пенсії у загальноприйнятому понятті), а
передбачають саме виплату від
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Виходячи з наведеного суд вважає, що
положення ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» по
суті і змісту повинні бути застосовані
до даних правовідносин, до права
позивача на отримання щомісячного
довічного грошового утримання у
процентному відношенні до грошового
утримання суддів апеляційного суду,
працюючих на відповідних посадах,
тобто на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
випадку зміни розміру грошового
утримання діючих суддів апеляційного
суду.

Також суд враховує і положення ч. 5 ст.
109 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» якою визначено, що за
суддею, звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Наведене положення закріплене у
рішеннях Конституційного суду України,
що стосується правових понять
інституту судді у відставці, поняття
щомісячного довічного грошового
утримання, принципів незалежності
суддів, що вказане конституційним
судом, зокрема, про неможливість
відміни та звуження змісту та об"єму
статусу суддів, про неможливість
звуження досягнутого рівня
незалежності суддів, про неможливість
диспропорції у матеріальному
забезпеченні судів та суддів різних
рівнів, про неможливість суттєвої
диспропорції у грошовому забезпеченні
працюючих суддів та суддів у відставці,
про неможливість відміни принципу, як
перегляд щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
заробітної плати працюючим суддям,
виходячи з її нового розміру.

В іншому випадку гарантії нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання позивачеві суттєво
звужуватимуть зміст, об"єм статусу
судді, рівень його соціального захисту,
відповідно звужуватимуть гарантії
незалежності суддів, оскільки виходячи
у відставку, суддя мав право на
перегляд розміру виплат щомісячного
довічного грошового утримання при
зміні заробітку діючого судді,
тлумачення нового закону відповідачем,
що він начебто не передбачає перегляду
щомісячного довічного грошового
утримання, протирічить змісту закону
та Конституції.

Досліджуючи правове поняття
«щомісячне довічне грошове утримання
судді», Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав, що це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу, а правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов"язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету,
діючому судді виключно з Державного
бюджету України. У цьому ж рішенні
Конституційний Суд України також
зазначив про неможливість звуження
змісту та об"єму гарантій незалежності
суддів, а відповідно, матеріального та
соціального забезпечення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач має беззаперечне право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання згідно довідок
апеляційного суду Львівської області,
які безспірно підтверджують розмір
суддівської винагороди, яку б позивач
отримував на посаді судді апеляційного
суду Львівської області згідно Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року з
01.01.2012 року, тобто, з часу виникнення
права на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання/

Суд не приймає до уваги покликання
відповідача на відсутність у нього
законодавчо встановленого обов"язку
здійснювати позивачеві перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання з покликанням на ч. 4
встановленого яку ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», з
огляду на наступне.

Положення ч. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
по-перше, врегульовує порядок
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
який є єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні та не відноситься
до суду апеляційної інстанції, суддею
якої є позивач, по-друге, ці положення
не дають підстав для висновку стосовно
заборони здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям апеляційного суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний суд України,

Як встановлено ч. 4 ст. 17 вказаного
Закону, єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується,
зокрема: єдиними засадами організації
та діяльності судів; єдиним статусом
суддів; єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням суддів
виключно з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
судді, що працюють або працювали у
системі судів загальної юрисдикції, не
повинні ставитись у менш вигідне
становище в питаннях пенсійного
забезпечення, а саме нарахування та
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
суду України.

Суд вважає, що право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
встановлено Постановою Верховної Ради
України від 24.02.1994 року «Про доповнення
Постанови Верховної Ради України» Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів». Цією Постановою
Верховної Ради України було доповнено
пункт перший попередньої Постанови
Верховної Ради України від 15.12.1992 року
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» абзацом 3,
згідно якого в разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

На підставі цієї норми Закону
Управлінням Пенсійного фонду України
було прийнято Постанову № 21-3 від 22.12.2006
року «Про затвердження порядку
призначення виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами пенсійного фонду
України», де був передбачений
спеціальний розділ «Оформлення
документів для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання».

Не дивлячись на те, що Постанова
Верховної Ради України № 4016- ХІ від
24.02.1994 року, якою було введено
перерахунок суддям у відставці
щомісячного довічного грошового
утримання, діяла до 03.08.2010 року, тобто,
до прийняття нового Закону (ч. 2 п. 4
розділу 11 «Прикінцеві положення»)
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року,
Пенсійний фонд України всупереч
вищезазначеній Постанові Верховної
Ради України, вимогам ч. 1 та 2 ст. 22
Основного Закону України (254к/96 ВР) про
те, що конституційні права і свободи
гарантуються, а держава повинна
утримуватись від прийняття будь-яких
актів, які б призводили до скасування
чи звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод, Рішенню № 5-рп/2005 від
22.09.2005 року Конституційного Суду
України , який вказав,що конституційні
права, свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод
прийняв нову Постанову № 3-1 від 25.01.2008
року «Про затвердження Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України», в якому
відсутній розділ «Оформлення
документів для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання».

Суд вважає, що Пенсійний фонд України,
як і Міністерство юстиції України є
виконавчими органами і не мають
функцій законодавчого органу і не
можуть встановлювати або скасовувати
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці.

Між тим, Пенсійний фонд України прийняв
постанову, яка суттєво звузила обсяг
діючих прав суддів у відставці на
пенсійне забезпечення, вилучивши
розділ «Оформлення документів для
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання».

Разом з тим слід зазначити, що в новій
Постанові пенсійного фонду України в
додатку № 2 про Порядок подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці органами
пенсійного фонду України зазначено про
те, що «заробітна плата, яка
враховується при призначенні і
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Виходячи з наведеного суд вважає, що із
додатку вбачається, що органи
Пенсійного фонду України здійснюють не
лише призначення і виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, але і перерахунок такої.

Крім того, в питанні про право суддів у
відставці на перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання у зв"язку зі зміною
заробітної плати діючим суддям
Конституційний Суд України зазначив в
своєму Рішенні № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року,
вказавши у п. 7 мотивувальної частини
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) абз. 2 п. 2
розділу 11 «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 8 липня 2011 року, що поширюючи дію
положень абз. 2 п. 2 розділу 11
«Прикінцеві та перехідні положення»,
як вбачається з їх змісту, на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання), залишив
незмінним зміст права на пенсію та
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, але звузив обсяг цього права та
встановив обмеження в перерахунках
передбачених законами України (пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) чим
знизив досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів.

Таким чином, зазначені положення
Закону № 3668-VI в частині поширення їх
дії на Закон № 2453-VI стосовно виплати
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів у
відставці суперечить вимогам ч. 1 ст. 126
Конституції України.

Суд вважає, що після прийняття
Конституційним судом України Рішення
№ 3-1/2013 від 03.06.2013 року виплата суддям у
відставці пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) повинна
здійснюватись із здійсненням
індексації, із застосуванням положень
ч. 2, 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI,
яка кореспондується зі ч. 3
індексації,язкове ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
проведенням інших перерахунків,
передбачених законом.

Із цього випливає, що у зв"язку зі
зміною заробітної плати діючим суддям
апеляційного суду за відповідною
посадою з січня 2012 року, позивачу, як
судді у відставці, у відповідності до
вимог ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» пенсійний
фонд України у Шевченківському районі
м. Львова забов"язаний провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання на підставі
довідок про заробітну плату за
відповідною посадою на час здійснення
перерахунку, починаючи з 01.01.2012 року,
тобто з часу виникнення права на
перерахунок.

З огляду на зазначені обставини, суд
приходить до висновку, що позов є
підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163
КАС України, суд, -

п о
с т а н о в и в :

Позов задовольнити. Визнати
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова від
12.08.2014 року у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_3,
виходячи з грошового утримання судді,
працюючого на відповідній посаді.

Зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_3
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» з 1
січня 2012 року на підставі довідок
апеляційного суду Львівської області
про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та здійснити його виплату з
урахуванням раніше проведених виплат.

Рішення суду у межах суми платежу за
один місяць допустити до негайного
виконання.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана протягом 10 днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Шевченківський районний суд м.
Львова.

Суддя ОСОБА_4