Справа № 826/12852/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Кузьменко А.І.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Державної казначейської служби
України на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01 жовтня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом Державної
казначейської служби України до
Державної виконавчої служби України
про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Державна казначейська служба України
(далі по тексту - позивач, ДКС України)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України (далі по
тексту - відповідач, ДВС України) про
скасування постанови про накладення
штрафу від 11 серпня 2014 року, винесеної в
рамках виконавчого провадження №40654763.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01 жовтня 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 листопада 2013 року на адресу
відповідача надійшла заява Публічного
акціонерного товариства «Галичфарм»
про відкриття виконавчого провадження,
в якій містилось прохання прийняти до
провадження виконавчий лист Окружного
адміністративного суду міста Києва,
виданий 02 квітня 2013 року на примусове
виконання постанови від 15 липня 2011 року
по справі №2а-11641/10/2670 за позовом АТ
«Галичфарм» до Міністерства охорони
здоров'я України, Державного
казначейства України про зобов'язання
перерахувати кошти як компенсацію
додаткових витрат в частині
зобов'язання Державного казначейства
України компенсувати Акціонерному
товариству відкритого типу
«Галичфарм» кошти у розмірі 2669001,37 грн.
компенсації додаткових витрат
виробника лікарських засобів,
пов'язаних із змінами ставки акцизного
збору на спирт, шляхом перерахування
цієї суми на поточний рахунок АТ
«Галичфарм».

Також, до заяви було додано оригінал
зазначеного виконавчого листа та
ухвала Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 липня 2013 року про
заміну сторони виконавчого
провадження.

За результатами вивчення зазначених
документів 12 листопада 2013 року
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та визначено
боржнику 7-дений строк з моменту
винесення (отримання) постанови для
самостійного виконання рішення суду.

У зв'язку з невиконанням рішення суду
станом на 03 березня 2014 року, державним
виконавцем складено та направлено
позивачу вимогу №13-0-34-5500/8-196/15, якою
зобов'язано ДКС України виконати
рішення суду та негайно надати
інформацію про виконання.

Також, 03 березня 2014 року на підставі
статті 28 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн.

У зв'язку з невиконаннями рішення суду,
постановою від 29 травня 2014 року на
боржника накладено штраф у розмірі 680,00
грн. та 30 травня 2014 року повторно
направлено вимогу, якою зобов'язано
виконати в повному обсязі рішення суду
та негайно надати інформацію про
виконання.

Не вчинення боржником жодних дій,
спрямованих на виконання рішення суду,
стало підставою для винесення 11 серпня
2014 року постанови про накладення штраф
у розмірі 1360,00 грн.

Позивач не погоджуючись з вказаною
постановою, звернувся до суду про її
скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

У відповідності до ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території
України».

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
р. № 606-XIV (надалі за текстом - «Закон №
606-XIV»).

За змістом статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначено
перелік документів, що підлягають
виконанню Державною виконавчою
службою, до яких належать і виконавчі
листи, що видаються судами.

Відповідно до частини другої статті 17
Закону № 606-XIV державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 606-XIV
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
№ 606-XIV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

За приписами статті 75 Закону № 606-XIV
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606-XIV встановлено, що
у разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає
можливість зробити висновок, що при
вирішенні питання про
відповідальність за невиконання
рішення державний виконавець повинен
пересвідчитись у відсутності
об'єктивних причин, що перешкоджають
його виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для винесення оскаржуваної
постанови про накладення штрафу у
розмірі 1360,00 грн. стало невиконання з
боку боржника вимоги державного
виконавця від 30 травня 2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
також вважає посилання позивача на те,
що він позбавлений можливості
здійснювати платежі без платіжних
доручень розпорядників та одержувачів
бюджетних коштів, оскільки як
вбачається з резолютивної частини
постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 липня 2011 року,
Державну казначейську службу України
зобов'язано компенсувати Акціонерному
товариству відкритого типу
«Галичфарм» кошти у розмірі 2699001,37 грн.
компенсації додаткових витрат
виробника лікарських засобів,
пов'язаних із зміною ставки акцизного
збору на спирт, шляхом перерахування
цієї суми на поточний рахунок АТ
«Галичфарм», відкритий в АТ «Банк
«Фінанси та Кредит», №0601, МФО 300131.
Проте, станом на дату винесення
відповідачем постанови про накладення
штрафу, тобто 11 серпня 2014 року, судове
рішення Державної казначейської
служби України залишається
невиконаним. Крім того, позивачем не
надано доказів на підтвердження
вчинення дій з метою виконання рішення
суду.

Слід також зазначити, що будь-яких дій з
боку позивача на виконання рішення
суду вчинено не було так само як не було
повідомлено відповідача про поважні
причини, які зумовлюють неможливість
такого виконання.

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби України -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 жовтня 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.