Справа № 826/11517/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
позивача - Театрально-концертного
закладу культури «Київський
академічний театр українського
фольклору «Берегиня» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом
Театрально-концертного закладу
культури «Київський академічний театр
українського фольклору «Берегиня» до
Державної фінансової інспекції у м.
Києві, Заступника начальника Державної
фінансової інспекції в м. Києві
Єфименко С.М. про визнання дій та вимоги
протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції у м. Києві,
Заступника начальника Державної
фінансової інспекції в м. Києві
Єфименко С.М. про визнання дій та вимоги
протиправними.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
серпня 2014 року у задоволенні позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, а саме: визнати протиправною та
скасувати в частині пункту 6 та пункту 7
вимогу Державної фінансової інспекції
в м. Києві до Театрально-концертного
закладу культури «Київський
академічний театр українського
фольклору «Берегиня», що викладена в
листі від 04 березня 2014 року № 26-04-14-14/2886.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі акту ревізії відповідачем
винесено вимогу від 04.03.2014 №26-04-14-14/2886
«про усунення порушень, виявлених
ревізією», якою: пунктом 6 вимагається
відшкодування збитків в сумі 204308,58 грн..
в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166
Цивільного кодексу України та
повернути до бюджету міста Києва;
пунктом 7 вимагається відшкодування
збитків в сумі 3042 грн. в порядку
визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України та повернути до
бюджету міста Києва.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК шкода завдана
внаслідок не усунення загрози життю,
здоров'ю, майну фізичної особи або
майну юридичної особи, відшкодовується
відповідно до цього Кодексу.

Згідно вимог «Про впорядкування умов
оплати праці працівників культури на
основі Єдиної тарифної сітки» від
18.10.2005 №745 передбачено, що
преміювання керівників установ,
закладів та організацій культури,
їх заступників, встановлення їм
надбавок та доплат до посадових
окладів, надання матеріальної
допомоги здійснюються за рішенням
органу вищого рівня у межах наявних
коштів на оплату праці.

Також, розділом IV «Оплата праці»
Колективного договору на 2010-2013,
зареєстрованого Дніпровською районною
у м. Києві державною адміністрацією від
25.06.2010 №2005 передбачено, що встановлення
керівникам, їх заступникам надбавок та
доплат до посадових окладів, надання
матеріальної допомоги здійснюється за
рішенням органу вищого рівня у межах
наявних коштів на оплату праці.
Підставою для нарахування,
встановлення надбавок та надання
матеріальної допомоги керівникам та їх
заступникам є наказ Головного
управління (Наказ від 18.10.2005 №745
Міністерства культури і туризму
України «Про впорядкування умов оплати
праці працівників культури на основі
Єдиної тарифної сітки»)».

Відповідно п. 3.2 Контракту від 02.12.2010,
укладеного Головним управлінням
культури виконавчого органу Київради
(КМДА), в особі начальника Головного
управління Зоріної СІ. та громадянином
ОСОБА_4, визначено, що директору
додатково встановлюються надбавки за
складність та напруженість у роботі у
розмірі до 50% посадового окладу.

Пунктом 11 Положення про порядок
укладання контракту з керівником
підприємства, що є у державній
власності, при прийнятті на роботу,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 19.03.1993 № 203
визначено, що умови оплати праці
керівника підприємства визначаються у
контракті й повинні встановлюватися у
прямій залежності від результатів
виробничо-господарської діяльності
підприємства, а також можуть бути
визначені умови підвищення або
зниження обумовленого розміру оплати
праці, встановлення надбавок, премій,
винагород за підсумками роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 01.01.2011 по 31.12.2013 надбавки
директору Театру встановлювалися лише
на період з 01.06.2011 по 31.12.2011 (наказ від
20.06.2011 № 146) та на березень 2012 року (наказ
від 14.03.2012 № 71).

Крім того, оплата здійснена за
рахунок коштів загального фонду
місцевого бюджету по КФКВ 110102
«Театральна діяльність» за КЕКВ 1310 (з
2013 року - КЕКВ 2610) «Субсидії та
поточні трансферти підприємствам
установам, організаціям)» на загальну
суму 204308,58 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що підстав для
нарахування надбавки директору
Театру в період з 01.01.2011 по 31.05.2011, з
01.01.2012 по 29.02.2012 та з 01.04.2012 по 31.12.2013 не
було, чим завдано матеріальної шкоди на
загальну суму 204308,58 гривень, що
свідчить про обґрунтованість,
прийнятого відповідачем п. 6 оскарженої
вимоги.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, вибірковою ревізією
правильності призначення додаткової
відпустки (в зв'язку з навчанням)
проведеною за період з 01.01.2011 по 31.12.2012
по окремих працівниках Театру (артисту
вокалісту І категорії ОСОБА_5, старшому
адміністратору ОСОБА_12, касиру ОСОБА_6,
артисту балету І категорії ОСОБА_7,
артист балету вищої категорії ОСОБА_8,
диригента вищої категорії ОСОБА_9,
провідний економіст ОСОБА_10,
артист-вокаліст І категорії ОСОБА_11)
шляхом співставлення розпорядчих
документів по Театру, довідок-викликів
на сесію, табелів обліку використання
робочого часу, розрахункових листків
встановлено, що ОСОБА_9 студенту V курсу
Київського національного університету
культури і мистецтв заочної форми
навчання (працював на посаді диригента
вищої категорії) протягом 2011 - 2012
навчального року надано додаткові
оплачувані відпустки загальної
тривалості 71 календарний день
(наказами від 21.09.2011 №92-к терміном на 25
кал. днів з 26.09.2011 по 20.10.2011; від 07.02.2012
№17-к терміном на 25 кал. днів з 13.02.2012 по
09.03.2012; від 12.03.2012 №27-к терміном на 21 кал.
днів з 12.03.2012 по 01.04.2012), та відповідно, в
березні-квітні 2012 року зайво оплачено 21
календарних днів додаткової відпустки.

Відповідно до ст. 216 Кодексу законів про
працю України працівникам, які успішно
навчаються без відриву від виробництва
у вищих навчальних закладах з
вечірньою та заочною формами навчання,
надаються додаткові оплачувані
відпустки: Працівникам, які успішно
навчаються без відриву від виробництва
у вищих навчальних закладах з
вечірньою та заочною формами навчання,
надаються додаткові оплачувані
відпустки: 1) на період настановних
занять, виконання лабораторних робіт,
складання заліків та іспитів для тих,
хто навчається на першому та другому
курсах у вищих навчальних закладах:
першого та другого рівнів акредитації
з вечірньою формою навчання - 10
календарних днів, третього та
четвертого рівнів акредитації з
вечірньою формою навчання - 20
календарних днів, незалежно від рівня
акредитації з заочною формою навчання -
30 календарних днів;2) на період
настановних занять, виконання
лабораторних робіт, складання заліків
та іспитів для тих, хто навчається на
третьому і наступних курсах у вищих
навчальних закладах: першого та
другого рівнів акредитації з вечірньою
формою навчання - 20 календарних днів,
третього та четвертого рівнів
акредитації з вечірньою формою
навчання - 30 календарних днів,
незалежно від рівня акредитації з
заочною формою навчання - 40 календарних
днів; 3) на період складання державних
іспитів у вищих навчальних закладах
незалежно від рівня акредитації - 30
календарних днів; 4) на період
підготовки та захисту дипломного
проекту (роботи) студентам, які
навчаються у вищих навчальних закладах
з вечірньою та заочною формами
навчання першого та другого рівнів
акредитації, - два місяці, а у вищих
навчальних закладах третього і
четвертого рівнів акредитації - чотири
місяці.

Аналогічні норми закріплено ст. 15
Закону України «про відпустки».

Відповідно до п. 3.12.3.1 Положення про
організацію навчального процесу у
вищих навчальних закладах,
затвердженого Міністерством освіти
України від 02.06.1993 №161 (зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 23
листопада 1993 року за №173) зазначено, що
державна атестація студента
здійснюється державною екзаменаційною
(кваліфікаційною) комісією після
завершення навчання на певному
освітньому (кваліфікаційному) рівні
або його етапі з метою встановлення
фактичної відповідності рівня
освітньої (кваліфікаційної) підготовки
вимогам освітньої (кваліфікаційної)
характеристики.

Державна комісія перевіряє
науково-теоретичну та практичну
підготовку випускників, вирішує
питання про присвоєння їм відповідного
освітнього рівня (кваліфікації),
видання державного документа про
освіту кваліфікацію), опрацьовує
пропозиції щодо поліпшення якості
освітньо-професійної підготовки
спеціалістів у вищому навчальному
закладі.

Нормативними та законодавчими актами,
що регламентують порядок надання
додаткових оплачуваних відпусток, які
були прийняті після затвердження
Положення про організацію навчального
процесу у вищих навчальних закладах,
затвердженого Міністерством освіти
України від 02.06.1993 №161 (ст.15 Закону
України «Про відпустки» від 15.11.1996
№504/96-ВР, ст.216 Кодексу законів про працю
від 10.12.1971 №322-УШ, Порядок, тривалість та
умови надання щорічних відпусток
працівникам, які навчаються у вищих
навчальних закладах з вечірньою та
заочною формами навчання, де
навчальний процес має свої
особливості, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 28.06.1997
№634) не визначено вид додаткової
оплачуваної відпустки, а саме на
складання державної атестації та
відповідно її тривалість надання.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про порушення позивачем норм
ст. 216 Кодексу законів про працю та ст. 15
Закону України «Про відпустки» абз. «а»
п. 1 Порядку, тривалості та умов надання
щорічних відпусток працівникам, які
навчаються у вищих навчальних закладах
з вечірньою, заочною формами навчання,
де навчальний процес має свої
особливості, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.16.1997
№63, що свідчить про обґрунтованість,
прийнятого відповідачем п. 7 оскарженої
вимоги.

Щодо твердження апелянта, що акт
не є правовим документом, то колегія
суддів звертає увагу на те, що загальне
поняття акта ревізії наведено у п. 3
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006р. № 550,
згідно з яким акт - це документ, який
складається посадовими особами
контролюючого органу, що проводили
ревізію, фіксує факт її проведення та
результати.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що п. 24 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»,
яким передбачалося оскарження акту
ревізії у порядку адміністративного
судочинства, виключено, згідно з
постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
14.02.2014 року № 2.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що
адміністративний позов позивача є
необгрунтованим, а висновки суду
першої інстанції не спростовуються
доводами апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника
позивача - Театрально-концертного
закладу культури «Київський
академічний театр українського
фольклору «Берегиня»- залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
І.Л. Желтобрюх

О.О.
Шостак

Ухвалу складено у повному обсязі 21.11.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.