Справа № 820/18199/14
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 листопада 2014 р.
Справа № 820/18199/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання -
Малишевої І.М.,

за участю: представника відповідача-
Чистякової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в м. Харкові про стягнення
заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові, в якому просить суд стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в м. Харкові (61001, м.Харків,
пр.Гагаріна, 1, код 38774663) на користь
управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова (61170,
м.Харків, вул. Блюхера, 22Б, код 22682655)
витрати на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне проживання
в Україну за період липень-серпень 2014
року на загальну суму 1928,25 (одна тисяча
дев'ятсот двадцять вісім гривень 25 коп.)

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова здійснювало виплату пенсій
громадянам , які стали інвалідами
внаслідок нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР. Матеріалами пенсійних
справ зазначених громадян
підтверджено, що трудове каліцтво та
професійне захворювання з ними сталося
в період роботи на території СРСР, а
пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання останнім були призначені
відділами соціального забезпечення в
період до 01.04.2001 року. За період
липень-серпень 2014 року витрати з
виплати та доставки пенсій цим особам
склали 1928,25, але відшкодовані
відповідачем не були.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином. Через
канцелярію суду надав клопотання в
якому просив слухати справу за його
відсутності, також зазначив що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на доводи
та обґрунтування, викладені в
письмовому запереченні на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи представників
позивача та відповідача, встановив
наступне.

Відповідно до ст.1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.4 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Статтею 12 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.25 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, за
пенсійним страхуванням надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, за страхуванням
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до п.г, д ч.1 ст. 21
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання , які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку:
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні: пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Таким чином, оскільки пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тобто тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Суд не приймає посилання відповідача
про те, що він є неналежним
відповідачем у справі через те, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду виходячи з
наступного.

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.04.2003 року
№5-4/4 (далі - Порядок №5-4/4) визначено
механізм погодження та відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з п. 7 Порядку №5-4/4 Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Крім того, Порядок №5-4/4 розрахований
на відсутність спору, оскільки у разі
відсутності згоди на прийняття до
заліку відповідних сум витрат, вимоги
про відшкодування вказаних сум мають
вирішуватися в судовому порядку шляхом
пред'явлення позову про стягнення
оспорюваних сум.

У той же час ст.16 Закону України
"Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання , які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV визначено, що безпосереднє
управління Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
здійснюють його правління та виконавча
дирекція.

Відповідно до ст. 18 Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання , які
спричинили втрату працездатності" від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV виконавча
дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків є
постійно діючим виконавчим органом
правління Фонду.

Виконавча дирекція є підзвітною
правлінню Фонду, проводить свою
діяльність від імені Фонду у межах та в
порядку, що визначаються його статутом
і Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконання рішень правління
Фонду.

Робочими органами виконавчої
дирекції Фонду є її управління в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до ст. 7 Положення про
Пенсійний фонду України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 384/2011 Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Таким чином, відповідач є належним
відповідачем у справі.

Згідно з п.5 ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсій, по яким виник спір.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Доводи Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Харкові про поширення на спірні
відносини положень Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
підписаної 9 вересня 1994 року між
частиною держав колишнього СРСР, суд
вважає необґрунтованими виходячи з
наступного.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті,
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті. Роботодавець, відповідальний
за завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту процитованої норми слідує, що
вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору у цій справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

З наведеного слідує, що страховиком,
який має виплачувати пенсію по
інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Зазначене узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постановах від 20.03.2007
(номери у Єдиному державному реєстрі
судових рішень 669173 та 662742) та в
постанові від 05.12.2011 (номер у Єдиному
державному реєстрі судових рішень
20533655).

Починаючи з січня по червень 2014 року
між Управлінням Пенсійного Фонду
України в Московському районі м.
Харкова та Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові підписані Акти щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В актах позивачем вказано, що ним
підготовлено списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, з липня по серпень 2014
року у кількості 185 осіб.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в м. Харкові перевірено та
прийнято до заліку список осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, з липня по серпень 2014
року у кількості 185 осіб.

Судом встановлено, під час судового
засідання, що Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові не прийнята до заліку сума ,
яка підлягає відшкодуванню у розмірі
1928,25 грн. , через не врахування сум
витрат на виплату пенсій громадянам
держав - учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну, а саме: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7. Зазначене також
підтверджується таблицями
розбіжностей до актів щомісячних
звірок, які містяться в матеріалах
справи (а.с.8-13).

З матеріалів справи судом встановлено,
що професійне захворювання
вищезазначених осіб сталося в період
роботи на території СРСР, а пенсії були
призначені відділами соціального
забезпечення в період до 01.04.2001 року,
але відповідачем відповідні суми не
відшкодовані позивачу відповідно до
актів звірок за липень - серпень 2014 року
у розмірі 1928,25 грн. у той час, коли
відповідна сума пенсій по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР
виплачена позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.4 ст.94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа судові
витрати з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в м. Харкові про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, 1,
код 38774663) на користь управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова (61170, м.
Харків, вул. Блюхера, 22Б, код 22682655)
витрати на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне проживання
в Україну за період липень-серпень 2014
року на загальну суму 1928,25 (одна тисяча
дев'ятсот двадцять вісім гривень 25
коп.)

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 21 листопада 2014 року.

Суддя
Нуруллаєв
І.С.