Справа № 2а-291/12/1370
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 листопада 2014 року м.
Київ В/800/4956/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючого:Вербицької О.В.
Суддів: Борисенко І.В. Кошіля В.В.
Моторного О.А. Муравйова
О.В.перевіривши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВЕЕМ-Будсервіс»

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 02.10.2014 р.

у справі № 51906/12/9104

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕЕМ-Будсервіс»

до Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВЕЕМ-Будсервіс»
подало заяву про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.10.2014 р. у справі № 51906/12/9104 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕЕМ-Будсервіс» до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова про
скасування податкового
повідомлення-рішення, з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що, на думку
заявника, призвело до ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до ст. 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 року №2453-VІ
«Про судоустрій і статус суддів»),
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
1711 цього Кодексу.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.10.2014 р. заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від
21.08.2014 р. №813/4145/13-а, від 22.10.2014 р.
№816/6451/13-а та постанову Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2014 р. , в яких, на його думку, норми
матеріального права застосовані
інакше, ніж у даній справі.

Колегія суддів вважає за потрібне
зазначити, що у справі 51906/12/9104 висновки
суду касаційної інстанції ґрунтуються
на тому, що первинні документами не є
належними та достатніми для
підтверджено права позивача на
формування податкового кредиту.

Водночас у наданій для порівняння
ухвалах та постанові Вищого
адміністративного суду України суд
виходив із того, що первинними
документами підтверджено право
позивача на формування податкового
кредиту.

У відповідності до п. 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 року № 2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» подібність правовідносин
означає, зокрема, тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин).
Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки з
доданої до заяви копії ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.10.2014 р., про перегляд якої ставиться
питання, та рішень Вищого
адміністративного суду України, на які
посилається заявник, не вбачається
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права, при
вирішенні спору у подібних
правовідносинах. Правовідносини між
сторонами у справах, за якими ухвалені
вказані вище судові рішення, виникли з
різних відмінних між собою обставин,
яким надавалася правова оцінка, тобто
такі правовідносини не є подібними, в
яких ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю «ВЕЕМ-Будсервіс» у
допуску справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
02.10.2014 р.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Вербицька Судді І.В.
Борисенко В.В. Кошіль О.А. Моторний
О.В. Муравйов