Справа № 366/625/14-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Тетервак
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Іванківського районного
суду Київської області від 21 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Іванівської селищної
ради, третя особа ТОВ «Біогазенерго»
про скасування рішення суб'єкта
владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 21 травня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 10.10.2013 року на сесії
Іванківської селищної ради було
прийнято два рішення: рішення №VІ-52-2608
«Про затвердження проекту землеустрою
щодо зміни цільового призначення
земельних ділянок з земель примусового
використання під землі розміщення
будівництва, експлуатації та
обслуговування будівель і споруд
об'єктів енергогенеруючих підприємств,
установ і організацій, які знаходяться
у власності ТОВ «Біогазенерго» на
території Іванківської селищної ради
Київської області», та рішення № VІ-52-2607
від 10.10.2013 року «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок цільове призначення
яких змінюється ТОВ «Біогазенерго» для
розміщення, будівництва, експлуатації
та обслуговування будівель і споруд
енергогенеруючих підприємств,установ
і організацій, які знаходяться на
території Іванківської селищної ради
Київської області».

Вважаючи вказані рішення
протиправними, такими, що прийняті з
порішенням вимог чинного
законодавства, позивач звернувся до
суду із адміністративним позовом, в
якому просив суд їх скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги позивача є
необґрунтованими, оскільки останній не
надав жодних належних доказів якіб
підтвердили його посилання (викладені
у позовних вимогах), зокрема: яким чином
оскаржувані рішення Іванівської
селищної ради порушило його права, який
саме порядок порушив відповідач при
прийнятті оскаржуваних рішень, яким
чино третя особа негативно впливає на
навколишнє середовище. Всі ці
обставини стали підставою для відмови
в звдоволені позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», місцеве самоврядування
здійснюється територіальними
громадами сіл, селищ, міст як
безпосередньо, так і через сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи, а також через районні та
обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч.1 ст. 25 вказаного Закону,
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в України» встановлено,
що рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень (ч. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 зазначеного
Закону, рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом. При
встановленні результатів голосування
до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається
сільський, селищний, міський голова,
якщо він бере участь у пленарному
засіданні ради, і враховується його
голос.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
виконавчий комітет ради попередньо
розглядає проекти місцевих програм
соціально-економічного і культурного
розвитку, цільових програм з інших
питань, місцевого бюджету, проекти
рішень з інших питань, що вносяться на
розгляд відповідної ради

Відповідно до приписів ст.20 ЗК України
зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення. Зміна
цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
приватної власності провадиться щодо
земельних ділянок, розташованих у
межах населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється в порядку,
встановленому законом. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки погоджується в порядку,
встановленому статтею 1861 цього
Кодексу. Орган місцевого
самоврядування у місячний строк з дня
отримання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
погодженого в порядку, встановленому
статтею 1861 цього Кодексу, приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та зміну її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
землеустрій» проект землеустрою - це
сукупність нормативно-правових,
економічних, технічних документів щодо
обґрунтування заходів з використання
та охорони земель, які передбачається
здійснити протягом 5 - 10 і більше років.
А землеустрій - це сукупність
соціально-економічних та екологічних
заходів, спрямованих на регулювання
земельних відносин та раціональну
організацію території
адміністративно-територіальних
одиниць, суб'єктів господарювання, що
здійснюються під впливом
суспільно-виробничих відносин і
розвитку продуктивних сил.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що порядок зміни
цільового призначення земельних
ділянок під час прийняття Оскаржуваних
постанов не порушувався, сукупність
документів в затверджених проектах
землеустрою містить в собі повний
обсяг заходів, спрямованих на
регулювання земельних відносин в смт.
Іванків, а отже доводи апелянта про
порушення відповідачем порядку зміни
цільового призначення є спростованими.

В судовому засіданні, під час розгляду
даної справи апеляційним судом,
апелянт зазначив, що оскаржувані
рішення дали змогу ТОВ «Біогазенерго»
продовжити будівництво екологічно
небезпечного об'єкту в смт. Іванків.

Колегія суддів вважає такі висновки є
необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судовими рішеннями по справі № 366/667/13-а
(наявні в матеріалах справи а.с. 124-135)
встановлено, що надання дозволів на
будівництво та введення в експлуатацію
об'єктів будівництва, в тому числі
теплової електростанції, здійснює
Держархбудінспекція України, яка є
органом виконавчої лади, а до
повноважень Іванківської селищної
ради відноситься затвердження
відповідно до законодавства місцевих
програм, генеральних планів
відповідних населених пунктів, планів
зонування території, а за відсутності
затверджених в установленому законом
порядку планів зонування території -
детальних планів територій, тобто
надання згоди лише на розміщення
певного об'єкта (ст. 12 Закону України
«Про основи містобудування»).

Відповідно до ст. 72 КАС обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відтак, Іванківська селищна рада не
наділена повноваженнями відносно
надання дозволів на будівництво,
введення в експлуатацію, тобто
повноважень щодо перевірки законності
будівництва, зокрема і будівництва ТЕС.

Отже, судова колегія приходить до
висновку, що Іванківська селищна рада,
ніяк не може давати дозвіл на
продовження будівництва теплової
електростанції.

Більше того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що ст.. 12 Закону
України «Про екологічну експертизу»
встановлено, що в Україні здійснюються
державна, громадська та інші
екологічні експертизи. Висновки
державної екологічної експертизи є
обов'язковими для виконання. Висновки
інших форм екологічної експертизи
мають рекомендаційний характер.

Відповідно до висновку Державної
екологічної експертизи вих. № 08-10/631 від
19.03.2013 року електростанція є
екологічно безпечним об'єктом, вплив її
на повітряне середовище, водне
середовище, ґрунти, рослинний світ,
соціальне середовище, техногенне
середовище є впливом в межах
дозволених рівнів. Схвалено розділ
«Оцінка впливу на навколишнє
середовище» проекту «Теплова
електростанція потужністю 18 МВТ з
використання біопалива в смт. Іванків».
Отже, електростанція є екологічно
безпечним об'єктом, а цей висновок є
обов'язковим.

Крім того, проведена експертиза
Державною інспекцією ядерного
регулювання № 17-20 2610 датований 12.04.2013
року.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну інспекцію ядерного
регулювання України, затвердженого
указом Президента України від 06.04.2011
року за № 403/2011, Державна інспекція
ядерного регулювання України
(Держатомрегулювання України) є
центральним органом виконавчої влади,
який є головним у системі центральних
органів виконавчої влади з формування
та реалізації державної політики у
сфері безпеки використання ядерної
енергії.

Згідно з п.п. 14 п. 4 вказаного Положення
зазначено, що Держатомрегулювання
України відповідно до покладених на
неї завдань здійснює державну
експертизу: ядерної та радіаційної
безпеки ядерних установок, об'єктів,
призначених для поводження з
радіоактивними відходами, уранових
об'єктів, інших джерел іонізуючого
випромінювання; фізичного захисту
ядерних установок, ядерних матеріалів,
радіоактивних відходів, інших джерел
іонізуючого [випромінювання.

Згідно висновку Державної експертизи
ядерної та радіаційної безпеки проекту
«Теплова електростанція потужністю
18МВт з використанням біопалива в смт.
Іванків Київської області» практична
діяльність за проектом не підлягає
державному регулюванню з ядерної та
радіаційної безпеки, зауваження до
проекту відсутні.

Відтак, висновками державних експертиз
підтверджено, що теплова
електростанція є безпечним
екологічним об'єктом, а отже посилання
апелянта на те, що оскаржувані рішення
дали змогу ТОВ «Біогазенерго»
продовжити будівництво екологічно
небезпечного об'єкту в смт. Іванків
спростовуються наведеними вище
нормами чинного законодавства та
обставинами справи.

Щодо посилання апелянта на постанову
Кабінету Міністрів України від 29.06.2011
року № 771, якою затверджено порядок про
залучення громадськості до
обговорення питань при прийнятті
рішень, які можуть впливати на стан
довкілля, то колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку визначено, що
цей Порядок визначає (якщо інше не
встановлено актами законодавства)
процедуру залучення громадськості, її
представників (представника) до
обговорення питань щодо - прийняття
рішень у сфері охорони навколишнього
природного середовища та використання
природних ресурсів, виконання яких
може спричинити негативний вплив на
стан довкілля (далі - рішення).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що
рішення поділяються на:
нормативно-правові акти; висновки
державної екологічної експертизи;
проекти містобудівної документації на
місцевому рівні (генеральні плани
населених пунктів, плани зонування та
детальні плани територій); плани
природоохоронних і ресурсозберігаючих
заходів, що фінансуються за рахунок
коштів фондів охорони навколишнього
природного середовища.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
громадським слуханням підлягають
розроблені в установленому порядку
проекти містобудівної документації на
місцевому рівні: генеральні плани
населених пунктів, плани зонування
територій, детальні плани територій.

На сесії Іванківської селищної ради
10.10.2013 року не приймались рішення, які
встановлені в п. 3 вищезазначеного
Порядку, а отже, перед прийняттям
оскаржуваних рішень громадські
слухання не повинні були проводитись.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ст. 19 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
детальний план у межах населеного
пункту уточнює положення генерального
плану населеного пункту та визначає
планувальну організацію і розвиток
частини території. Детальний план
розробляється з метою визначення
планувальної організації і
функціонального призначення,
просторової композиції і параметрів
забудови та ландшафтної організації
кварталу, мікрорайону, іншої частини
території населеного пункту,
призначених для комплексної удови чи
реконструкції.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлено, що зміна цільового
призначення земельної ділянки, яка не
відповідає плану зонування території
та/або детальному плану території
забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.11.2011 року Іванківської селищною радою
було прийнято рішення «Про
затвердження детального плану
території розміщення теплової
електростанції в смт. Іванків». Перед
винесенням даного рішення проводились
громадські слухання, про що і
відображено в рішенні селищної ради
від 24.11.2011 року, як встановлено
законодавством України.

Іванківська селищна рада рішеннями від
10.10.2013 року змінила цільове призначення
земельних ділянок, які належать на
праві власності TOB «Біогазенерго»
(якому належить теплова
електростанція, докази наявні в
матеріалах справи), на законних
підставах, оскільки з 24.11.2011 року
детальним планом території
затверджено розміщення саме теплової
електростанції.

Враховуючи все вище наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було прийнято вірне
рішення щодо відмови в задоволенні
позовних вимог, оскільки судом
апеляційної інстанції встановлено
законність прийнятих рішень
Іванівської селищної ради №VІ-52-2608 та №
VІ-52-2607 від 10.10.2013 року

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Іванківського
районного суду Київської області від 21
травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.