Справа № 761/11002/14-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Шевченківського районного
суду міста Києва від 29 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про визнання
протиправною, скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, в якому просила визнати
протиправною постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
29.08.2013 року та скасувати дану постанову,
зобов'язати відповідача відкрити
виконавче провадження по виконанню
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012р. по
справі №2а-3827/11.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 29 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просив ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012 року
розглянуто апеляційну скаргу ГУ
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва по справі за позовом ОСОБА_3 до ГУ
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії та відшкодування моральної шкоди.
Даною постановою апеляційну скаргу
задоволено частково, постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14.11.2011 року скасовано та
ухвалено нову. Постановлено
зобов'язати Головне управління
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) організувати видачу
ОСОБА_3 дублікату державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку за адресою : АДРЕСА_1. В
задоволенні позову в іншій часині
відмовлено.

12.08.2013 року Шевченківським районним
судом м. Києва видано виконавчий лист у
вищезазначеній справі, в якому
зазначено резолютивну частину згідно
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012 року,
а у графі «боржник» зазначено
Департамент земельних ресурсів КМДА.

29.08.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження відповідно до п.8 ч.1 ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження», згідно якого державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, Позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
не було в наявності підтверджуючих
документів, державний виконавець не
міг вчиняти дії щодо зміни назви
сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно положень статті 26 даного Закону
Державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012 року
розглянуто апеляційну скаргу ГУ
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва по справі за позовом ОСОБА_3 до ГУ
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії та відшкодування моральної шкоди.
Даною постановою апеляційну скаргу
задоволено частково, постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14.11.2011 року скасовано та
ухвалено нову. Постановлено
зобов'язати Головне управління
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) організувати видачу
ОСОБА_3 дублікату державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку за адресою : АДРЕСА_1. В
задоволенні позову в іншій часині
відмовлено.

Як вже було зазначено вище, 12.08.2013 року
Шевченківським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист у
вищезазначеній справі, в якому
зазначено резолютивну частину згідно
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012 року,
а у графі «боржник» зазначено
Департамент земельних ресурсів КМДА.

Отже, згідно резолютивної частини
виконавчого документа, вчинити певні
дії зобов'язано Головне управління
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), однак у графі «боржник»
зазначено Департамент земельних
ресурсів КМДА.

Згідно положень частини 3 статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема: у разі
вибуття однієї із сторін виконавчого
провадження за поданням державного
виконавця або за заявою
заінтересованої особи суд може
замінити сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 статті 8 даного Закону
у разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого
провадження змінила найменування (для
юридичної особи) або прізвище, власне
ім'я чи по батькові (для фізичної особи),
державний виконавець за наявності
підтверджуючих документів своєю
постановою, яка затверджується
начальником відділу, змінює назву
сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 КАС України у
разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
заінтересованої особи суд може
замінити сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Крім того, відповідно до відповідно до
ч.ч. 1, 2 ст. 259 КАС України виконавчий
лист має відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження».

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, або визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Як вбачається з матеріалів справи,
державний виконавець не використав
право надане йому зазначеними
законодавчими нормами та не звернувся
до суду із заявою про заміну сторони її
правонаступником або із заявою про
виправлення помилки у виконавчому
листі.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
при винесенні оскаржуваної постанови
не дотримався вимог Закону України
«Про виконавче провадження», а тому
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Разом з тим, щодо позовної вимоги
стосовно зобов'язання відповідача
відкрити виконавче провадження по
виконанню постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2012р. по справі №2а-3827/11, судова
колегія зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R
(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень від 11.03.1980 під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 КАС
України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, колегія суддів приходить до
висновку про неможливість втручання в
дискреційні повноваження суб'єкта
владних повноважень, а отже, не вбачає
правових підстав для задоволення
позовної вимоги щодо зобов'язання
відповідача відкрити виконавче
провадження по виконанню постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012р. по
справі №2а-3827/11.

Враховуючи все вищенаведене, судова
колегія дійшла висновку про
обґрунтованість частини позовних
вимог.

Отже, колегія суддів, у відповідності
до ст. 205 КАС України, приходить до
висновку, що постанову суду першої
інстанції необхідно скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду міста Києва від 29 травня 2014 року -
скасувати та постановити нову
постанову, якою позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 29.08.2013
року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Постанова складена у повному обсязі
24.11.2014р.

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.