Справа № 2а-7232/09/1170
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/31990/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2012 року

у справі № 2-а-7232/09/1170

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Олександрійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення та рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернувся до суду з позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області (далі - Олександрійська ОДПІ
Кіровоградської області; відповідач), в
якому, з урахуванням уточнення
позовних вимог, просив визнати
відсутність у відповідача повноважень
та протиправними його дії щодо
здійснення перевірки позивача, яка
оформлена актом № 0007/11/26/23/НОМЕР_1 від 12
січня 2009 року, а також визнати
протиправними та скасувати податкове
повідомлення-рішення № /0 від 21
січня 2009 року, рішення №
від 21 січня 2009 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, рішення № від 21 січня 2009
року про застосування фінансових
санкцій.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27 квітня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року, ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2012 року та задовольнити
позовні вимоги.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області проведено перевірку
диско-клубу, що належить ФОП ОСОБА_3, з
питань дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт
№ 0007/11/26/23/НОМЕР_1 від 12 січня 2009
року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 21
січня 2009 року, яким до позивача
застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 3 150,90
грн., рішення № від 21
січня 2009 року, яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 375,00 грн., та рішення №
від 21 січня 2009 року, яким до
позивача застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00
грн.

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем абзацу 3 частини 1 статті 8
Закону України від 23 березня 1996 року №
98/96-ВР «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
98/96-ВР) з огляду на здійснення в період з
грудня 2007 року по січень 2009 року
торговельної діяльності продовольчими
товарами, в тому числі підакцизними,
без придбання відповідного торгового
патенту.

Також, контролюючий орган дійшов
висновку про порушення позивачем
пункту 1 статті 3 Закону України від 06
липня 1995 року № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з проведенням
розрахункової операції з реалізації,
зокрема, алкогольних напоїв (горілки)
на суму в розмірі 75,00 грн. без
застосування реєстратора
розрахункових операцій.

Крім того, виявлено порушення ФОП
ОСОБА_3 частини 6 статті 15 Закону
України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 481/95-ВР) з
підстав здійснення роздрібної
торгівлі алкогольними напоями без
наявності відповідної ліцензії.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону
України від 04 грудня 1990 року
№ 509-XII «Про державну податкову
службу в Україні» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 509-XII) передбачено, що
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
планові та позапланові виїзні
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати податків
та зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства
фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно з частинами 7, 8 статті 11-1 Закону
№ 509-XII позаплановими перевірками
вважаються перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених Законами України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а в інших
випадках - за рішенням суду.
Позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення
обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу,
яке оформляється наказом.

Відповідно до статті 11-2 Закону № 509-XII
посадові особи податкового органу
вправі приступити до проведення як
планових так і позапланових перевірок,
за умови надання суб'єкту
господарської діяльності під розписку
направлення на перевірку та копії
наказу керівника податкового органу
про проведення позапланової перевірки.
Ненадання зазначених документів
суб'єкту господарської діяльності є
підставою для недопущення
перевіряючих до проведення перевірки.

Отже, у разі ненадання працівниками
контролюючого органу направлень та
наказу на проведення перевірки суб'єкт
господарювання має право не допустити
таких осіб до її проведення. В свою
чергу, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні та/або проведенні виїзної
податкової перевірки. Тобто позов
суб'єкта господарювання про визнання
протиправними дій щодо призначення
та/або проведення перевірки може бути
задоволений лише в тому разі, якщо до
моменту винесення судового рішення не
відбулось допуску посадових осіб
податкового органу до спірної
перевірки.

В даному ж випадку посадових осіб
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області до проведення перевірки
допущено, що свідчить про фактичну
згоду на її проведення, а відтак
предметом розгляду в суді має бути лише
суть виявлених під час проведення
відповідачем перевірки порушень.

Відповідно до пункту 6 статті 9
Закону № 265/95-ВР реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької
діяльності-фізичними особами,
оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

За змістом статті 6 Указу
Президента України від 03 липня 1998 року
№ 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Указ №
727/98) суб'єкт малого підприємництва,
який сплачує єдиний податок, не вносить
плату за патенти відповідно до Закону
№ 98/96-ВР.

Таким чином, реалізація права
суб'єкта малого підприємництва на
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності, яка
за певних умов звільняє його від
обов'язку застосовувати реєстратор
розрахункових операцій та придбавати
торговий патент, залежить від
виконання цим суб'єктом вимог,
установлених Указом № 727/98.

В свою чергу, порушення умов
запровадження спрощеної системи
оподаткування, визначених Указом №
727/98, виключає можливість використання
суб'єктом малого підприємництва правил
оподаткування, встановлених для
платників єдиного податку.

Так, за змістом статті 7 Указу №
727/98 дія цього Указу не поширюється на
фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які
займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи і
здійснюють торгівлю
лікеро-горілчаними та тютюновими
виробами, пально-мастильними
матеріалами.

Таким чином, з огляду на встановлений
судовими інстанціями факт здійснення
ФОП ОСОБА_3 реалізації
лікеро-горілчаного виробу, він не міг
застосовувати спрощену систему
оподаткування, встановлену Указом №
727/98, був зобов'язаний перейти на
загальну систему оподаткування,
застосовувати реєстратор
розрахункових операцій, а також
придбати відповідний торговий патент
на здійснення торговельної діяльності
в господарській одиниці, що йому
належить, та ліцензію на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями.

Посилання підприємця на відсутність у
відповідача повноважень на прийняття
рішення про стягнення з нього штрафу за
порушення вимог Закону № 481/95-ВР, позаяк
Олександрійська ОДПІ Кіровоградської
області не є тим органом, який видає
ліцензії, обґрунтовано відхилено
судовими інстанціями з огляду на те, що
таке право органу державної податкової
служби надано абзацом 6 частини 1 статті
8 Закону № 509-XII.

В той же час, судами попередніх
інстанцій не враховано, що штрафні
(фінансові) санкції, застосовані за
порушення вимог Закону № 98/96-ВР, до
набрання чинності Податковим кодексом
України (01 січня 2011 року) за своєю
правовою природою були
адміністративно-господарськими
санкціями.

Статтею 250 Господарського кодексу
України передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

А відтак, у контролюючого органу були
відсутні правові підстави для
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій за порушення вимог
Закону № 98/96-ВР, що відбулось при
здійсненні ним господарської
діяльності в період з грудня 2007 року по
січень 2008 року.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

За наведених обставин, рішення суду
апеляційної інстанції слід скасувати,
а рішення суду першої інстанції -
змінити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2010 року змінити в
частині відмови в задоволенні позову
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від 21
січня 2009 року в частині застосування до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суми
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
433,50 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення
№ /0 від 21 січня 2009 року в частині
застосування до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 433,50 грн.

В решті постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27
квітня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.