Справа № 2а-5240/11/1370
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року

Справа № 51264/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Сеника Р.П., Сапіги В.П

за участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Сихівському районі міста Львова в
даний час ГУ Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
червня 2011 року по справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Міст
Експрес» до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі міста
Львова в даний час ГУ Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Торговий дім «Міст
Експрес»звернулося з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі міста
Львова в даний час ГУ Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення за
№ від 20.04.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що висновки в акті
перевірки стосовно порушення
підприємством підп.7.4.1, підп.7.4.5 п.7.4,
п.п.7.5.1, п.7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»не
відповідають дійсності, оскільки ним
правомірно було заявлено до бюджетного
відшкодування суму податку на додану
вартість, сплачену в результаті
господарських відносин з ТзОВ
«Логістичний парк «Міжнародний».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року задоволено позовні вимоги. Суд
виходив з того, що існував договір
позивача з ТзОВ «Логістичний парк
«Міжнародний» з оренди
автонавантажувача, надання
транспортно-експедиційних послуг,
агентський договір, на виконання яких
представлено акти здачі-прийняття
робіт, податкові і видаткові накладні,
накладні видачі відправлень з складу
(кур'єру), оригінали вантажних
декларацій. Вказані документи не мають
недоліків. Також слід звернути увагу на
індивідуалізацію відповідальності,
відтак відповідальність контрагента
не може перекладатись на покупця. Така
позиція викладена в рішенні
Європейського суду з прав людини
«Булевс»АД проти Болгарії».

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволені
позову.

В обґрунтування апеляційної скарги в
основному покликається на те, що
проголошено вступну та резолютивну
частину судового рішення, але не
повідомлено про складання повного
тексту рішення. Крім того, первинні
документи не відповідають вимогам
законодавства та такі не досліджені.
Невірно встановлено зміст позовних
вимог та позицію відповідача.
Наявність у покупця податкових
накладних, актів виконаних робіт не є
безумовним підтвердженням того, що
поставка товару послуг, мала місце. На
нікчемність укладених правочинів
вказує той факт, що в подальшому такі
послуги ТзОВ «Логістичний парк
«Міжнародний» особисто не
виконувались, а в подальшому в той
самий день придбавались у ТзОВ
«Промбудскло». Отже завідомо
укладались договори з контрагентом
ТзОВ «Промбудскло», яким не
передбачалось досягнення економічного
результату, відсутня мета одержання
прибутку.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що за результатами
виїзної позапланової перевірки ТзОВ
«Торговий дім «Міст Експрес» з питань
правильності формування податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
податку на додану вартість при
здійсненні взаєморозрахунків з ТзОВ
«Логістичний парк «Міжнародний», ТзОВ
«Технопром»та СПД ОСОБА_1 за грудень 2010
року, органом державної податкової
служби складено акт від 04.04.2011 року за
№625/23-209/36152228 та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.04.2011 року за
№, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 562500 грн. 00 коп.,
в тому числі за основним платежем 450000
грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) 112500 грн. 00 коп.

Перевіркою встановлено порушення
підп.7.4.1, підп.7.4.5 п.7.4, підп.7.5.1, п.7.5 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість»внаслідок чого товариством
завищено суму податкового кредиту за
грудень 2010 року на загальну суму 450000
грн. 00 коп.

Як вбачається з акта перевірки,
відповідач прийшов до висновку, що
договори, укладені між ТзОВ «Торговий
дім «Міст Експрес» та ТзОВ
«Логістичний парк «Міжнародний», акти
прийняття наданих послуг і їх зв'язок з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, використання
підприємством у власній господарській
діяльності, не відповідають вимогам
чинного законодавства, а тому не можуть
свідчити про реальність здійснення
господарських операцій між згаданими
контрагентами.

Відповідно до ч.1.пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту)

.

Таким чином, Законом України «Про
податок на додану вартість» чітко
визначено умову, за якої не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг) - це є не підтвердження даної
суми податковими накладними чи іншими
документами. Інших підстав, не
передбачено.

Однак, із наявних в матеріалах справи
документів, зокрема актів
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
та додатків до них (специфікації),
податкових та видаткових накладних,
накладних видачі відправлень з складу
(кур'єру) - ТзОВ «Логістичний парк
«Міжнародний», вантажних декларацій у
сукупності із встановленими при
розгляді справи обставинами
підтверджують реальність здійснених
господарських операцій.

Виходячи з позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в листі від 2 червня 2011 року
№742/11/13-11 - також необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про те, що факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом підтверджується
наявними в матеріалах справи
первинними документами, виписаними
позивачу його контрагентом, в той же
час, акт перевірки не містить жодних
зауважень щодо їх змісту та інформації
про відсутність статусу платника
податку у контрагента позивача станом
на дату їх виписки.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та його
контрагентом, місцевим судом
правомірно не прийняті до уваги,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження такого факту.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На реалізацію вказаної процесуальної
норми слід взяти до уваги наявне в
матеріалах справи судове рішення
Вищого адміністративного суду України
від 17.06.2014 року в справі №К/800/25155/13 по
взаємовідносинах позивача із тим же
контрагентом ТзОВ «Логістичний парк
«Міжнародний», з якого вбачається
підтвердження реальності
господарських операцій.

Отже, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі міста Львова в даний час ГУ
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року по справі № 2а-5240/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення ухвали в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Р.П. Сеник

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 10.11.2014 року