Справа № 808/6196/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року о/об 16 год. 11
хв.Справа № 808/6196/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Татаринова Д.В., при
секретарі судового засідання Білоусі
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства
«Спецелектроремонт» до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18 червня 2014
року №, за участю:

представника позивача - Шибеко
Дмитра Валентиновича

(довіреність
№б/н від 26.09.14)

представника відповідача - Лабура
Михайла Григоровича

(довіреність
№437/10/10-017 від 16.01.14)

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Спецелектроремонт» (далі по тексту
позивач або ТОВ «Спецелектроремонт»)
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі по тексту
відповідач або ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області), в якому позивач просить
визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
Акті №482/08-28-22-12/32261052 від 02 червня 2014
року податковими органами було
зроблені висновки, що у зв'язку із не
підтвердженням податкового кредиту з
ПДВ, у ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» відсутні
об'єкти оподаткування податком на
додану вартість по операціях з продажу
товарів (роботи, послуги)
підприємствам-покупцям, що призвело, як
вважає відповідач, до завищення
податкового кредиту з ПДВ у січні 2014
року на суму 24600 грн. позивач зазначає,
що вказані висновки відповідача не
відповідають фактичним обставинам та
спростовуються ти, що у січні 2014 року
ТОВ «Промбудмаркет» виконало підрядні
роботи з монтажу вакуумного вимикача і
кабельної лінії 6 кВ живлення кисневої
станції ДТЕК Курахівська ТЕС за
договором субпідряду №011113 від 15 квітня
2010 року, що підтверджується
податковими накладними, актами
виконаних робіт та іншим. За виконані
роботи позивач розрахувався з вказаним
підрядником у безготівковій формі.
Роботи виконувалися згідно умов
договору.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив з підстав
викладених у письмових заперечення
відповідно до яких зазначив, що при
проведені перевірки Приватного
акціонерного товариства
«Спецелектроремонт» податковим
органом встановлено відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів, які підпадають під
визначення статті 185 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року, а
відтак в результаті отримання
документів від ТОВ «Промбудмаркет» за
січень 2014 року не може вважатися
первинними документами для цілей
ведення позивачем податкового обліку.
А отже зазначає, що Приватним
акціонерним товариством
«Спецелектроремонт» в порушення вимог
статті 198 Податкового кодексу України
безпідставно віднесено суму ПДВ до
складу податкового кредиту по
операціям з придбання будівельних
послуг у ТОВ «Промбуд маркет» у січні
2014 року, що призвело до зниження суми
податку на додану вартість, яка
підлягає сплаті до бюджету на загальну
суму 24600 грн.

Відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) сторонам
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у
судовому засіданні здійснювалось
повне фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
вивчивши наявні матеріали та фактичні
обставини справи, перевіривши їх
наявними у справі доказами, суд
з'ясував наступне.

Приватне акціонерне товариство
«Спецелектроремонт» згідно з довідкою
АА № 813110 Головного управління
статистики у Запорізькій області 29
жовтня 2002 року зареєстроване, як
юридична особа за адресою: 69006, м.
Запоріжжя, Ленінський район, вул.
Трегубенка, буд. 10, ідентифікаційний
код 32261052.

Відповідно до Свідоцтва №200134714 Серія
НБ №533210 Приватне акціонерне
товариство «Спецелектроремонт»
зареєстроване як платник з податку на
додану вартість 08 листопада 2002 року.

Судом встановлено, що на підставі
направлення від 20 травня 2014 року №549,
виданого ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя Рулевською О.В. - начальником
відділу перевірок з окремих питань
управління податкового аудиту,
радником податкової та митної справи III
рангу, згідно із підпунктом 20.1.4 пункту
20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України №
2755-VІ від 02 грудня 2010 року (із змінами та
доповненнями), па підставі наказу ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя №503 від
20 травня 2014 року проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка Приватною Акціонерного
Товариства «Спецелектроремонг»
(скорочена назва - ПрАТ
«Спецелектроремонг») з питань
дотримання вимог діючого податкового
законодавства з податку на додану
вартість при здійсненні фінансово -
господарських операцій з ТОВ «Промбуд
маркет» (код за ) за січень
2014 року.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводилась з 20 травня 2014
року по 26 травня 2014 ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя з питань дотримання
вимог діючого податкового
законодавства з податку на додану
вартість при здійсненні фінансово -
господарських операцій з ТОВ
«Промбудмаркет» (код за ) за
січень 2014 року, за результатами якої
складено відповідний Акт перевірки
№482/08-28-22-12/32261052 від 02 червня 2014 року.

Згідно Акту перевірки №482/08-28-22-12/32261052
від 02 червня 2014 року встановлено
порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся на загальну суму 24600 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 18 червня 2014 року, за яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем у розмірі 3 471,88 грн.
та за штрафними санкціями у розмірі 6150
грн.

Судом встановлено, що відповідач під
час проведення перевірки та прийняття
за її результатами податкового
повідомлення - рішення посилався на Акт
ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька від 28 березня 2014 року
№85/05-61-22-01/38654416 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Промбут марккет», код за ЄДРПОУ, щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків із контрагентами
покупцями-постачальниками за період
січень-лютий 2014 рік».

Згідно Акту перевірки №482/08-28-22-12/32261052
від 02 червня 2014 року відповідачем
встановлено, що у зв'язку із не
підтвердженням податкового кредиту з
ПДВ у ТОВ «ПРОМБУДМАРКЕТ» відсутні
об'єкти оподаткування податком на
додану вартість по операціях з продажу
товарів (роботи, послуги)
підприємствам-покупцям, що призвело, як
вважає відповідач, до завищення
податкового кредиту з ПДВ у січні 2014
року на суму 24600 грн.

Так, на підставі Акту перевірки
№482/08-28-22-12/32261052 від 02 червня 2014 року 18
червня 2014 року податковим органом
стосовно Приватного акціонерного
товариства «Спецелектроремонт»
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 18
червня 2014 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
основним платежем у розмірі 24600,00 грн.
та застосовані штрафні санкції у
розмірі 6150,00 грн.

Позивачем здійснена процедура
адміністративного оскарження згідно
із статтею 56 Податкового кодексу
України та подана первинна скарга від 03
липня 2014 року № 75 на податкове
повідомлення-рішення, що є предметом
адміністративного позову.

Рішенням №6586/7/0801-100413 від 20 серпня 2014
року Головним управлінням Міндоходів в
Запорізькій області податкове
повідомлення рішення залишено без
змін, а скарга Приватного акціонерного
товариства «Спецелектроремонт» без
задоволення.

28 серпня 2014 року за вих. № 101 позивачем
подано скаргу на рішення Головного
управління Міндоходів в Запорізькій
області від 20 серпня 2014 року
№6586/7/0801-100413, яка рішенням ДФС України
від 17 вересня 2014 року №3596/699-9910-01-15
залишена без задоволення, а
оскаржуване податкове повідомлення
рішення без змін.

Не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням № від 18
червня 2014 року Приватне акціонерне
товариство «Спецелектроремонт»
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

Перевіривши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, вислухавши
правову позицію та пояснення
представника позивача та представника
відповідача суд вважає позовні вимоги,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 01 листопада 2013
року між Приватним акціонерним
товариством «Спецелектроремонг» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Промбут маркет»
укладено Договір субпідряду №011113.

Відповідно до Договору, субпідрядник
зобов'язаний вироблять товари, а також
здійснювати інші роботи, пов'язані з
монтажем, ремонтом, обслуговуванням,
заміною електроустаткування, а
генеральний підрядчик зобов'язується
прийняти виконані роботи та сплатити
за них.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового Кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних непідтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно положень пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
статті 198 Податкового Кодексу України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 198.2
статті 198 Податкового Кодексу України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно положень підпунктів 201.1, 201.4
статті 201 Податкового Кодексу України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: а)
у паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити:а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Згідно положень пункту 187.1 статті 187
Податкового Кодексу України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Виконання позивачем та його
контрагентом умов Договору
підтверджується матеріалами, наявними
у справі. Зокрема, позивачем надані
суду:

- Ліцензію серія АЕ №261486;

- Перелік робіт провадження
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів архітектури;

- Дозвіл №2558.13.14 від 06 вересня 2013
року територіального управління
Держгірпромнагляду у Донецькій
області на виконання робіт підвищеної
небезпеки;

- Акт № 13095 від 01 листопада 2013 року
приймання виконаних робіт за січень 2014
року;

- Акт № 13096 від 01 листопада 2013 року
приймання виконаних робіт за січень 2014
року;

- Акт № 13097 від 01 листопада 2013 року
приймання виконаних робіт за січень 2014
року;

- Акт № 13098 від 01 листопада 2013 року
приймання виконаних робіт за січень 2014
року;

- Акт № 13099 від 01 листопада 2013 року
приймання виконаних робіт за січень 2014
року;

- Акт № 13100 від 01 листопада 2013 року
приймання виконаних робіт за січень 2014
року;

- Акт № 13101 від 01 листопада 2013 року
приймання виконаних робіт за січень 2014
року;

- Податкова накладна №13095 від 27
січня 2014 року;

- Податкова накладна №13096 від 27
січня 2014 року;

- Податкова накладна №13097 від 27
січня 2014 року;

- Податкова накладна №13098 від 27
січня 2014 року;

- Податкова накладна №13099 від 27
січня 2014 року;

- Податкова накладна №13100 від 27
січня 2014 року;

- Податкова накладна №13101 від 27
січня 2014 року;

Крім того позивачем до суду надано
платіжні доручення:

- Платіжне доручення №7 від 14 січня
2014 року на загальну суму 9957,43 грн.;

- Платіжне доручення №8 від 15 січня
2014 року на загальну суму 32000,00 грн.;

- Платіжне доручення №42 від 12
лютого 2014 року на загальну суму 17712,12
грн.;

- Платіжне доручення №45 від 17
лютого 2014 року на загальну суму 30000,00
грн.;

Факт використання послуг позивачем за
Договором послуг у межах здійснення
господарської діяльності, що дає
підстави для віднесення сум ПДВ з
придбання таких товарів до податкового
кредиту, підтверджується наданими
позивачем документами: Актами
приймання виконаних робіт; податковими
накладними; платіжними дорученнями.

З огляду на вище зазначене, суд не
погоджується із твердженням
відповідача стосовно відсутності
факту надання будівельних послуг ТОВ
«Промбуд маркет» на адресу ПрАТ
«Спецелектроремонт» у січні 2014 року на
загальну суму податку на додану
вартість 24600,00 грн.

Також суд вважає, що посилання в Акті
перевірки на дані інформаційних баз
податкової служби та акти перевірок,
складені ДПІ відносно контрагента
позивача, є недостатніми підставами
для оцінки правомірності дій позивача,
оскільки без фактичного дослідження
договорів позивача з контрагентами,
поставок та інших господарських
операцій, умов цих договорів, їх
фактичного виконання, з обов'язковим
посиланням на передбачені законом
первинні документи, висновки про
наявність чи відсутність порушень
закону позивачем є необґрунтованими, й,
відповідно, не можуть бути підставою
для прийняття рішень про донарахування
податкових зобов'язань та застосування
штрафних санкцій відносно позивача.

Отже, суд вважає, що позивач надав
достатні докази на підтвердження
правомірності віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту у січня 2014 року.

Згідно з частини 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд оцінивши докази, які є у
справі, в їх сукупності дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
законність та обґрунтованість
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, докази позивача
не спростовані, тому з огляду на
викладене, суд вважає, що позовні
вимоги є доведеними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 18 червня 2014 року винесене Державною
податковою інспекцією у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області.

Судові витрати у розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 копійок)
повернути на користь Приватного
акціонерного товариства
«Спецелектроремонт» () з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини 1 статті 254 КАС
України та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами встановленими
статтями 185-186 КАС України.

Суддя
/підпис/ Д.В.
Татаринов

З оригіналом згідно

Постанова не набрала законної
сили

Суддя
Д.В. Татаринов