Справа № 203/4333/14-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4333/14-а
Провадження № 2-а/0203/180/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2014 Кіровський районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого – судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі – Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача –
ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої
особи – ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної в м.
Дніпропетровську ради до ОСОБА_3, третя
особа – ОСОБА_2, про стягнення надміру
виплаченої суми державної допомоги, –

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач через свого
представника із вищевказаним позовом,
в обґрунтування якого послався на те,
що позивачем була призначена та
виплачувалась відповідачу, як опікуну,
з 01 березня 2006 року по 31 липня 2013 року
державна допомога на підопічну – онуку
відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17
липня 2013 року рішенням Кіровської
районної в м. Дніпропетровську ради №171
відповідача звільнено від обов’язків
опікуна, однак остання продовжила
отримувати вказану допомогу, що
призвело до надмірної сплати з
державного бюджету за період з 01 серпня
2013 року по 31 грудня 2013 року державної
допомоги в розмірі 12252 гривень. На
підставі викладеного та вказуючи, що
відповідач, не зважаючи на надіслання
позивачем двох листів-повідомлень,
добровільно вказану безпідставно
отриману суму державної допомоги не
повернула, позивач просив суд стягнути
з відповідача зазначену суму боргу, а
також покласти на відповідача судові
витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача, який є
одночасно і третьою особою у справі,
проти задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що після звільнення
його матері – відповідача від
обов’язків опікуна та призначення
його, ОСОБА_2, новим опікуном над ОСОБА_4,
яка є його племінницею, він одразу
приніс позивачу рішення виконкому
Кіровської районної в м.
Дніпропетровську ради від 17 липня 2013
року про звільнення від обов’язків
опікуна та призначення нового опікуна,
однак, не здійснив переоформлення
державної допомоги на себе як нового
опікуна, оскільки не знав, що це
потрібно. Щодо отриманої державної
допомоги за період з 01 серпня 2013 року по
31 грудня 2013 року, то ці кошти все одно
витрачались на підопічну ОСОБА_4,
оскільки вона мешкає разом із
відповідачем (колишнім опікуном) та
ОСОБА_2, своїм новим опікуном, однією
сім’єю, яка має спільний бюджет.
Повертати позивачу надміру виплачену
допомогу за період з 01 серпня 2013 року по
31 грудня 2013 року представник
відповідача не вбачає за можливе,
оскільки йому, як новому опікуну, ці
кошти за вказаний період не будуть
повернуті, хоча при своєчасному
переоформленні державної допомоги він
би їх отримав, крім того, ці кошти вже
витрачені на дитину, якій і
призначались.

Вислухавши учасників розгляду справи
та дослідивши матеріали
адміністративної справи, суд приходить
до наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням виконкому Кіровської
районної в м. Дніпропетровську ради від
17 березня 2006 року №142 відповідача
призначено опікуном над малолітньою
онукою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого
на підставі заяви відповідача від 27
березня 2006 року та інших поданих
документів їй, як опікуну, з 01 березня
2006 року була призначена та
виплачувалась державна допомога на
ОСОБА_4, як дитину, над якою встановлено
опіку (а.с.5-9, 42).

17 липня 2013 року рішенням виконкому
Кіровської районної в м.
Дніпропетровську ради №171 відповідача
звільнено від обов’язків опікуна
малолітньої онуки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у зв’язку із погіршенням стану
здоров’я опікуна. Новим опікуном
малолітньої ОСОБА_4 призначено її
дядька – третю особу у даній справі
ОСОБА_2 (а.с.9-11, 42)

14 лютого 2014 року рішенням позивача
виплату відповідачу державної
допомоги на ОСОБА_4, над якою
встановлено опіку, припинено у зв’язку
зі звільненням відповідача від
обов’язків опікуна вказаним вище
рішенням органу місцевого
самоврядування, проведено перерахунок
виплаченої допомоги. За наслідками
такого перерахунку, у зв’язку із тим,
що відповідачем своєчасно не було
повідомлено позивача про призначення
нового опікуна, не подано необхідного
пакету документів для переоформлення
державної допомоги на нового опікуна,
позивачем за період з 01 серпня 2013 року
по 31 грудня 2013 року виплачено, а
відповідачем безпідставно отримано
державну допомоги на дитину, над якою
встановлено опіку, в загальному
розмірі 12252 гривень. При цьому,
зазначена сума не була повернута
відповідачем і після направлення на її
адресу позивачем двох письмових вимог
із зазначенням суми боргу та
реквізитів для його сплати. (а.с.4, 12-14)

Разом з тим, судом з наявних у
матеріалах справи доказів та пояснень
учасників розгляду справи встановлено,
що малолітня підопічна ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з часу встановлення над
нею опіки і до теперішнього часу мешкає
разом зі своєю бабусею – відповідачем
у справі, яка виконувала обов’язки
опікуна з березня 2006 року по липень 2013
року, а також разом зі своїм дядьком –
третьою особою ОСОБА_2, який з липня 2013
року призначений новим її опікуном. При
цьому, дані особи проживають разом в
одній квартирі (кв.№1 в будинку №2 по
вул. Краснофлотська в м.
Дніпропетровську) як одна сім’я, маючи
єдиний бюджет та ведучи спільне
господарство, а отримані відповідачем
на своє ім’я кошти державної допомоги
за період з 01 серпня 2013 року по 31 грудня
2013 року за викладених обставин були
беззаперечно витрачені за їх
призначенням – на підопічну дитину. З 01
лютого 2014 року вже на ім’я ОСОБА_2, як
нового опікуна малолітньої ОСОБА_4,
позивачем призначено та виплачується
зазначена державна допомога. (а.с.8-11,
39-42)

Правовідносини, що виникли між
сторонами, врегульовані нормами Закону
України «Про державну допомогу сім’ям
з дітьми», Закону України «Про охорону
дитинства», Порядком призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженим постановою КМУ
від 27 грудня 2001 року №1751 (далі –
Порядок).

Так, відповідно до ст.8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Статтями 13, 25 того ж Закону України
передбачено, що з метою створення
належних матеріальних умов для
виховання дітей у сім'ях держава надає
батькам або особам, які їх замінюють,
соціальну допомогу, передбачену
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та іншими законами
України. Діти, які залишилися без
батьківського піклування, мають право
на особливий захист і допомогу з боку
держави. Держава гарантує матеріальну
допомогу на дітей, які перебувають під
опікою, у порядку, встановленому
законодавством України.

Відповідно до ст.ст.1, 3, 5 Закону України
«Про державну допомогу сім’ям з
дітьми», п.2, 31, 53 Порядку громадяни
України, в сім'ях яких виховуються та
проживають неповнолітні діти, мають
право на державну допомогу у випадках
та на умовах, передбачених цим Законом
та іншими законами України. Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми та перелік
документів, необхідних для призначення
допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Різновидом держаної такої
допомоги є допомога на дітей, над якими
встановлено опіку, яка призначається і
виплачується органами соціального
захисту населення за місцем проживання
опікуна або дитини.

За змістом ст.ст.16, 17 Закону України
«Про державну допомогу сім’ям з
дітьми», п.25, 28, 29 Порядку допомога на
дітей, над якими встановлено опіку,
призначається на підставі рішення про
встановлення опіки особам, призначеним
в установленому законом порядку
опікунами дітей, які позбавлені
батьківського піклування. Така
допомога вважається власністю дитини і
виплачується до досягнення нею
повноліття. Кожні шість місяців
вирішується питання про продовження
виплати державної допомоги.

Згідно п.30, 46 Порядку однією з підстав
для припинення виплати допомоги на
дітей, над якими встановлено опіку, є
звільнення від виконання обов'язків
опікуна. Виплата допомоги припиняється
за рішенням органу соціального захисту
населення з місяця, що настає за
місяцем, в якому виникли відповідні
обставини.

У відповідності до ст.22 Закону України
«Про державну допомогу сім’ям з
дітьми», п.30, 46, 49 Порядку одержувачі
державної допомоги зобов'язані
повідомляти органи, що призначають і
здійснюють виплату державної допомоги,
про зміну всіх обставин, що впливають
на виплату допомоги (у десятиденний
строк у випадку настання обставин,
внаслідок яких може бути припинена
виплата допомоги). Суми державної
допомоги, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку громадян (у
результаті подання документів із
свідомо неправдивими відомостями,
неподання відомостей про зміни у
складі сім'ї, приховування обставин, що
впливають на виплату державної
допомоги тощо), стягуються згідно з
законом.

Нормою ст.1212 ЦК України визначено, що
особа, яка набула майно (в тому числі
грошову допомогу) або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Оцінюючи дослідженні докази в їх
сукупності, вважаю їх належними,
допустимими та достатніми для
прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті викладених вище норм
законодавства, приймаючи до уваги мету
та призначення такого виду державної
допомоги сім'ям з дітьми як допомога на
дітей, над якими встановлено опіку,
враховуючи, що відповідач та третя
особа у справі ОСОБА_2, які є відповідно
попереднім та теперішнім опікуном їх
родички – малолітньої підопічної
ОСОБА_4, з часу встановлення над
останньою опіки мешкають разом із нею
однією сім’єю в одній квартирі, маючи
єдиний спільний сімейний бюджет та
ведучи спільно господарство, а
отриману на своє ім’я без достатньої
правової підстави (внаслідок
несвоєчасного переоформлення такої
допомоги на ім’я нового опікуна –
ОСОБА_2А.) державну допомогу за період з
01 серпня 2013 року по 31 грудня 2013 року
відповідач фактично витратила на
малолітню ОСОБА_4, при цьому за умови
дотримання порядку переоформлення
державної допомоги ці ж кошти отримав
би на своє ім’я новий опікун ОСОБА_2
задля утримання тієї ж підопічної
ОСОБА_4, суд приходить до висновку про
відсутність достатніх підстав для
задоволення позовних вимоги з
урахуванням того, що за викладених
обставин стягнення з відповідача
коштів державної допомоги за вказаний
період, витрачених фактично за
призначенням, суперечило законодавчо
закріпленому обов’язку держави щодо
соціального захисту та створення
належних матеріальних умов для
виховання дітей, над якими встановлено
опіку.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, враховуючи суб’єктний
склад сторін по справі, звільнення
позивача від сплати судових витрат та
результат розгляду справи, суд
приходить до висновку, що судові
витрати по справі у відповідності до
ст.94 КАС України підлягають віднесенню
на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1, 3, 5, 16, 17, 22 Закону України «Про
державну допомогу сім’ям з дітьми»,
ст.ст.8, 13, 25 Закону України «Про охорону
дитинства», п.2, 25, 28, 29, 30, 31, 46, 49, 53
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою КМУ від 27
грудня 2001 року №1751, ст.1212 ЦК України,
ст.ст.6, 11, 69-71, 122, 128, 158-163, 167, 254 КАС
України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Управлінню праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
в м. Дніпропетровську ради у
задоволенні позовних вимоги до ОСОБА_3,
третя особа – ОСОБА_2, про стягнення
надміру виплаченої суми державної
допомоги – відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 КАС
України.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська до
Адміністративного Апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення постанови з
одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до
Адміністративного Апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду,
прийняту згідно зі ст.160 ч.3 КАС України
та/або в порядку письмового
провадження, може бути подана протягом
10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Ф.Ф. Маймур