Справа № 810/4450/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року 810/4450/14

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Кагарлицьке» до
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області про скасування
податкового повідомлення-рішення в
частині,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Публічне акціонерне товариство
«Кагарлицьке» (далі-позивач,
товариство) з позовом до Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області (далі-відповідач, податковий
орган) про скасування податкового
повідомлення-рішення в частині
визначення податкового зобов'язання на
суму 64226 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що не погоджується з
прийнятим рішенням в частині
нарахованого грошового зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем на суму 64226 грн за порушення
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість. Позивач зазначає, що
при заповненні податкової декларації з
податку на додану вартість за листопад
2013 року він припустився
арифметично-логічної помилки, яку в
подальшому виправив, подавши
уточнюючий розрахунок. Таким чином,
позивач вважає, що податкове
повідомлення-рішення в частині
визначення податкового зобов'язання на
суму 64226 грн прийнято податковим
органом неправомірно і просить суд
його скасувати.

Представник позивача подав до суду
письмове клопотання про розгляд справи
без його участі в порядку письмового
провадження, позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав до суду
письмові заперечення, які ґрунтуються
на висновках, викладених в акті
перевірки, просив розгляд справи
здійснювати без його участі в порядку
письмового провадження, у задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склалися між сторонами.

Публічне акціонерне товариство
«Кагарлицьке» є сільськогосподарським
підприємством із спеціальним режимом
оподаткуванням.

У січні 2014 року податковим органом
проведено камеральну перевірку
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок (0121-
спеціальний режим оподаткування
діяльності у сфері сільського
господарства) за жовтень 2013 року та
податкової звітності з податку на
додану вартість за листопад 2013 року,
поданий до Миронівської ОДПІ у грудні
2013 року ПАТ «Кагарлицьке», за
результатами якої складено акт
перевірки від 16.01.2014 №12/220/00385905.
Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п.50.1 ст.50, п.57.1 ст.57, п.209.2
ст.209 Податкового кодексу України,
визнано, що платником податку завищено
залишок від'ємного значення
попереднього звітного періоду в
податковій декларації за листопад 2013
року, що призвело до заниження суми
податку на додану вартість на суму 64226
грн. Так, ПАТ «Кагарлицьке» 06.12.2013
подано уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з ПДВ за жовтень
2013 року, в якому змінено показники
декларування за період, що був
уточнений. При перевірці податкової
звітності з податку на додану вартість
за листопад 2013 року (від 19.12.2013 №)
виявлено арифметично-логічні помилки
та встановлено, що платником не
враховано уточнюючий розрахунок за
жовтень 2013 року, поданий у грудні 2013 р.
(від 06.12.2013 №), та не вірно
перенесено значення рядка 20.2 та рядка 24
декларації попереднього звітного
періоду (жовтень 2013 р.) до податкової
декларації з податку на додану
вартість за листопад 2013 року, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання за листопад 2013 року.

Позивачем подано письмові заперечення
на акт перевірки, які податковим
органом залишено без задоволення.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07.02.2014 № 000602201,
згідно з яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 80283 грн., у тому
числі за основним платежем - 64226 грн, за
штрафними санкціями - 16057 грн.

Не погодившись з податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його в адміністративному
порядку. Рішенням ГУ Міндоходів у
Київській області від 16.04.2014 та
Міністерства доходів і зборів України
від 19.06.2014 це податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скарги платника податку - без
задоволення.

Судом встановлено, що при поданні
податкової звітності з податку на
додану вартість за листопад 2013 р.
(№ від 19.12.2013) позивач допустив
арифметичну помилку та не врахував
уточнюючий розрахунок за жовтень 2013 р.
(№9 від 06.12.2013), поданий у грудні 2013
р. і не вірно переніс значення рядка 20.2
та рядка 24 декларації попереднього
звітного періоду (жовтень 2013 р.) до
податкової декларації з податку на
додану вартість за листопад 2013 р., що за
висновком податкового органу призвело
до завищення залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду в декларації за листопад 2013 р. і
заниження суми податку на додану
вартість на суму 64226 грн.

6 грудня 2013 року позивачем подано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з ПДВ за жовтень 2013 р., в
якому змінено показники декларування
за період, що був уточнений.

У позивача по сумах ПДВ обліковується
позитивне сальдо розрахунків з
бюджетом в сумі 289417,24 грн, що
підтверджується актом №1186-20 від 12.03.2014.

Позивач наполягав на тому, що підлягала
нарахуванню сума податку на додану
вартість за листопад 2013 р. у розмірі 262903
грн (згідно із значенням рядка 18
податкової декларації з ПДВ), а
відповідні суми підлягали зарахуванню
на спеціальний рахунок підприємства.
Крім того, зазначає, що навіть з
урахуванням арифметичної помилки
бухгалтера у ПАТ «КАГАРЛИЦЬКЕ» на дату
подання декларації на спеціальному
рахунку знаходилося достатньо коштів,
щоб виплатити суму податку на додану
вартість, яка підлягала нарахуванню за
підсумками поточного звітного періоду
(за листопад), а саме у розмірі 262903 грн.

Відповідно до платіжного доручення 17
лютого 2014 року позивачем сплачено
штрафну санкцію у розмірі 16057 грн.,
визначену спірним податковим
повідомленням-рішенням.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

В силу положень пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок - це документ, що
подається платником податків
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання. Податкова
декларація складається за формою,
затвердженою центральним органом
виконавчої влади та чинному на час її
подання (п. 48.1 ст. 48 ПК України).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового
кодексу України передбачено якщо
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації, він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті, зокрема,
надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку (пп. "а" п. 50.1 ст. 50 ПК України).

Із приписів пункту 50.1 статті 50
Податкового кодексу України
вбачається, що в разі подання
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації штраф у розмірі трьох
відсотків нараховується на суму
недоплати. Тобто, обов'язковою умовою
для нарахування штрафу є наявність
факту недоплати за відповідним
податком.

Згідно з пунктом 123.1 статі 123
Податкового кодексу України, у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 123.2 статті 123 Податкового
кодексу України визначено, що платники
податку, які застосовують податкову
пільгу, сплачують до бюджету суми
податків, зборів або платежів тільки у
випадку використання відповідних сум
не за призначенням або всупереч умовам
чи цілям її надання.

Відповідно до п.209.2 ст.209 ПК України
згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей. Зазначені суми
податку на додану вартість
акумулюються сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач є
сільськогосподарським підприємством
із спеціальним режимом оподаткуванням
відповідно до ст.209 ПК України, отже
сума податку на додану вартість не
підлягає сплаті до бюджету та
залишається в розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства.

Оскільки приписами п. 50.1 статті 50 ПК
України визначено, що обов'язковою
умовою для нарахування штрафу є
наявність факту недоплати до бюджету
за відповідним податком, а у ситуації,
що склалася, сума податку до бюджету не
перераховується, то факти заниження
податкового зобов'язання внаслідок
подання позивачем податкової
декларації з податку на додану
вартість за листопад 2013 року та
уточнюючого розрахунку відсутні. Тому
нарахування позивачу податкового
зобов'язання в розмірі суми основного
платежу - 64226 грн - здійснено податковим
органом протиправно. Тому податкове
повідомлення-рішення в частині
визначення податкового зобов'язання за
основним платежем на суму 64226 грн
підлягає скасуванню.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, згідно з
частиною першою статті 94 КАС України
судові витрати щодо сплати судового
збору підлягають присудженню з
державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 07.02.2014
в частині нарахування та зобов'язання
сплатити до бюджету грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в сумі
64226 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Кагарлицьке» судові
витрати в сумі 182 (сто вісімдесят дві)
грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.