Справа № 826/17279/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2014 року 16:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу
архітектурно-будівельної інспекції
України доВідділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України (далі - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві (далі - відповідач), у якій просить
суд:
- скасувати постанову начальника
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві Вольф О.Л. від
13.10.2014 у виконавчому провадженні №44679699;
- скасувати постанову відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 09.09.2014 ВП
№44679699.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
відповідач протиправно прийняв
оскаржувану постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження без
наявності підстав для її прийняття,
визначених законодавством. Посилався
на те, що виконавчий документ, щодо
примусового виконання якого звернувся
позивач, поданий у межах строку
визначеного Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», а
тому відповідач зобов'язаний був
відкрити виконавче провадження. Просив
задовольнити позовні вимоги у повному
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив. Зазначив, що постанова
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №92/14/7/26-56/2702/03 від 27.02.2014
подана з пропуском тримісячного
строку, встановленого Законом України
«Про виконавче провадження». Просив
відмовити позивачу у задоволенні
В судове засідання 13.11.2014 представник
відповідача не прибув, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
27.02.2014 Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві прийняла постанову про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
№92/14/7/26-56/2702/03, якою на ДП «Готельний
комплекс «Турист» ПрАТ «Укрпрофтур»»
накладено штраф у сумі 12 180,00 грн.
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві звернулась до відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві з листом від
26.08.2014 №7/26-17/2608/05 про примусове
виконання постанови.
За результатами розгляду вказаного
звернення, відповідач видав постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
09.09.2014 ВП №44679699. Як підставу для відмови
у відкритті виконавчого провадження,
відповідач у оскаржуваній постанові,
посилався на частину 1 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме: пропуск встановленого строку
пред'явлення документів до виконання.
Вважаючи вказану постанову
протиправною, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві звернулась до начальника
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві зі скаргою від
30.09.2014 №7/26-28/3009/05 на постанову від 09.09.2014
ВП №44679699.
Розглянувши зазначену скаргу,
начальник відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві прийняв постанову від 13.10.2014, якою
відмовив у задоволенні скарги щодо
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 09.09.2014 ВП
№44679699.
Не погоджуючись з постановою про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
09.09.2014 ВП №44679699 та постановою від 13.10.2014,
прийнятою за результатом розгляду
скарги, позивач оскаржив їх до суду.
Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності до частини 1 статті 19
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону,
зокрема, за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
встановлено, що постанови про
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
винесені посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, є виконавчими документами і
підлягають виконанню в установленому
законом порядку.

В оскаржуваних постановах від 09.09.2014 ВП
№44679699 та від 13.10.2014 ВП №44679699 відповідач
зазначив, що постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві від 27.02.2014
№92/14/7/26-56/2702/03 пред'явлено до виконання
08.09.2014, тобто з пропуском встановленого
Законом України «Про виконавче
провадження» тримісячного строку.

Суд відхиляє наведені доводи
відповідача з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 статті 22
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання в
такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з положеннями статті 4 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» не підлягає виконанню
постанова про накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, яку не було звернуто до
виконання протягом двох років з дня
винесення.

Таким чином, Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
встановлено строк для пред'явлення
постанови про накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності до примусового виконання -
два роки з дня її винесення.

Постанова Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві №92/14/7/26-56/2702/03 №322/13
прийнята 27.02.2014.

За загальним правилом, перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Отже, дворічний строк для пред'явлення
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві від 27.02.2014 №92/14/7/26-56/2702/03
починається з наступного дня після її
винесення та закінчується 29.02.2016 (27.02.2016
та 28.02.2016 - вихідні дні).

Матеріали справи свідчать про те, що
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві від 27.02.2014 №92/14/7/26-56/2702/03
відповідач отримав 08.09.2014, що
підтверджується відтиском вхідного
штампу (а.с. 48 Т. І).

Наведене свідчить про те, що дана
постанова була пред'явлена до
виконання в межах встановленого
Законом України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» строку.

Таким чином, постанова відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві від 09.09.2014 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з підстав, передбачених
пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження» -
пропуск встановленого строку
пред'явлення документів до виконання
та постанова начальника відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського у місті Києві Вольф О.Л.
від 13.10.2014 щодо відмови у задоволенні
скарги позивача є необґрунтованими та
підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

У відповідності до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94,
160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову начальника відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві Вольф О.Л. від
13.10.2014 ВП №44679699.

3. Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 09.09.2014 ВП №44679699.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М. Кобилянський