Справа № 314/6000/14-а
Суддя: Кіяшко В. О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/6000/14-а
Провадження № 2-а/314/52/2014
Номер рядка звіту 50
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2014 року Вільнянський районний суд
Запорізької області

у складі: головуючого - судді Кіяшко
В.О.,

при секретарі Павлівській І.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови від 19.09.2014 року про
накладення адміністративного
стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови від 19.09.2014 року про
накладення адміністративного
стягнення.

В адміністративному позові зазначено,
що постановою заступника начальника
ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області Зарецькою Ю.В. від 19 вересня 2014
року позивач був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч. 5 ст. 165-1 КУпАП та підданий
адміністративному стягненню у виді
штрафу в розмірі 1700 гривень. Однак,
позивач вважає, що складена постанова є
неправомірною та не відповідає вимогам
закону, оскільки він, як керівник філії
структурного підрозділу ДП
«Запорізький облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»
здійснює відрахування платежів у
бюджет, в Пенсійний фонд України,
страхових внесків, виплату зарплати
виключно за рахунок коштів,
спрямованих ДП «Запорізький
облавтодор», у підприємства немає
власних вільних коштів, якими позивач
як керівник має право розпоряджатися.
Крім того платіжне доручення № 1351 від
18.07.2014р. було своєчасно направлено для
виконання до банку, але залишено
установою банку без виконання у зв'язку
з відсутністю коштів на рахунку.

Позивач просить суд задовольнити позов
та скасувати постанову про притягнення
його до адміністративної
відповідальності.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та просив його задовольнити
в повному обсязі, посилаючись на те, що
оскаржувана постанова відповідача є
незаконною та не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином,
причину неявки суду не повідомив. За
згодою позивача, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача на підставі тих доказів, що
містяться в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, приходить до
висновку про можливість задоволення
позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги і заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може
бути підданий заходу впливу в зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом. Додержання
вимог закону при застосуванні заходів
впливу за адміністративні
правопорушення забезпечується
систематичним контролем з боку
вищестоящих органів і посадових осіб,
прокурорським наглядом, правом
оскарження, іншими встановленими
законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: 1) залишає
постанову без зміни, а скаргу або
протест без задоволення; 2) скасовує
постанову і надсилає справу на новий
розгляд; 3) скасовує постанову і
закриває справу; 4) змінює захід
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платники
єдиного внеску зобов'язані своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
календарний місяць, не пізніше 20-го
числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, несуть дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законом.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Як встановлено в судовому засіданні,
постановою заступника начальника ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
Зарецькою Ю.В. 19 вересня 2014 року позивач
був притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч. 5 ст. 165-1 КУпАП
та підданий адміністративному
стягненню у виді штрафу в розмірі 1700
гривень.

Підставою для винесення зазначеної
постанови стало те, що 19 вересня 2014 року
було складено протокол про
адміністративне правопорушення,
згідно якого, встановлено, що філія
«Запорізька дорожньо-експлуатаційна
дільниця « ДП «Запорізький облавтодор»
ВАТ «Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» не
сплачено (не перераховано) єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за червень
2014року. Граничний термін перерахування
коштів по ЄСВ за червень 2014року -
20.07.2014р.

Разом з цим, ДП «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» є підрядним
підприємством, що здійснює ремонт та
утримання автомобільних доріг на
замовлення Служби автомобільних
автодоріг в Запорізькій області. При
цьому власником доріг обласного
значення та безпосереднім
розпорядником бюджетних коштів, що
виділяються Державою для утримання та
проведення ремонту доріг залишається
Служба автомобільних доріг в
Запорізькій області. Тобто ДП
«Запорізький автодор» виконує роботи в
тому обсязі, в якому замовила Служба
автомобільних доріг в Запорізькій
області (без замовлення роботи не
ведуться). Кошти за виконання роботи
надходять безпосередньо на поточні
рахунки головного управління - ДП
«Запорізький облавтодор», який в свою
чергу перераховує кошти на рахунки
філій ДП «Запорізький облавтодор» (24
філії).

Однак на даний час Замовником - Службою
автомобільних доріг у Запорізькій
області не сплачено в повному обсязі
кошти за виконані обсяги дорожніх
робіт підрядника - ДП «Запорізький
облавтодор» заборгованість складає -
977903 грн., тому ДП «Запорізький
облавтодор» не має можливості
виплатити заробітну плату -
заборгованість складає 7861000грн.,
сплатити податки до бюджету,
розрахуватися з постачальниками
матеріалів та виконати інші
зобов'язання. У зв'язку з чим позивач
вважає, що затримка сплати страхових
внесків виникла не з його вини, в свою
чергу він здійснив всі необхідні дії
направлені на погашення
заборгованості, в саме: неодноразово
звертався до керівництва з проханням
перерахувати кошти для сплати
необхідних внесків.

Крім того, за змістом наведених вище
норм Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» за
порушення, пов'язані зі сплатою єдиного
внеску можуть застосовуватися такі
види юридичної відповідальності,
зокрема, фінансова, дисциплінарна,
адміністративна, цивільно-правова або
кримінальна.

Так, фінансова відповідальність в силу
імперативності фінансових норм має
свою специфіку: підставами для її
застосування є приховання (заниження)
або несплата чи несвоєчасна сплата
обов'язкового платежу саме платниками
цього платежу, при цьому не мають
жодного значення причини, з яких це
сталося, не має значення і наявність чи
відсутність умислу у діях платника
такого платежу. Фінансова
відповідальність настає і в тому
випадку, якщо порушення сталося через
недбалість, недосвідченість чи
розрахункову помилку. Не може братись
до уваги і фінансовий стан платника -
підприємства, установи, організації.
Отже, фінансова відповідальність за
фінансові правопорушення
застосовується без урахування
наявності вини платника. Для
притягнення до інших видів
відповідальності, зокрема й до
адміністративної, встановлені інші
критерії. До адміністративної
відповідальності може бути притягнута
лише та особа, яка вчинила
адміністративне правопорушення.
Основними ознаками адміністративного
проступку є протиправність і вина. Із
змісту ст. 11 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вбачається, що
за несвоєчасну або не в повному обсязі
сплату єдиного внеску адміністративну
відповідальність несуть лише винні у
цьому посадові особи. Тобто, положення
зазначеної норми чітко закріплює, що
порушення посадовими особами вимог
Закону, як адміністративний проступок
діяння винне. Таким чином,
адміністративній відповідальності за
порушення сплати єдиного внеску
підлягає особа за вчинення лише
винного діяння. Відсутність вини
виключає суб'єктивну сторону і тим
самим склад адміністративного
правопорушення.

При цьому, частиною 5 статті 165-1 КУпАП
фактично передбачено відповідальність
за несплату або несвоєчасну сплату
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Адміністративна відповідальність за
вказане порушення може мати місце
тільки за наявності в діях особи вини,
як суб'єктивної сторони
правопорушення, яка характеризується
направленістю дій на умисне чи з
необережності зволікання щодо сплати
передбаченого законодавством платежу.

Проте, жодних належних та допустимих
доказів на підтвердження вини
позивача, пов'язаної із простроченням
сплати єдиного внеску, відповідачем
суду надано не було.

Так, під час розгляду справи та
винесення оскаржуваної постанови,
дослідженню та оцінці зі сторони
відповідача підлягали усі докази, які
могли б свідчити про причетність
позивача до вчинення ним
адміністративного проступку та
наявність вини у його діях. Але суб'єкт
владних повноважень зазначені вимоги
не врахував, всі обставини справи не
з'ясував, винесена ним постанова
ґрунтується виключно на даних
протоколу про адміністративне
правопорушення, в якому в графі
пояснення порушника жодні пояснення
позивача взагалі відсутні (а.с. 10). Але
відповідачем зазначені обставини до
уваги не прийняті, при винесенні
постанови про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 1700
гривень відповідачем не були виявлені
обставини, які виключають
адміністративну відповідальність,
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також не були
з'ясовані інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Отже, з урахуванням викладеного вище,
вбачається, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за червень 2014
року був перерахований з порушенням
встановленого законом строку з причин,
що не залежали від позивача як
начальника філії
«Запорізькадорожньо-експлуатаційна
дільниця» ДП «Запорізький автодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», а саме,
у зв'язку з відсутністю коштів, що
підтверджується встановленими під час
судового розгляду доказами, а тому суд
приходить до висновку, що у діях
позивача відсутня вина, як обов'язкова
ознака складу адміністративного
проступку, у будь-якій її формі,
направлена на несвоєчасну сплату
загальнообов'язкового страхового
внеску.

Крім того, аналіз встановлених судом
обставин та досліджених доказів у
співвідношенні до норм чинного
законодавства України приводить до
висновку, що за своїми повноваженнями
позивач може нести відповідальність за
несвоєчасну сплату єдиного
соціального внеску лише в тому випадку,
якщо ДП «Запорізький автодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»
своєчасно перераховує відповідні
кошти на заробітну плату і сплату цього
внеску, оскільки власних коштів філія
не має.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що постанову по справі про
адміністративне правопорушення від 19
вересня 2014 року не можна визнати
законною та обґрунтованою і
встановлені в судовому засіданні
докази у своїй сукупності повністю це
підтверджують. Доказів, які
спростовують це, відповідачем суду не
надано, а повідомлені позивачем
обставини не викликають жодного
сумніву, тому суд вважає заявлені
позивачем вимоги обґрунтованими.

Отже, суд вважає достатнім засобом
захисту прав позивача скасування
вказаної постанови про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч. 5 ст. 165-1 КУпАП
та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 1700гривень, з подальшим
закриттям провадження по справі про
адміністративне правопорушення, в
зв'язку з відсутністю в діях позивача
вини, а тому й складу адміністративного
правопорушення.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 159, 161 163
КАС України, ст.ст. 7, 9, 280, 293 КУаАП,
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Скасувати постанову заступника
начальника ДПІ у Шевченківському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
запорізькій області Зарецької Ю.В. від
19 вересня 2014 року про притягнення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 5 ст. 165-1 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1700грн.

Провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 165-1
КУпАП - закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя:В. О. Кіяшко

13.11.2014