Справа № 284/1953/14-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"19" листопада 2014 р.
Справа № 284/1953/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шевчук С.М.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області на постанову Народицького
районного суду Житомирської області
від "03" листопада 2014 р. у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 03
листопада 2014 року зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає
на території радіоактивного
забруднення, (ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи") у розмірі,
що дорівнює трьом мінімальним
заробітним платам, визначеним Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, (ст.50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи") із
розрахунку 50 процентів мінімальної
пенсії за віком, що визначається на
рівні прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
підвищення до пенсії як дитині війни
(ст.6 Закону України „Про соціальний
захист дітей війни") в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, що
визначається на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", за період з 23.04.2014
року по 31.07.2014 року з урахуванням
виплачених коштів.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.3 ч.1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач є пенсіонером,
має статус дитини війни, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Народицькому районі, є
потерпілим від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 та проживає в с.Городець, що
підтверджується довідками управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі та паспортом серії НОМЕР_2.

Позивач отримує виплати згідно зі
ст.ст. 39, 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", але у
меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата - у зоні
безумовного обов'язкового відселення -
трьох мінімальних заробітних плат.

Згідно положень ст.50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до першої категорії,
інвалідам ІІI групи, додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст.6 ЗУ „Про соціальний
захист дітей війни", у відповідній
редакції, дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Кабінетом Міністрів України на
виконання вказаного положення ст. 39, 50,
54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" 23.11.2011
року прийнято постанову № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". У
відповідності до вказаної постанови КМ
України, позивачу провадиться
нарахування і виплата підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Суд першої інстанції, надаючи правову
оцінку правовідносинам, які виникли
між сторонами, прийшов до висновку, що
виплата позивачу коштів передбачених
ст. ст. 39, 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у
розмірах визначених постановою КМУ, є
протиправними.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Положення п.28 розділу II Закону України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.39 та ст.50 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" і які обмежували права
громадян, щодо виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року по 22
липня 2011 року спірні відносини
регулювалися відповідно до ст. 39 та ст.
50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" .

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, ст. 39, 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень ЗУ "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" діяли протягом
бюджетного року та закінчилися 31.12.2013
року.

На час розгляду даної справи, Законом
України "Про Державний бюджет на 2014 рік"
від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав
чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження встановленні не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, в період, за який
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату зазначених
коштів, є чинними і підлягають
застосуванню: ст. ст. 39, 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а також ст.6
ЗУ „Про соціальний захист дітей війни".

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статей 39, 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" обґрунтовано не
взяті судом до уваги, оскільки питання
фінансування цих видатків не виступає
предметом даного спору. Питання
надання бюджетних коштів Управлінню
для виконання покладених на нього
обов'язків у справах цієї категорії
виходять за межі заявлених вимог і
судом не розглядалися.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне та обґрунтоване
рішення, підстави для скасування якого
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Народицького районного суду
Житомирської області від "03" листопада
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
С.М. Шевчук

судді:
Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області вул. Леніна,
177,смт.Народичі,Народицький район,
Житомирська область,11401

4-третій особі: - ,