Справа № 826/16850/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Головуючого судді
Шостака О.О.,

суддів
Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві, без
фіксування технічними засобами, в
порядку ст. 41 КАС України, апеляційну
скаргу позивача Приватного товариства
«СНОРК» на Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємство «СНОРК» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач Приватне
підприємство «СНОРК» звернулись до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, в якому просили суд визнати
протиправним та скасувати рішення
Київської міжрегіональної митниці м/п
«Київ-центральний» про коригування
митної вартості товарів №100190000/2012/341624/2
від 30.11.2012р.; визнати протиправним та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці м/п
«Столичний» про коригування митної
вартості товарів №100270000/2013/710128/2 від
15.02.2013р.; визнати заявлену позивачем
митну вартість товару щодо товару, який
імпортується.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.12.2013 року в задоволені
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати в
повному обсязі Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.12.2013 року. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між ПП «Снорк» (Україна, покупець) та
фірмою «Qingdao Samin Chemical Co., LTD.» (Китай,
продавець) було укладено Контракт №
26/СНІ/2009 від 06.07.2009 року на поставку
Товару, а саме Триполіфосфату натрію та
Глюконо-Дельта-Лактон.

30.11.2012 року позивач подав до митного
органу декларацію митної вартості
№100190000/2012/475074 та вантажну митну
декларацію N100190000/2012/784035, якими заявив
до декларування та випуску у вільний
обіг (режим ІМ-40) товару: триполіфосфат
натрію ( STPP) вагою 1000 кг/нетго, вартістю
у сумі 1266,47 доларів США (10122,91 грн. по
офіційному курсу НБУ 7,993 грн./1 долар
США), що складається з вартості товару
1190,00 доларів США (9511,67 грн.) та вартості
морської доставки - 611,24 грн., тобто
позивачем при визначенні митної
вартості товару використано перший
основний метод за ціною договору
(вартістю операції), при цьому вартість
1 кг товару складає 1,27 доларів США та
визначено обов'язкові платежі. Лактони:
Глюко-Дельта-Лактон (GDL) вагою 1000
кг/нетго, вартістю у сумі 1726,47 доларів
США (13799,69 грн. по офіційному курсу НБУ
7,993 грн./l долар США), що складається з
вартості товару 1650,00 доларів США (13188,45
грн.) та вартості морської доставки -
611,24 грн., тобто позивачем при
визначенні митної вартості товару
використано перший основний метод за
ціною договору (вартістю операції), при
цьому вартість 1 кг товару складає 1,73
доларів США та визначено обов'язкові
платежі.

Відповідно до матеріалів справи,
позивач повторно надав відповідачу
митну декларацію форми їм 40 №
100270000/2013/284723 від 05.02.2013 р. із зазначенням
товару Лактони: Глюко-Дельта-Лактон (GDL)
і визначенням його митної вартості за
першим основним методом за ціною
договору (вартістю операції) у 1,73
доларів США за 1 кг, та надав додаткові
документи, а саме: копію специфікації №
4 від 05.02.2013 p., копії платіжних доручень
№ 51 від 03.08.2012 р. № 61 від 22.10.2012 p., №62 від
01.11.2012 p., №63 від 06.11.2012 p., копії виписок
із банківського рахунку, копію
платіжного доручення щодо сплати
вартості перевезень № 616 від 22.11.2012 p.,
копію експертного висновку № ЧЦ-21 від
01.02.2013 p., цінову калькуляцію виробника
на Лактони: Глюко-Дельта-Лактон від
30.11.2012p., копії доповнення до
зовнішньоекономічного контракту № 1
від 13.08.2009 p., і № 5 від 07.12.2012 p., копію
листа постачальника від 30.07.2012 p., копію
довідки про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами № 26088831 від
10.01.2013 p., копію довідки про транспортні
витрати № 01-26/11/12 від 26.11.2012 p., копію
протокола № Ц-64 від 29.11.2012 р. стосовно
транспортних послуг, копію заявки № 9
від 05.08.2012 р. щодо
транспортно-експедиційного
обслуговування, копію рахунку № 420 від
14.11.2012 р. стосовно транспортних послуг,
копію акту надання послуг № 11-63 від
29.11.2012 р. стосовно транспортних послуг,
копію прайс-листа до інвойсу № SC12QD01247,
копію пакувального листа, копію листа
банку № 31-В 15/52/2/230 від 08.02.2013 p., копії
документів стосовно розмитнення у
червні 2012 р. товару Лактони:
Глюко-Дельта-Лактон (GDL) за ціною 1,93 грн.
за кг від того ж виробника.

На підставі зазначених документів,
відповідач прийняв картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 10270000/2013/30137
від 05.02.2013 р. та виніс Рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/710128/2 із застосуванням шостого
резервного методу, яким встановлена
митна вартість заявленої до митного
оформлення партії Лактони:
Глюко-Дельта-Лактон (GDL) у розмірі 3,18
доларів США за 1 кг товару.

Відповідно до Рішення, обставинами, за
яких відповідач встановив зазначену
вартість, є наступне: митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору, оскільки
документи містять розбіжності в
інвойсі та його перекладі стосовно
умов поставки; в контракті стосовно
умов поставки; в банківських платіжних
документах стосовно строків оплати, та
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Враховуючи те, що ті ж самі документи,
які містили розбіжності, вже
надавались декларантом за декларацією
від 30.11.2012р. № 100190000/2012/475074 та те, що
додаткові документи ПП «Снорк» не
надавались, відповідачем декларанту
було запропоновано відповідно до
статті 53 Митного кодексу України
надати додаткові документи, а
саме:банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару;
платіжні та бухгалтерські документи,
що підтверджуються вартість товарів та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації товару; прайс-листи
виробника товару;транспортні
(перевізні) документи а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення (додатки до
договору, заявки, рахунки, акти
виконаних робіт, відповідно до умов
договору про надання
транспортно-експедиційних послуг);
страхові документи; виписку з
бухгалтерської документації;висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію про
вартість сировини для виробництва
товару.

Однак, декларантом на вимогу органу
доходів і зборів не надано додатково
витребовувані документи у повному
обсязі.

Враховуючи всі виявлені органом
доходів і зборів розбіжності, неповне
подання додаткових документів та
розбіжності у додатково поданих
документах, відповідачем митну
вартість товарів було відкориговано за
резервним методом, згідно з
положеннями статті 64 Митного кодексу
України та ґрунтується на раніше
визнаних органами доходів і зборів
митних вартостях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позивачем під час розгляду справи не
спростовано обґрунтованості
незастосування митницею попередніх (до
резервного методу) методів визначення
митної вартості.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини є Митний кодекс України
від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - Митний
кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

Згідно із статтею 52 вказаного Кодексу,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Судом першої інстанції встановлено, що
декларантом на вимогу органу доходів і
зборів не надано додатково
витребовувані документи у повному
обсязі, а після дослідження наданих
додаткових документів встановлено
митним органом наступне: прайс-лист
виробника посилається на номер інвойсу
№ SC12QD01247, що суперечить суті
прайс-листа як комерційної пропозиції
для необмеженого кола покупців;
рахунок від 14.11.2012р. № 420 містить
відомості щодо кількох статей витрат
на транспортування товару: фрахт за
маршрутом Шанхай (Китай) - Одеса
(Україна). додаткові витрати по
конвертації на користь лінії
перевізника, транспортно-експедииійне
обслуговування, оформлення документів,
демередж на користь лінії. послуги
зберігання в порту, організація
навантажувально-розвантажувальних
робіт в ОМТП. Але до митної вартості
включена лише вартість фрахту за
маршрутом Шанхай (Китай) - Одеса
(Україна), що не відповідає сумі оплати
за транспортування, згідно з платіжним
дорученням від 22.11.12р. № 616; в акті
надання послуг від 29.11.12р. № 11-63
відсутні відомості про вартість
транспортно-експедиційних послуг до
місця ввезення на митну територію
України; в експертному висновку
вказано, що вартість визначена на
основі наданих ПП «Снорк» документів
без огляду та ідентифікації продукції.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 вказаного Кодексу, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу
України, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (ч. 11 ст. 264).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з ч. 1
цієї статті, митна вартість
визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК
України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Як вбачається з рішення про
коригування митної вартості товарів,
між відповідачем та декларантом було
проведено процедуру консультації.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.
Так, відповідно до вказаної правової
норми метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем у
відповідності до вимог митного
законодавства, для підтвердження
заявленої митної вартості товару не
було подано до митного органу всіх
необхідних для цього документів.

Разом з тим, надання додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

Отже, за умови не наведення митним
органом доказів того, що документи,
подані декларантом для митного
оформлення товару є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації, витребування цим
органом переліку документів без
зазначення обставин, які ці документи
повинні підтвердити свідчить про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування іншого, ніж основний
метод визначення митної вартості.

За наведених вище обставин, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що митний орган
правомірно застосував метод №6
«резервний метод» визначення митної
вартості товару, оскільки митним
органом доведено наявність підстав для
застосування резервного методу.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що митниця не надала
доказів, які б підтверджували
відсутність зазначених вище підстав
для визначення митної вартості за
першим методом.

Підсумовуючи наведені вище обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд обґрунтовано, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов висновку про відмову в
задоволенні адміністративного позову,
а доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 165, 200, 205, 206, 212, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Приватного
товариства «СНОРК» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09.12.2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді
І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.