Справа № 344/9085/14а,2а-344/517/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
Справа № 876/7885/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду від 21.07.2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області про зобов'язання до вчинення
дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 21 липня 2014 року позов
задоволено. Зобов'язано відповідача
провести перерахунок пенсії позивача,
включивши в суму зарплати для
обчислення пенсії виплачену
матеріальну допомогу на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, зобов'язано УПФ в м.
Івано-Франківську виплатити ОСОБА_1
заборгованість в частині
недорахованої суми пенсії з 01.07.2011 року
та при черговому перерахунку пенсії
враховувати суми матеріальної
допомоги.

Дане судове рішення оскаржив в
апеляційному порядку відповідач, який
просить скасувати постанову та винести
нову про відмову в позові. Вимоги
апеляційної карги обґрунтовані тим, що
чинним законодавством не передбачено
підстав для включення в розрахунок
пенсії матеріальної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
яка проти задоволення апеляційної
скарги заперечувала, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно
Закону України «Про державну службу» з
01.07.2011 року.

До виходу на пенсію позивач працювала
начальником відділу інспектування у
соціальній сфері та культурі
контрольно-ревізійного управління
Івано-Франківської області.

Відповідач при призначенні ОСОБА_1
пенсії не включив до розрахунку
заробітку, з якого визначається пенсія,
матеріальну допомогу на
соціально-побутові потреби та допомогу
на оздоровлення, а також грошову
винагороду, виплачену на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 24.02.2003 року № 212 «Про затвердження
порядку видачі грошової винагороди
державним службовцям за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, за зразкове виконання трудових
обов'язків» (далі - Постанова 212), з яких
було сплачено страхові внески.

У зв'язку з цим у грудні 2012 року та в
грудні 2013 року позивач зверталася до
відповідача з проханням провести
перерахунок розміру пенсії, включивши
виплату матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, а також
грошову винагороду, виплачену їй
відповідно до Постанови 212 до
розрахунку пенсії.

Відповідач надав позивачу на її заяви
відповіді від 18.12.2012 року № 218/Ч-8 та від
21.12.2013 року № 219/Ч-8, згідно яких підстави
для перерахунку пенсії позивачу
відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії.

Відповідачем при розрахунку пенсії не
враховано матеріальну допомогу на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, внаслідок
чого пенсія виплачується в меншому
розмірі, ніж повинна бути.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранг, надбавки за вислугу років та
інших надбавок.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
можуть встановлюватись надбавки за
високі досягнення в праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про
державну службу» передбачено виплату
державним службовцям допомоги на
оздоровлення в розмірі посадового
окладу при наданні щорічної відпустки.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
орган виплачує працівникові за
виконану роботу. Ст. 2 даного Закону
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить - основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

З довідки Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
від 20.01.2014 року № 09-11-14-14/421 вбачається,
що позивачка на протязі 2006-2011 років
отримувала матеріальну допомогу на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, з яких були
сплачені соціальні внески.

Дані обставини, крім того,
підтверджуються і відповідними
наказами про виплату матеріальної
допомоги позивачу.

Аналіз наведених обставин справи та
законодавчих норм дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових потреб входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплат праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов`язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов`язкове державне пенсійне
страхування. Стаття 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. За змістом
наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Закон України «Про оплату праці» та
Закон України «Про державну службу» є
загальними по відношенні до даних
правовідносин, в той час як перевагу
мають спеціальні норми Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

В своїй постанові від 20 лютого 2012 року
Верховний Суд України, усуваючи
неоднакове застосування норм
матеріального права, вважає
неправильними висновки суду про те, що
оскільки матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, не
включається до складу заробітної плати
державного службовця, то вона не
враховується при обчисленні розміру
його пенсії.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України
визначено, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
відносинах, є обов`язковими для всіх
судів України.

Згідно із ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи, встановлюється
шестимісячний строк, який обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї документів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про необхідність
задоволення позовних вимог поза межами
строку звернення до суду. Даний строк
позивачем пропущено і у справі
відсутні будь-які відомості про
поважність причин такого пропуску.

Тому позовні вимоги підлягають
задоволенню в межах шестимісячного
строку до дня звернення до суду, тобто з
20.12.2013 року. Вимоги про перерахунок
пенсії до цієї дати підлягають
залишенню без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про порушення судом попередньої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202
п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 21 липня 2014 року в
адміністративній справі № 344/9085/14
скасувати.

Винести нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області щодо відмови ОСОБА_1 у
врахуванні матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань при
призначенні пенсії державного
службовця.

Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області включити
ОСОБА_1 в місячний розрахунок
заробітної плати для призначення
пенсії державного службовця суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
здійснити з врахуванням даних сум
перерахунок і виплату позивачу
недоотриманої пенсії державного
службовця за період з 20.12.2013 року.

Позовні вимоги за період до 20.12.2013 року
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.С. Затолочний

Судді:
В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний тексти виготовлено 21.11.2014