Справа № 742/3638/14
Суддя: Зарічна Л. А.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/268/14
Єдиний унікальний № 742/3638/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області

в складі
головуючого-судді: Зарічної Л.А.,

при
секретарі :Геєць О.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Прилуках справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
державного інспектора сільського
господарства в Чернігівській області
ОСОБА_3 про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовною скаргою, в якій вказує, що 15
липня 2014 року державним інспектором
сільського господарства в
Чернігівській області була проведена
позапланова перевірка дотримання
вимог земельного законодавства ТОВ
«АгроКІМ», за результатами якої
уповноваженій особі 17.07.2014 року було
вручено приписи, реєстраційні номери
000861, 000862, 000863, 000865, якими зобов’язано у
30-денний термін з дня їх отримання
усунути виявлене порушення земельного
законодавства при використанні
земельної ділянки. 25 липня 2014 року
вказаним інспектором було винесено
постанову за №108, якою ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн, за те, що він на
території Нетяжинської сільської ради
Прилуцького району в єдиних масивах
самовільно використовує землі
історико-культурного призначення
загальною площею 8,87 га під вирощування
сільськогосподарських культур
(кукурудзи), а саме земельні ділянки
площею 3,67; 2,7 ; 1,10; 0,50; 0,90, які визначені
згідно проекту поділу земель
колективної власності на земельні
частки (пай) колишнього КСП «Авангард».

Посилаючись на незаконність
проведення відповідної перевірки та
невідповідність встановлених
інспектором обставин справи
дійсності, ОСОБА_2 просить суд
скасувати дану постанову як незаконну.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити, зважаючи на
порушення норм чинного законодавства,
які були допущені відповідачем як під
час проведення перевірки, так і
фіксування порушень, які на думку
сторони позивача жодними доказами не
підтверджуються.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив проти задоволення позовних
вимог зважаючи на правомірність своїх
дій та винесеної постанови, проте в
судових дебатах просив їх
задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні докази по справі суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення вимог позивача з наступних
підстав:

Відповідно до вимог ст.71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст.53-1 КУпАП, дійсно
така передбачає відповідальність за
самовільне зайняття земельної
ділянки.

Відповідно до ст.1 Закону
України „Про державний контроль за
використанням та охороною земель",
самовільне зайняття земельних ділянок
- це будь-які дії особи, які свідчать про
фактичне використання не наданої їй
земельної ділянки чи намір
використовувати земельну ділянку до
встановлення її меж в натурі (на
місцевості), для одержання документа,
що посвідчує право на неї, та до його
державної реєстрації.

Так в судовому засіданні було
достовірно встановлено, що 08 липня 2014
року начальником Державної інспекції
сільського господарства в
Чернігівській області, на підставі
листа прокуратури Чернігівської
області та Прилуцької міжрайонної
прокуратури було видане направлення на
проведення позапланової перевірки ТОВ
«Агро-Кім». Предметом перевірки
визначено дотримання вимог земельного
законодавства ТОВ «Агро-Кім» при
використанні земельних ділянок
історико-культурного призначення на
території Нетяжинської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області.

В судовому засіданні відповідач
стверджував , що ініціатором перевірки
був Прилуцький міжрайонний прокурор,
який прийняв постанову від 2 липня 2014
року про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів, в якій
постановив провести перевірку в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів у Прилуцькій РДА
з питань дотримання вимог земельного
законодавства України та іншого
законодавства.

В підтвердження своїх
пояснень відповідач надав до суду
копію зазначеної постанови прокурора,
із мотивувальної частини якої
вбачається, що він ініціював зазначену
перевірку в зв”язку з тим , що при
виїзді на місцевість встановлено, що
земельні ділянки історико-культурного
призначення, які розташовані на
території Нетяжинської сільскої ради
обробляються в тому числі і ТОВ “
Агро-КІМ “.

На підставі протоколу №000507, який
був складений 21 липня 2014 року головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель - державним інспектором
сільського господарства в
Чернігівській області, тим же
інспектором 25 липня 2014 року було
винесено постанову №108 про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а саме 340
грн. на директора ТОВ «АгроКІМ» ОСОБА_2
за вчинення адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст.53-1 КУпАП, а саме за
те, що ТОВ «АгроКІМ» в особі директора
ОСОБА_2 на території Нетяжинської
сільської ради Прилуцького району в
єдиних масивах самовільно
використовує землі
історико-культурного призначення
загальною площею 8,87 га під вирощування
сільськогосподарських культур
(кукурудзи), а саме земельні ділянки
площею 3,67; 2,7 ; 1,10; 0,50; 0,90 га які
визначені згідно проекту поділу земель
колективної власності на земельні
частки (пай) колишнього КСП «Авангард».

Відповідно до ст. 53
Земельного кодексу України до земель
історико- культурного призначення
належать землі, на яких розташовані
пам'ятки культурної спадщини, їх
комплекси (ансамблі),
історико-культурні заповідники,
історико- культурні заповідні
території, охоронювані археологічні
території, музеї просто неба,
меморіальні музеї-садиби.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону
культурної спадщини», який регулює
правові, організаційні, соціальні та
економічні відносини у сфері охорони
культурної спадщини з метою її
збереження, використання об'єктів
культурної спадщини у суспільному
житті, захисту традиційного характеру
середовища в інтересах нинішнього і
майбутніх поколінь , пам'ятка
культурної спадщини - об'єкт культурної
спадщини, який занесено до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України;
об'єкт культурної спадщини - визначне
місце, споруда (витвір), комплекс
(ансамбль), їхні частини, пов'язані з
ними рухомі предмети, а також території
чи водні об'єкти (об'єкти підводної
культурної та археологічної спадщини),
інші природні природно-антропогенні
або створені людиною об'єкти незалежно
від стану збереженості, що донесли до
нашого часу цінність з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду і зберегли свою автентичність.

За класифікацією об'єктів
культурної спадщини відповідно до ст. 2
цього Закону кургани є археологічним
визначним місцем.

Згідно ст. 13 Закону «Про охорону
культурної спадщини» об'єкти
культурної спадщини незалежно від форм
власності відповідно до їхньої
археологічної, естетичної,
етнологічної, історичної, мистецької,
наукової чи художньої цінності
підлягають реєстрації шляхом
занесення до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України за
категоріями національного та
місцевого значення пам'ятки. Із
занесенням об'єкту культурної спадщини
до Реєстру на цей об'єкт, на всі його
складові елементи, що становлять
предмет його охорони, поширюється
правовий статус пам'ятки. Таким чином,
Державний реєстр нерухомих пам'яток
України, створений на підставі Закону
«Про охорону культурної спадщини»
містить перелік об'єктів культурної
спадщини, які офіційно беруться
державою під охорону. Такі об'єкти
визначаються незалежно від форм
власності, відповідно до їхньої
археологічної, естетичної,
етнологічної, історичної, мистецької,
наукової чи художньої цінності. Після
внесення до реєстру, об'єкти культурної
спадщини набувають статусу пам'яток.

Як вбачається зі змісту цього
Реєстру, а ні в переліку нерухомих
пам'яток національного значення, а ні в
переліку нерухомих пам'яток місцевого
значення вказані інспектором землі на
території Нетяжинської сільської ради
Чернігівської області не значаться.

Наданий сторонами лист
Управління Держземагенства у
Прилуцькому районі Чернігівської
області від 14.07.2014 року №3908/02-10
підтверджує, що згідно даних
державного земельного кадастру в
оренді ТОВ «АгроКІМ» землі державної
власності, в тому числі землі
істерико-культурного призначення не
перебувають.

В той же час, належних та
допустимих доказів того, що земельні
ділянки площею3,67 га, 2,7 га, 1,10 га, 0,50 га,
0,90 га , які відносяться до земель
історику-культурного призначення ,
самовільно використовуються саме
підприємством, яке очолює позивач, в
судовому засіданні відповідачем
надано не було. Присутність при
проведенні перевірки прокурора та
сільського голови не може слугувати
підставою для визнання вказаної
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
законною, оскільки жодних обмірів
інспектором на місці не проводилося, і
встановлення осіб, як фізичних так і
юридичних, які в дійсності здійснили
самовільний захват земельних ділянок
інспектором встановлено не було. Сам
по собі факт , який викладений у
постанові прокурора, про те, що поблизу
земель історико-культурного
призначення обробляються орендовані
земельні ділянки відповідними
орендарями, не може слугувати
підставою того, щоб притягнути саме
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності, оскільки будь-яких
інших доказів того, що такий
самовільний захват здійснив саме
позивач, стороною відповідача під час
перевірки встановлено не було і в
судовому засіданні не було надано.

За таких обставин суд вважає
позовні вимоги обгрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст. 2, 6. 9, 17, 18, 19, 56, 59, 71, 99, 104.
105, 106, 171-2 Кодексу адміністративного
судочинства України суд , -

ПОСТАНОВИВ :

Вимоги ОСОБА_2
задовольнити.

Постанову державного
інспектора сільського господарства в
Чернігівській області ОСОБА_3 від 25
липня 2014 року №108 про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 за ст. 53-1 КУпАП та накладення
стягнення у вигляді штрафу розміром 340
грн. - скасувати.

Постанова суду остаточна і
оскарженню не підлягає

Суддя: