Справа № 826/16454/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2014 року 14:52 год.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.
суддів Добрівської Н.А.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_2до Кабінету Міністрів
Українипропро зобов'язання вчинити
діїТретя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача:
- Харківська міська громадська
організація інвалідів «Креавита»,
ОСОБА_2 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Кабінету Міністрів України,
в якому просила: « 1. Зобов'язати Кабінет
Міністрів України внести зміни у
Порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2008 року
№1081 (зі змінами), щодо забезпечення
роботи не тільки на міському та
приміському, а й на міжміському
автобусному маршруті загального
користування не менше одного
транспортного засобу, пристосованого
для перевезення осіб з обмеженими
фізичними можливостями. 2. Визнати
відсутність вимог щодо забезпечення
роботи на міжміському автобусному
маршруті загального користування не
менше одного транспортного засобу,
пристосованого для перевезення осіб з
обмеженими фізичними можливостями
дискримінацією споживача за ознакою
Позовні вимоги позивачка мотивувала
тим, що вона є інвалідом I групи з
дитинства, має ураження
опорно-рухового апарату і не в змозі
самостійно пересуватися, а лише за
допомогою інвалідного візка. З вересня
2014 року позивачка мала намір почати
відвідувати заняття з танців на візку.
В зв'язку з тим, що вона мешкає в смт.
Зачепилівка Харківської області, а
заняття проходять у м. Харкові, -
планувала користуватися міжміським
автобусним маршрутом Зачепилівка -
Харків, який є прямим і не містить
необхідності пересадок на інших
зупинках. Однак, на автостанції
представник перевізника повідомив
позивачці, що на міжміському
автобусному маршруті Харків -
Зачепилівка відсутній транспортний
засіб, пристосований для перевезення
осіб з обмеженими фізичними
можливостями, яким би вона могла
скористатися. Оскільки ОСОБА_2 є членом
Харківської міської громадської
організації інвалідів «Креавита», яка
об'єднує і представляє інтереси людей,
що пересуваються на інвалідних візках,
вона звернулася до цієї організації за
правовою допомогою. Для з'ясування
ситуації Харківська міська громадська
організація інвалідів «Креавита»
направила запит до Департаменту
інноваційного розвитку промисловості
і транспортної інфраструктури
Харківської обласної державної
адміністрації. У відповідь на запит
Департамент повідомив, що відповідно
до статті 43 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначення
автомобільного перевізника на
автобусному маршруті загального
користування здійснюється виключно на
конкурсних засадах. Пунктом 10 Порядку
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2008 року
№1081 (зі змінами), передбачено
встановлення вимоги щодо забезпечення
роботи на міському та приміському
автобусному маршруті загального
користування не менше одного
транспортного засобу, пристосованого
для перевезення осіб з обмеженими
фізичними можливостями. Зважаючи на
викладене, Департамент повідомив, що
обов'язкова робота транспортного
засобу, пристосованого для перевезення
осіб з обмеженими фізичними
можливостями на міжміських автобусних
маршрутах не передбачена.
Отримавши таку відповідь, позивачка
вважає, що не включенням в Порядок
вимоги про обов'язкову роботу
транспортного засобу, пристосованого
для перевезення осіб з обмеженими
фізичними можливостями і на міжміських
автобусних маршрутах, відповідачем
порушені права позивачки, як людини, що
пересувається тільки за допомогою
інвалідного візка, а також права інших
осіб з інвалідністю, які мають проблеми
з пересуванням, а тому звернулась до
суду із заявленими позовними вимогами,
які просила задовольнити у повному
У судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позов з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просили його повністю задовольнити.
Відповідач позов не визнав. В
обґрунтування заперечень проти позову
звернув увагу на норми статей 7, 31, 43, 44
Закону України «Про автомобільний
транспорт», з аналізу змісту яких
вбачається, що визначення
автомобільного перевізника на
автобусних маршрутах загального
користування здійснюється виключно на
конкурсних засадах, умови яких, як
обов'язкові, так і додаткові,
визначаються організатором проведення
конкурсу, а не Кабінетом Міністрів
України. На думку представника
відповідача, позивачка помилково
ототожнює поняття «порядок проведення
конкурсу» та «умови конкурсу». Кабінет
Міністрів України у відповідності з
вимогами частини дванадцятої статті 44
Закону України «Про автомобільний
транспорт» постановою від 03 грудня 2008
року №1081 затвердив Порядок проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, в якому визначив
процедуру підготовки та проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування. Пунктом 10 Порядку
встановлено, що організатор затверджує
умови конкурсу, в тому числі
обов'язкові, відповідно до статті 44
Закону України «Про автомобільний
транспорт». Крім обов'язкових
організатор може затвердити додаткові
умови конкурсу (наявність у
перевізника GPS - системи, встановленої
на транспортних засобах, які
пропонуються для роботи на автобусному
маршруті, тощо). Організатор встановлює
вимогу щодо забезпечення роботи на
об'єкті конкурсу, який включає міські
та приміські автобусні маршрути
загального користування, не менш як
одного транспортного засобу,
пристосованого для перевезення осіб з
обмеженими можливостями. За таких
обставин, Кабінет Міністрів України
при затвердженні Порядку проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, жодних дискримінаційних
проявів щодо позивачки, як особи з
обмеженими фізичними можливостями, не
Третя особа - Харківська міська
громадська організація інвалідів
«Креавита», підтримала позовні вимоги
та просила їх задовольнити.
Заслухавши доводи та заперечення
сторін, третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов задоволенню не підлягає з
Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно із статтею 1 Закону України «Про
Кабінет Міністрів України» Кабінет
Міністрів України (Уряд України) є
вищим органом у системі органів
виконавчої влади. Кабінет Міністрів
України здійснює виконавчу владу
безпосередньо та через міністерства,
інші центральні органи виконавчої
влади, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим та місцеві державні
адміністрації, спрямовує та координує
Відповідно до статті 3 Закону, Кабінет
Міністрів України здійснює виконавчу
владу на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Закон України «Про автомобільний
транспорт» визначає засади
організації та діяльності
автомобільного транспорту, регулює
відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень (статті 3 Закону).
Згідно статті 7 Закону України «Про
автомобільний транспорт» забезпечення
організації пасажирських перевезень
покладається, зокрема: - на міжміських і
приміських автобусних маршрутах
загального користування, що виходять
за межі території області (міжобласні
маршрути), - на центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту; - на
приміських і міжміських автобусних
маршрутах загального користування, що
не виходять за межі території
Автономної Республіки Крим чи області
(внутрішньообласні маршрути), - на Раду
міністрів Автономної Республіки Крим
або обласні державні адміністрації; -
на приміських автобусних маршрутах
загального користування, що не
виходять за межі району, - на районні
державні адміністрації, тощо.
Відповідно до частини першої статті 31
Закону України «Про автомобільний
транспорт» відносини автомобільного
перевізника, що здійснює перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування, міських,
приміських та міжміських, які не
виходять за межі території області
(внутрішньообласні маршрути), із
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування визначаються
договором про організацію перевезень
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування, у якому
встановлюються: перелік маршрутів
загального користування, які буде
обслуговувати автомобільний
перевізник, умови організації
перевезень, показники якості
транспортного обслуговування
населення, термін роботи
автомобільного перевізника,
зобов'язання органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо облаштування маршруту, підтримки
проїзної частини автомобільної дороги
та під'їзних шляхів у належному стані
(тільки для міських автобусних
маршрутів), розмір компенсації витрат
автомобільного перевізника внаслідок
перевезення пільгових пасажирів та
регулювання тарифів, механізм їх
Частиною першою статті 43 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
встановлено, що визначення
автомобільного перевізника на
автобусному маршруті загального
користування здійснюється виключно на
Визначення умов перевезення та
проведення конкурсу врегульовано
статтею 44 Закону України «Про
автомобільний транспорт».
Так, в нормах даної статті зазначено, що
організація проведення конкурсу та
визначення умов перевезень
покладаються на органи виконавчої
влади та органи місцевого
До обов'язкових умов конкурсу на
перевезення пасажирів належать:
- визначена органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
обґрунтована структура парку
автобусів, що працюватимуть на
маршруті загального користування, за
пасажиромісткістю, класом, технічними
та екологічними показниками;
- державні соціальні нормативи у сфері
транспортного обслуговування
Слід звернути увагу, що державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії врегульовані
Законом України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії».
Зокрема, стаття 10 вказаного Закону
визначає державні соціальні нормативи
у сфері транспортного обслуговування
та зв'язку, які включають: - норми
забезпечення транспортом загального
користування; - показники якості
транспортного обслуговування; - норми
забезпечення населення послугами
При цьому, з метою забезпечення
безперешкодного доступу осіб з
обмеженими фізичними можливостями до
об'єктів соціальної інфраструктури, а
також ураховуючи Стандартні правила
забезпечення однакових можливостей
для інвалідів (Резолюція Генеральної
Асамблеї Організації Об'єднаних Націй
від 20 грудня 1993 року №48/96) Указом
Президента України від 01 червня 2005
року №900/2005 «Про першочергові заходи
щодо створення сприятливих умов
життєдіяльності осіб з обмеженими
фізичними можливостями» звернуто
увагу на необхідності створення
належних умов для доступу людей з
інвалідністю до об'єктів соціальної
Відповідно до статті 19 Закону України
«Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» державні
соціальні гарантії є обов'язковими для
всіх державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій незалежно від
З наведеного слідує, що врахування
потреб, у тому числі, осіб з обмеженими
фізичними властивостями у сфері
транспортного обслуговування
населення є обов'язковою умовою
конкурсу на перевезення пасажирів.
Відповідач за даним позовом - Кабінет
Міністрів України визначає, як
зазначено в статті 44 Закону України
«Про автомобільний транспорт», порядок
проведення конкурсів на перевезення
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 грудня 2008 року №1081 затверджено
Порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування, який
визначає процедуру підготовки та
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування і є
обов'язковим для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами
(організаціями), залученими на
договірних умовах для організації
забезпечення проведення конкурсів,
конкурсними комітетами та
автомобільними перевізниками.
Так, пунктом 10 Порядку встановлено, що
організатор затверджує умови конкурсу,
в тому числі обов'язкові, відповідно до
статті 44 Закону України «Про
автомобільний транспорт». Крім
обов'язкових організатор може
затверджувати додаткові умови
конкурсу (наявність у перевізника GPS -
системи, встановленої на транспортних
засобах, які пропонуються для роботи на
автобусному маршруті, тощо).
Організатор встановлює вимогу щодо
забезпечення роботи на об'єкті
конкурсу, який включає міські та
приміські автобусні маршрути
загального користування, не менш як
одного транспортного засобу,
пристосованого для перевезення осіб з
обмеженими фізичними можливостями.
Департамент інноваційного розвитку
промисловості і транспортної
інфраструктури Харківської обласної
державної адміністрації, надаючи у
листі від 06 жовтня 2014 року №03-01-2667
відповідь Харківській міській
організації інвалідів «Креавита»,
членом якої є ОСОБА_2, на думку суду,
помилково вважав, посилаючись на пункт
10 Порядку, що обов'язкова робота не менш
як одного транспортного засобу,
пристосованого для перевезення осіб з
обмеженими фізичними можливостями
обмежується лише міськими чи
приміськими автобусними маршрутами
загального користування і на
міжміських маршрутах не передбачена. З
аналізу наведеної вище норми пункту 10
Порядку чітко вбачається, що
організатор встановлює вимогу щодо
забезпечення роботи не менш як одного
транспортного засобу, пристосованого
для перевезення осіб з обмеженими
фізичними можливостями на об'єкті
конкурсу, який (на рівні з іншими
автобусними маршрутами, в тому числі)
включає міські та приміські автобусні
маршрути загального користування.
Тобто, вимога щодо забезпечення роботи
не менш як одного транспортного засобу,
пристосованого для перевезення осіб з
обмеженими фізичними можливостями на
міських чи приміських автобусних
маршрутах загального користування не є
В свою чергу, Кабінет Міністрів
України, як вищий орган у системі
органів виконавчої влади, та до якого
звернуті позовні вимоги ОСОБА_2,
затверджуючи постановою від 03 грудня
2008 року №1081 Порядок проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, діяв в реалізацію вимог
Закону України «Про автомобільний
транспорт» та у відповідності з
наданими повноваженнями.
Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
То ж для того, щоб особі був наданий
судовий захист, суд має встановити
наявність порушеного права, і що це
право порушене саме відповідачем.
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Перевіряючи дії Кабінету Міністрів
України на їх відповідність викладеним
вище критеріям, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність порушеного
права позивача відповідачем, яке б
підлягало судовому захисту, а тому
відмовляє у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Окрім того, суд вважає за доцільне
звернути увагу на те, що
адміністративні суди, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність Кабінету
Міністрів України на їх відповідність
визначеним в частині третій статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України критеріям, при цьому не
втручаються у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за визначеними
критеріями.

Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно - дискреційних
повноважень, - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

За своєю правовою природою прийняття
певного рішення, в даному випадку змін
у Порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2008 року
№1081, є дискреційними повноваженнями та
виключною компетенцією Кабінету
Міністрів України.

Судові витрати, що підлягають
розподілу відповідно до статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України - відсутні.

Керуючись ст. ст. 24, 69-71, 94, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185 - 187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
відкладення складання постанови у
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуючий суддя
Шейко Т.І.

Судді
Добрівська Н.А.

Катющенко В.П.