Справа № 2а-3266/10/2470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/28550/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня
2013 року

у справі № 2a-3266/10/2470

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Новоселицької міжрайонної
державної податкової інспекції
Чернівецької області

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3;
позивач) до Новоселицької міжрайонної
державної податкової інспекції
Чернівецької області (далі -
Новоселицька МДПІ Чернівецької
області; відповідач) задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення № 770/23
від 30 вересня 2010 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій. Стягнуто
судові витрати в розмірі 110,70 грн. з
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання з відповідача на
користь ФОП ОСОБА_3

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня
2013 року апеляційну скаргу
Новоселицької МДПІ Чернівецької
області задоволено повністю. Постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, позивач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права ставиться питання
про скасування постанови Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року та залишення в силі
постанови Чернівецького окружного
адміністративного суду від 23
січня 2013 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Новоселицької МДПІ Чернівецької
області проведено перевірку магазину,
що належить позивачу, з питань
дотримання суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, за результатами
якої складено акт №
0859/24/02/23/НОМЕР_1 від 23 вересня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ 770/23 від 30 вересня 2010 року,
яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
9 860,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 9 статті 3 Закону
України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з
нездійсненням протягом шести робочих
днів щоденного друку на реєстраторі
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків, а також незабезпеченням
протягом двадцяти трьох робочих днів
їх зберігання в книзі обліку
розрахункових операцій.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову повністю, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про правомірність застосування
податковим органом до позивача заходів
відповідальності за кожний окремий
факт невиконання друку фіскального
звітного чека та незабезпечення його
зберігання в книзі обліку
розрахункових операцій і, відповідно,
законність оспорюваного акту
індивідуальної дії.

Проте, судом не враховано, що
відповідно до пункту 9 статті 3 Закону
№ 265/95-ВР суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг))
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чека або
його незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

При цьому слід зазначити, що не
виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи
роздрукований чек у книзі
обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Таким чином, за вчинення порушень, про
які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР, відповідний орган державної
податкової служби може застосувати
лише одну фінансову санкцію у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян незалежно від
кількості випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чека та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій,
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги).

А відтак, оскаржуване рішення №
770/23 від 30 вересня 2010 року в
частині застосування до позивача суми
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
9 520,00 грн. є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230,
232 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року змінити в
частині відмови в задоволенні позову
про визнання протиправним та
скасування рішення № 770/23 від 30
вересня 2010 року в частині застосування
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
суми штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 9 520,00 грн.

Прийняти в цій частині нову
постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення № 770/23 від
30 вересня 2010 року в частині
застосування до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 9 520,00 грн.

В решті постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Костенко М.І.