Справа № 334/11468/13-а (2а/334/35/14)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м. Київ К/800/47078/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Бутенка В.І.,

Весельської Т.Ф.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя (далі -
УПФ), третя особа: відкрите акціонерне
товариство «Запорізький арматурний
завод» (далі - ВАТ «Запорізький
арматурний завод») про визнання дій
щодо припинення пенсійних виплат
протиправними, зобов'язання поновити
виплату пенсії, за касаційною скаргою
представника відповідача на постанову
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 січня 2014 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2014
року,

в с т а н о в и л
а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, відповідно до якого просив:

визнати протиправними дії УПФ та
скасувати розпорядження від 15.06.2011 року
про припинення виплати йому пенсії на
пільгових умовах за Списком №2
виробництв, робіт, професій і
показників, затвердженого Кабінетом
Міністрів України від 11 березня 1994 року
№ 162:

зобов'язати відповідача поновити
виплату пенсії та здійснити
нарахування всіх недоотриманих виплат
з 01.07.2011 року.

Посилався на незаконність
оскаржуваного розпорядження, оскільки
має всі правові підставі, в тому числі
стаж роботи, для отримання пенсії на
пільгових умовах.

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 22 січня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2014
року, позовні вимоги задоволено.

В касаційні скарзі представник
відповідача, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені судами, просить рішення
судів попередніх інстанцій скасувати і
ухвалити нове про відмову в позові.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
наступних підстав.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, позивач перебуває на обліку
в УПФ, з 15.11.2009 року отримував пенсію за
віком, призначену відповідно до статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розпорядженням УПФ від 15.06.2011 року №180061
припинено виплату пенсії у зв'язку
відсутністю пільгового стажу.
Підставою до прийняття зазначеного
рішення, стало відкликання ВАТ
«Запорізький арматурний завод»
уточнюючої довідки № 146 від 12.10.2009 року
про пільговий характер роботи ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з протиправності
розпорядження, яке є предметом
оскарження, оскільки правових підстав
про припинення виплати пенсію позивачу
на пільгових умовах не було.

Такий висновок відповідає дійсними
обставинам справи та нормам права.

Перелік підстав до припинення
виплати пенсії наведено у статті 49
Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Відповідно до
частини першої цієї норми виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду або за
рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на
підставі документів, що містять
недостовірні відомості;

2) на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України
(положення пункту 2 частини першої
статті 49 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 07.10.2009
р. N 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної
пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених
законом.

Виходячи з положень зазначеної норми,
лише сам факт відкликання уточнюючої
довідки про пільговий характер роботи
не давало підстав органам Пенсійного
фонду приймати рішення про припинення
виплати пенсії.

У випадку виникнення сумніву щодо
достовірності відомостей про умови
роботи особи, яка претендує на
отримання пенсії, чи правильності
нарахування пенсії, згідно частини
першої статті 101 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення», підпункту 5
пункту 6 Положення про Пенсійний Фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№384/201, органам, що призначають пенсії,
надавалось право проводити планові, а у
випадках, передбачених законом,
позапланові перевірки на
підприємствах, в установах і
організаціях, у фізичних осіб -
підприємців бухгалтерських книг,
звітів, кошторисів та інших документів,
пов'язаних із нарахуванням,
обчисленням та сплатою єдиного внеску,
страхових внесків, призначенням
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, та отримувати необхідні
пояснення, довідки і відомості
(зокрема, письмові) з питань, що
виникають під час таких перевірок.

Як установлено судами, що відповідає
фактичним обставинам справи, УПФ
жодних перевірок по відомостях
вказаних в уточнюючих довідках, на
підставі яких призначено пенсію
позивачу, не проводилося. В той час суд
першої інстанції, з посиланням на
зібрані у справі докази, встановив, що
відомості про роботу позивача,
зазначені у довідці № 146 від 12.10.2009 року,
співпадають із записами трудової
книжки, тобто відповідають дійсності, а
отже ОСОБА_2 має права на отримання
пенсії на пільгових умовах.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
висновок судів не спростовують і не
дають підстав вважати рішення такими,
що ухвалені з порушенням норм
матеріального чи процесуального права.

Зокрема, судом першої інстанції
досліджувалися обставини щодо строків
звернення до суду і визнано, що такі
порушено з поважних причин, тому що з
розпорядженням про припинення виплати
пенсії позивач ознайомлений не був.

Як зазначалося вище, у випадку
виникнення сумніву щодо достовірності
відомостей про умови роботи особи, яка
претендує на отримання пенсії, чи у
правильності нарахування пенсії
органи, які призначають пенсію, вправі
провести відповідну перевірку і в
даному випадку, факт правонаступництва
підприємств значення немає.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя відхилити, а
постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 22 січня 2014 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 3 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська