Справа № К/9991/16910/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/16910/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційними скаргами Маріупольської
митниці та Державної митної служби
України на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 07
грудня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 березня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Державної митної
служби України, Маріупольської митниці
про поновлення на посаді та стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що з лютого 1993 року проходив
публічну службу в митних органах. У
серпні 2010 року звільнений з посади
головного інспектора відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Новоазовськ» Маріупольської митниці
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» (за порушення Присяги
державного службовця). Підставою для
звільнення було подання про
звільнення, відповідно до якого ним
порушено присягу державного службовця
в частині неналежного виконання
службових обов'язків та порушення
правил етики поведінки посадових осіб
митної служби.

Просив скасувати наказ про звільнення,,
поновити на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 4 митного поста «Новоазовськ»
Маріупольської митниці та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року, позов задоволено: скасовано
наказ Державної митної служби України
від 12 серпня 2010 року № 1568-к про
припинення перебування на державній
службі ОСОБА_4, поновлено на посаді
головного інспектора відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Новоазовськ» Маріупольської митниці,
стягнуто з Маріупольської митниці
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 13 серпня по 07 грудня 2010 року в
сумі 17 137,84 грн.

У касаційних скаргах, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідачі
просили суд скасувати судові рішення
та постановити нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
публічну службу на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 4 митного поста «Новоазовськ»
Маріупольської митниці.

Т.в.о. начальника Маріупольської
митниці внесено подання про звільнення
позивача з посади головного інспектора
відділу митного оформлення № 4 митного
поста «Новоазовськ» Маріупольської
митниці у відповідності до пункту 6
частини першої статті 30 Закону України
«Про державну службу». В обґрунтування
даного подання зазначено, що 05 червня
2010 року під час перевірки митного поста
«Новоазовськ» Маріупольської митниці
заступником начальника Департаменту
кадрового забезпечення з питань
забезпечення та з питань запобігання
корупції вказано на відсутність
записів в журналі здачі на зберігання
мобільних телефонів та валюти під час
виконання своїх службових обов'язків
співробітниками поста. Керівництвом
митниці на митному посту було
проведено профілактичну роботу щодо
недопущення таких випадків у
подальшому.

Однак, незважаючи на це, 03 серпня 2010
року під час роботи відділу № 4 на
митному посту «Новоазовск»
Маріупольської митниці головний
інспектор відділу ОСОБА_4, працюючи в
складі відділу, не здав на зберігання
мобільні телефони та використовував їх
для розмов поза зоною митного контролю
біля стоянки автомобілів, де зберігав
їх порушуючи пункти 2.1. та 2.2. наказу
Державної митної служби України від 12
травня 2010 року № 476 «Про заходи щодо
запобігання та протидії корупції у
пунктах пропуску через державний
кордон України та зонах митного
контролю», а також без відома
начальника відділу покидав межі зони
митного контролю митного поста
«Новоазовск».

06 серпня 2010 року заступником
начальника митного поста
«Новоазовськ» Маріупольської митниці
здійснений аналіз стану виконання
підлеглими посадовими особами наданих
їм завдань та розпоряджень, в
результаті чого встановлено, що
вказівки та розпорядження, які
надаються позивачу, виконуються з
порушенням правил етики поведінки
посадової особи митної служби України.
Зокрема, встановлено, що питання, які
потребують перш за все оперативного
реагування та виконання, обговорюються
ним особисто, ставиться під сумнів
доцільність завдань керівництва,
розповсюджуються плітки про
непрофесійні дії керівного складу
митного по-ста та митниці в цілому. Це
перешкоджає нормальному
функціонуванню та роботі
Маріупольської митниці.

Таким чином, позивачем порушуються
вимоги пунктів 4, 6.1 наказу Державної
митної служби України від 16 листопада
2009 року №1097 «Про затвердження Правил
етики поведінки посадових осіб митної
служби України» в частині неутримання
від публічних висловлювань, міркувань,
оцінок, висловлювання своїх думок, якщо
вона принципово відрізняється від
політики митниці. При цьому ОСОБА_7 в
порушення вимог статей 7, 8
Дисциплінарного статуту митної служби
України, не повідомляв свого
безпосереднього керівника (або
керівника вищого рівня) про
суперечність завдань чинному
законодавству.

Причинами та умовами, що сприяли
вчиненню позивачем зазначених
порушень, стало неналежне виконання
службових обов'язків, передбачених
статтю 3 Дисциплінарного статуту
митної служби України, недотримання
пунктів 2.8, 4.1, 4.4 Посадової інструкції
головного інспектора відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Новоазовськ» Маріупольської митниці,
пункту 6.4 Наказу Державної митної
служби України від 16 листопада 2009 року
№1097 «Про затвердження Правил етики
поведінки посадових осіб митної служби
України», який передбачає
морально-етичний обов'язок посадової
особи митної служби у випадку її
принципової незгоди з політикою, яку
проводить митний орган, посадовою
особою якого вона являється,
звільнитись зі служби.

Наказом Голови Державної митної служби
України від 12 серпня 2010 року № 1568-к за
порушення Присяги державних
службовців припинено перебування
позивача на державній службі в митних
органах України відповідно до пункту 6
частини першої статті 30 Закону України
«Про державну службу».

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що невиконання
вимог пункту 2.1 наказу Державної митної
служби України від 12 травня 2010 року № 476
«Про заходи щодо запобігання та
протидії корупції у пунктах пропуску
через державний кордон України та
зонах митного контролю» не є
порушенням службової дисципліни за яке
до працівників митних органів України
застосовується дисциплінарне
стягнення. Притягуючи позивача до
відповідальності за невиконання
службових обов'язків відповідач не
проводив службове розслідування з
приводу перевірки викладених у поданні
про звільнення фактів.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України посадові особи митної служби
України, вперше прийняті на службу до
митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону України «Про
державну службу»: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

З тексту Присяги вбачається, що в
основі поведінки державного службовця
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, недодержання яких утворює
факт порушення Присяги. У зв'язку з цим
як порушення Присяги слід розуміти
скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як до носія влади, що призводить
до приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону України «Про державну службу»
за невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України «Про державну службу»
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів митного контролю,
здійснюється згідно з цим Законом, якщо
інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом і лише в частині,
що ним не регулюється, - Законом
України «Про державну службу».

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до
діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з
метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

З огляду на положення статей 21, частини
першої статті 22 Статуту, статей 14, 17, 30
Закону України «Про державну службу»
за вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
України «Про державну службу»,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
пункті 6 частини першої статті 30 Закону
України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, припинення державної
служби у зв'язку з порушенням Присяги
та дисциплінарна відповідальність
державних службовців можуть бути
наслідком існування схожих фактичних
підстав у разі вчинення державним
службовцем достатньо близьких за
характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ним не регулюється, - Законом України
«Про державну службу». Тобто
дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону України «Про
державну службу» можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту.

Оскільки припинення державної служби
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, то неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано.

Припинення державної служби за
порушення Присяги може
застосовуватися тільки у крайніх
випадках, коли дисциплінарний
проступок містить ознаки саме такого
порушення і заходи дисциплінарного
стягнення, на переконання
уповноваженої вирішувати питання про
відповідальність посадової особи, є
недостатніми чи попереднє їх вжиття не
дало бажаного результату.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог щодо поновлення позивача на
посаді, оскільки його звільнення на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
не можна визнати законними та
обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема в
постанові від 30 вересня 2014 року по
справі № 21-415а14.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та ухвалення
нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Маріупольської
митниці та Державної митної служби
України залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/