Справа № 464/4276/14-а,2-а/464/106/14
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року м.
Львів Справа № 876/8459/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Сихівського районного суду
міста Львова від 15 серпня 2014
року у справі № 464/4276/14-а за позовом
ОСОБА_1 до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, в якому, з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог,
просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо прийняття рішення про
припинення виплати її сім'ї державної
соціальної допомоги та зобов'язання її
повернути виплату соціальної допомоги
в сумі 96550, 71 грн., скасувати рішення
відповідача від 15 квітня 2014
року б/н «Про припинення державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям та повернення коштів» та
розпорядження відповідача від 15 квітня
2014 року.

Позов обґрунтувала посиланням на
протиправність дій та рішень
відповідача щодо припинення виплати її
сім'ї державної соціальної допомоги.
Зазначала, що висновок відповідача про
надання нею недостовірної інформації
про майновий стан сім'ї, а відповідно
про наявність підстав для припинення
виплати державної соціальної допомоги
є помилковим, оскільки автомобіль ВАЗ
2108 був відчужений нею 27 січня 2010 року,
шляхом видачі ОСОБА_2 довіреності, який
взяв на себе зобов'язання зняти його з
обліку в строк до 27 квітня 2010 року.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу.

В поданій апеляційні скарзі відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, у
зв'язку з чим просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на помилковість висновку
суду першої інстанції про продаж
позивачем автомобіля ВАЗ 2108 27 січня 2010
року, а відповідно на безпідставне
незастосування до спірних
правовідносин норми статті 7 Закону
України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Особи, які беруть участь у справі не
подали клопотання про розгляд справи
за їх участю, тому суд відповідно до
пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що автомобіль
ВАЗ 2108 був проданий позивачем ОСОБА_1
шляхом видачі нею довіреності
громадянину ОСОБА_2 та вона не володіла
інформацією про подальше
розпорядження ним його новим
власником, а відповідно не навмисно не
вказала його під час заповнення
декларації про майно та доходи.

Правовідносини щодо призначення і
виплати малозабезпеченим сім'ям
державної соціальної допомоги
врегульовані Законом України «Про
державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям» та Порядком
призначення і виплати державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 24
лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 7
Закону України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям»
державна соціальна допомога не
призначається у випадках, коли у
власності чи володінні
малозабезпеченої сім'ї є друга
квартира (будинок) за умови, що загальна
площа житла перевищує 21 квадратний
метр на одного члена сім'ї та додатково
10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше
одного автомобіля, транспортного
засобу (механізму). Аналогічні
обмеження щодо призначення та виплати
державної соціальної допомоги
встановлені пунктом 10 Порядку.

Згідно з частиною 4 статті 7 Закону
України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям» якщо
сім'єю навмисно подано недостовірні
відомості чи приховано відомості, що
вплинули або могли вплинути на
встановлення права на державну
соціальну допомогу та на визначення її
розміру, виплата призначеної державної
соціальної допомоги припиняється з
місяця, в якому виявлено порушення.

Згідно з пунктом 28 Порядку якщо сім'єю
приховано або навмисно подано
недостовірні дані про її доходи та
майновий стан, що вплинуло на
встановлення права на призначення
соціальної допомоги та визначення її
розміру, внаслідок чого були надміру
виплачені кошти, органи праці та
соціального захисту населення:
визначають обсяг надміру виплачених
коштів та встановлюють строки їх
повернення залежно від матеріального
стану сім'ї; повідомляють
уповноваженого представника
малозабезпеченої сім'ї про обсяг
надміру виплачених коштів та строки їх
повернення; у разі врахування надміру
виплачених коштів при виплаті
соціальної допомоги у наступні періоди
провадять щомісячні відрахування на
підставі своїх рішень у розмірі не
більш як 20 відсотків суми, що підлягає
виплаті; у разі неповернення надміру
виплачених коштів добровільно в
установлені строки вирішують питання
про їх стягнення у судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
згідно з поданих ОСОБА_1 заяв від 13
липня 2012 року, від 23 січня 2013 року, від
03 липня 2013 року та від 27 січня 2014
року, їй та членам її сім'ї було
призначено державну соціальну
допомогу у розмірі 96550, 71 грн. у період з
01 липня 2012 року по 30 квітня 2014
року.

При заповненні декларацій про доходи
та майно позивач не зазначила
автомобіль ВАЗ 2108, який згідно
інформаційної довідки від 08 квітня 2014
року № 1726 зп, наданої Центром надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів,
обслуговування міста Львова та
Пустомитівського району Управління
державної автомобільної інспекції
ГУМВС України у Львівській області,
належить їй на праві власності.

Разом з тим, слід зазначити, що згідно з
цією ж інформаційною довідкою чоловіку
позивача - ОСОБА_3 на праві власності
належить автомобіль Volkswagen Transporter T4,
державний номерний знак НОМЕР_1. Отже, з
врахуванням встановлених статтею 7
Закону України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям» та
пунктом 10 Порядку обмежень щодо
призначення державної соціальної
допомоги, сім'я позивача не мала права
на отримання такої допомоги.

Щодо висновку суду першої інстанції
про те, що автомобіль ВАЗ 2108 був
проданий позивачем шляхом видачі нею
довіреності ОСОБА_2, посвідченої
приватним нотаріусом ОСОБА_4, то такий,
на думку суду апеляційної інстанції, є
помилковим з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 244 Цивільного кодексу
України встановлено, що довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

Відповідно до статті 655 цього Кодексу
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що головна
відмінність довіреності від договору
купівлі - продажу полягає в тому, що
видача довіреності не тягне за собою
переходу права власності на річ.
Власник автомобіля (довіритель) лише
уповноважує іншу особу (представника)
продати автомобіль та вчинити ряд дій,
пов'язаних з продажем, орендою, обміном
транспортного засобу тощо.

Помилковим також є висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для припинення виплати сім'ї
позивача державної соціальної
допомоги у зв'язку з відсутністю в діях
позивача умислу при наданні інформації
про доходи та майно, оскільки згідно з
вимогами частини 4 статті 7 Закону
України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям»
виплата призначеної державної
соціальної допомоги призначається не
лише у випадку навмисного подання
недостовірної інформації, а й у випадку
приховування відомостей, що вплинули
або могли вплинути на встановлення
права на державну соціальну допомогу
та на визначення її розміру.

Таким чином, позовні вимоги позивача є
необґрунтованими і неправомірно
задоволені судом.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, що відповідно до
пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нової постанови про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 15 серпня 2014 року по справі
№ 464/4276/14-а - скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення та розпорядження.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський