Справа № 2а-5606/11/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.
Справа №
141799/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі міста Львова
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Колордрукпостач» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Колордрукпостач» звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова, яким просило скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача від 20.08.2010 року № /0/19682
(первинне), від 08.11.2010 року № /1/26375
та від 25.11.2010 року № /4/28225 (прийняті
за результатами адміністративного
оскарження), якими йому визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 332 275,00 грн., в
тому числі 316452,00 грн. за основним
платежем та 15823,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що у разі
коли платник податку отримує належним
чином оформлену податкову накладну із
запізненням, то він відповідно до норм
п. 7.1, пп. пп. 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 п.7.2, пп. 7.5.1 п. 7.5
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та з урахуванням
граничного строку давності визначення
сум податкових зобов'язань,
встановленого ст. 15 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а саме
не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
звітного періоду, має право на
включення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до складу
податкового кредиту у тому звітному
періоді, в якому вона була отримана. А
подання платником податку до органу
державної податкової служби заяви зі
скаргою на постачальника товарів
(послуг), який відмовився надати
податкову накладну або порушив порядок
її заповнення, є правом, а не обов'язком
такого платника і не може вважатись
порушенням вимог цього Закону.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
також суд порушив норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що при формуванні
податкового кредиту в періоді, що
перевірявся, ТзОВ «Колордрукпостач»
порушило вимоги пп. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», оскільки цим Законом не
передбачено можливості платника
приймати самостійне рішення щодо
відстрочення реалізації своїх прав на
отримання податкового кредиту після
настання дати виникнення права на
податковий кредит. Крім того, позивач
не подавав заяви зі скаргою на
постачальника товарів (послуг), який
відмовився надати податкову накладну
або порушив порядок її заповнення.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

16.08.2010 року працівник Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
провів документальну невиїзну
(камеральну) перевірку податкової
декларації ТзОВ «Колордрукпостач» з
податку на додану вартість, поданої за
квітень 2010 року, за результатами якої
складено акт від 16.08.2010 року №
1182/344/15-2/36501186.

В акті перевірки зазначено про
порушення позивачем вимог пп. 7.7.1 п. 7.7.
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (який був чинним на
час виникнення спірних правовідносин),
внаслідок чого збільшується сума, що за
результатами звітного періоду
підлягає сплаті платником податку до
бюджету на 316452,00 грн.

На обґрунтування висновків перевірки в
акті зазначено, що ТзОВ
«Колордрукпостач» задекларувало
податкові зобов'язання у сумі 676192,00
грн., податковий кредит в сумі 666920,00
грн., в результаті чого виникло
позитивне значення в розмірі 9272,00 грн.,
залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду
становить 2525,00 грн., сума, що підлягає
сплаті в бюджет становить 6747,00 грн.
Отже, підприємство безпідставно
віднесло до податкового кредиту квітня
2010 року суму податку на додану вартість
316452,00 грн., а податковий кредит, що
визначений перевіркою, становить 350468,00
грн. (666920,00 грн. - 316452,00 грн. = 350467,00 грн.).

На підставі даного акта перевірки
Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Львова 20.08.2011
року прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0/19682, яким
ТзОВ «Колордрукпостач» визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 332 275,00 грн., в
тому числі 316452,00 грн. за основним
платежем та 15823,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Позивач оскаржив дане рішення в
адміністративному порядку, однак
рішеннями відповідача та Державної
податкової інспекції у м. Львові скарги
було залишено без задоволення та
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 08.11.2010 року №
/1/26375 і від 25.11.2010 р. № /4/28225,
якими суму податкового зобов'язання не
змінено.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
неправомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень,
виходячи з наступного.

Як встановив суд, ТзОВ
«Колордрукпостач» мало господарські
взаємовідносини, зокрема, з ТзОВ
«Компанія Тандем», ТзОВ «Ерстеіл», ТзОВ
«Бліц Індастрі», ТзОВ «Суперпак»,
Борокський спиртовий завод, ФГ
«Кільгана Івана Степановича»,
Україно-Великобританське СП ТзОВ
«НОТ», за результатами яких зазначені
контрагенти виписали позивачу
податкові накладні від 08.02.2010 року № 1,
від 01.10.2009 року № 1, від 06.01.2010 року № 11,
від 14.10.2009 року № 1410, від 15.03.2010 року №
150314, від 15.03.2010 року № 150315, від 30.10.2009
року № 103040, від 15.10.2009 року № 101507, від
20.10.2009 року № 102005, від 16.10.2009 року № 101608,
від 30.03.2010 року № 45, від 23.02.2010 року № 56,
від 16.03.2010 року № 75, від 19.03.2010 року № 78
та від 24.03.2010 року № 80.

Зазначені податкові накладні були
отримані позивачем в квітні 2010 року та
включені в реєстр податкових накладних
цього місяця, що підтверджується
наданим позивачем реєстром отриманих
податкових накладних за квітень 2010
року, який був представлений для
перевірки, а також не були включені до
складу податкового кредиту будь-якого
іншого податкового періоду, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями податкових декларацій
та реєстрів отриманих податкових
накладних за жовтень 2009 року, січень 2010
року, лютий 2010 року, березень 2010 року та
копією уточнюючого розрахунку з
податку на додану вартість.

Крім того, відповідно до інформації,
яка була наявною на офіційному
веб-сайті Державної податкової
адміністрації України, зазначені вище
контрагенти позивача на період
складання податкових накладних були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до положень пп. пп. 7.2.1 7.2.3 п.
7.2 ст. 7 цього Закону поставка товарів
(робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість.

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, яка
складається в двох примірниках у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця.

При цьому, як правильно зазначив суд
першої інстанції, твердження
відповідача про порушення позивачем
вимог пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 даного Закону є
безпідставним, оскільки вказана норма
встановлює обов`язок продавця виписати
податкову накладну у момент виникнення
у нього податкових зобов`язань і не
може покладати будь-якої
відповідальності на іншу особу.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 цього Закону
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту.

До заяви додаються копії товарних
чеків або інших розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку внаслідок придбання таких
товарів (послуг).

Однак в даному випадку колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що посилання
податкового органу на неподання
позивачем такої заяви є безпідставним,
оскільки подання такої заяви є правом,
а не обов'язком платника податку і
невикористання цього права не може
вважатись порушенням вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Також колегія суддів враховує, що
відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього
Закону датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків, або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Виходячи з аналізу вказаних норм, право
на податковий кредит виникає в момент
здійснення однієї з двох подій, які
визначені п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», підставою
для нарахування податкового кредиту є
належним чином оформлена податкова
накладна.

Відповідно до пп. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин) податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не
може бути оскаржене платником податків
в адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону - не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
звітного періоду) платник податків
самостійно виявляє помилки у
показниках раніше поданої податкової
декларації, такий платник податків має
право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який
наступний податковий період, протягом
якого такі помилки були самостійно
виявлені. Форма уточнюючих розрахунків
визначається у порядку, встановленому
для податкових декларацій.

Таким чином, відповідно до наведених
норм, позивач мав право включити до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість в декларації за
квітень 2010 року суми податку, сплачені
у вартості товару отриманого та
оплаченого у попередніх податкових
періодах та не включеного до складу
податкового кредиту у деклараціях цих
періодів в зв'язку з відсутністю у
нього на той час відповідних
податкових накладних.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої про те, у разі коли платник
податку отримує належним чином
оформлену податкову накладну із
запізненням, то він відповідно до
зазначених законодавчих норм, але з
урахуванням граничного строку
давності визначення сум податкових
зобов'язань, встановленого ст. 15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
звітного періоду), не позбавляється
права на включення вказаної в ній суми
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту у тому звітному
періоді, в якому вона була отримана.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року у справі № 2а-5606/11/1370 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Колордрукпостач» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова
про скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький