Справа № 161/12776/14-а, 2а-1261/525/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа №
876/9269/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м.Луцьку Волинської області
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 22 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку Волинської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, -

в с т а н о в
и в :

05 серпня 2014 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області, в якому просив зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії як державному службовцю, з часу
звернення в розмірі 80 % заробітної
плати з врахуванням усіх видів оплати
праці, на які були нараховані та
сплачені страхові внески (єдиний
внесок), включаючи суми матеріальних
допомог, з яких проводиться
нарахування (чергові перерахунки)
пенсії згідно з нормами чинного
законодавства.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 22 серпня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області щодо невключення ОСОБА_1 до
складових заробітної плати
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати
неправомірними. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії
за віком згідно зі ст.37 Закону України
"Про державну службу" із заробітної
плати з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
з 12 січня 2009 року з урахуванням
виплачених сум. У задоволенні решти
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань не є
складовими заробітної плати
державного службовця, а тому не можуть
враховуватися при обчисленні пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу". Також при визначенні
розміру пенсії не враховується
індексація, оскільки така є механізмом
підвищення грошових доходів населення.
Крім того, судом першої інстанції не
застосовано до спірних правовідносин
вимоги ст.99,100 КАС України щодо
наслідків пропущення строків
звернення до адміністративного суду.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на постанову
суду першої інстанції, яка прийнята в
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справи,
передбаченої п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову - скасувати з наступних
підстав.

Колегією суддів встановлено, що
позивач з 12 січня 2009 року перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в м.Луцьку як одержувач пенсії
за віком, призначеної відповідно до
ст.37 Закону України "Про державну
службу".

25 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку з заявою, в якій просив
відповідно до вимог Закону України "Про
державну службу" провести перерахунок
призначеної йому пенсії та виплатити
недоплачену пенсію з врахуванням
індексації зарплати, матеріальної
допомоги на оздоровлення (а.с.9).

Листом №204/К-01 від 08 травня 2014 року (а.с.8)
заявникові відмовлено у проведенні
відповідного перерахунку пенсії,
мотивуючи це тим, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань не є складовими заробітної
плати державного службовця, тому такі
не можуть враховуватися при обчисленні
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу".

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про
оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Ст.2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні витрати.

Ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч.7 ст.33 вказаного Закону
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч.2 ст.37 Закону України "Про
державну службу" (яка діяла на час
призначення пенсії) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України
"Про оплату праці" в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
п.п.2.2.2 п.2 Інструкції по статистиці
заробітної плати, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13 січня 2004 року № 5, де
вказано, що у склад фонду додаткової
заробітної плати входять премії та
винагороди, в тому числі за вислугу
років, які мають систематичний
характер, а відповідно п.п.2.3.3 п.2 цієї
інструкції матеріальна допомога, що
має систематичний характер, надана
всім або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.66 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі ст.41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Аналіз наведених положень дає колегії
суддів підстави для висновку про те, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входить до
системи оплати праці державного
службовця.

Отже чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому необхідно врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення і приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

З довідки №8 від 31 березня 2014 року про
складові заробітної плати (а.с.5,6)
вбачається, що позивачу нараховувалася
у 2007- 2008 роках матеріальна допомога на
оздоровлення у розмірі 4243,60 грн., з якої
нараховувалися та сплачувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що відповідно до вказаних
нормативних актів пенсія позивача
повинна обчислюватись із заробітної
плати, яку він фактично отримував на
день звільнення, в тому числі з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, на яку нараховувалися та
сплачувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така правова позиція узгоджується з
судовою практикою Верховного Суду
України (постанова від 20 лютого 2012 року
справа №21-430а11, постанова від 28 травня
2013 рок справа №21-97а13), що в силу вимог
ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
застосування, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними.

Крім того, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про проведення перерахуноку
пенсії позивача починаючи з часу
призначення пенсії з 12 січня 2009 року,
оскільки такий прийнятий з порушенням
вимог ст.ст. 99, 100 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся в суд з позовом про
проведення перерахунку пенсії за
вислугу років згідно з Закону України
"Про державну службу" 05 серпня 2014 року.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позов в
частині зобов'язання відповідача
здійснити відповідний перерахунок і
виплату позивачу пенсії за період з 12
січня 2009 року по 04 лютого 2014 року
включно необхідно залишити без
розгляду.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що ч.6 ст. 183-2 КАС України встановлено
вимоги до особливостей змісту
постанови суду, що приймається у
порядку скороченого провадження.
Водночас загальні вимоги до
відповідної постанови суду визначені
статтею 163 КАС України, яка
застосовується при ухваленні судових
рішень у порядку статті 183-2 КАС України
в частині, що не суперечить останній.
Тому, постанова суду за результатами
розгляду справи у порядку скороченого
провадження повинна містити вступну,
описову, мотивувальну та резолютивну
частини. Зокрема, ст. 163 КАС України
передбачено, що у мотивувальній
частині постанови зазначаються
встановлені судом обставин із
посиланням на докази, а також мотиви
неврахування окремих доказів, та
мотиви, з яких суд виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, всупереч п.2,3 ч.1 ст.163 КАС
України в оскаржуваній постанові суду
першої інстанції відсутня описова та
мотивувальна частина.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим в силу
вимог ст. 202 КАС України постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198,
п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о
в и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області задовольнити
частково.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 22 серпня 2014
року у справі № 161/12776/14-а скасувати, та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
перерахунок пенсії з 12 січня 2009 року по
04 лютого 2014 року включно - залишити без
розгляду.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області щодо невключення
ОСОБА_1 до складових заробітної плати
матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в місті Луцьку
Волинської області здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату пенсії за віком
відповідно до ст.37 Закону України "Про
державну службу" із заробітної плати з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, з якої сплачено страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування починаючи з 05
лютого 2014 року з урахуванням
виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик