Справа № 820/14358/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 р.Справа №
820/14358/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.10.2014р. по
справі № 820/14358/14

за позовом Українсько-болгарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Пірана"

до Основ'янська об'єднана державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

31.07.2014 року Українсько-болгарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Пірана" звернулося
до суду із позовом, у якому просило
скасувати податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 25.06.2014 року.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 07.10.2014 року позовні
вимоги задовольнив. Скасував податкове
повідомлення - рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 25.06.2014 року. Стягнув
з Державного бюджету України на
користь Українсько-болгарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Пірана" судові
витрати у розмірі 323,45 грн. (триста
двадцять три гривні 45 копійок).

Основ'янська об'єднана державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема, апелянт вважає, що
судом першої інстанції не дотримано
вимоги ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України, не враховано
положення ст.ст 44,198, 201 Податкового
кодексу України, ст.ст. 3,9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».Так,
заявник вважає, що реальність
здійснення господарських операцій
позивача, .на підставі яких ним були
сформовані дані податкового обліку, з
урахуванням акту перевірки по
контрагенту, не підтверджено належними
первинними документами.

У відповідності до положень ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
фахівцями Основ'янською ОДПІ м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка УБ ТОВ «Пірана» з питань
реальності та повноти відображення в
обліку з контрагентом ТОВ «Б.К.
Борисфен» за лютий 2014р., за
результатами якої складено акт №
2047/20-38-22-05-08/2269101 від 12.06.2014р. про
порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44,
п.198.1, п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у розмірі
107818 грн.

За наслідками вказаного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення - рішення № від
25.06.2014 року.

Фактичною підставою для винесення
податкового повідомлення-рішення
слугували відображені в акті перевірки
№ 2047/20-38-22-05-08/2269101 від 12.06.2014р. висновки
відповідача про порушення позивачем
вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у розмірі
107818 грн.

Вказані висновки відповідача
ґрунтуються на висновках акту про
неможливість проведення перевірки ТОВ
«Б.К. Борисфен» щодо дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.06.2012р. по 28.02.2014р. № 165/22-2-38007086 від
04.04.2014р., складеного Бориспільською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області.

В межах адміністративного оскарження
рішенням Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
результати розгляду скарги №
4817/10/20-4010-04-17 від 23.07.2014р. оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №
від 25.06.2014р. залишено без змін.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не довів
правомірності та обґрунтованості
мотивів винесення спірного
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Пункт 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України зазначає, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Судовим розглядом встановлено, що в
перевіряємий період позивач мав
господарські взаємовідносини з ТОВ
«Б.К. Борисфен». УБ ТОВ «Пірана»
(замовник) та ТОВ «Б.К. Борисфен»
(виконавець) було укладено договір №
005/14 від 27.01.2014р. про надання послуг з
технічного обслуговування обладнання.
Згідно п. 1.1.,1.2 договору виконавець
зобов'язується за завданням замовника
надати послуги по технічному
обслуговуванню виробничого
обладнання. Технічне обслуговування
обладнання включає профілактичний
ремонт, поточний та капітальний ремонт.
Місце надання послуг м. Харків
Естакадний в'їзд 3а.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положення п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України визначає, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу
України визначено, що платником
податку, який здійснює операції з
постачання товарів/послуг, на вимогу
покупця видається податкова накладна,
яка є підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту.

Згідно з абз. 1-2 п. 138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

В п 138.8 ст. 138 Податкового кодексу
України зазначено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну);

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Аналізуючи вказані вище правові норми,
колегія суддів приходить до висновку,
що факт здійснення господарської
діяльності має підтверджуватися
належним чином оформленими первинними
документами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору надано послуги
на загальну суму 646910,00 грн., що
підтверджується актами
приймання-передавання наданих послуг
№ ОУ-0228/09 від 28.02.2014р., № ОУ-0227/02 від
27.02.2014р., № ОУ-0225/12 від 25.02.2014р., № ОУ-0221/03
від 21.02.2014р., № ОУ-0220/01 від 20.02.2014р., №
ОУ-0219/02 від 19.02.2014р., № ОУ-0218/03 від
18.02.2014р., № ОУ-0217/01 від 17.02.2014р., № ОУ-0212/05
від 12.02.2014р., № ОУ-0211/02 від 11.02.2014р., №
ОУ-0207/02 від 07.02.2014р., № ОУ-0205/03 від
05.02.2014р., № ОУ-0204/01 від 04.02.2014р.,
податковими накладними №51 від 04.02.2014р.,
№52 від 05.02.2014р., №53 від 07.02.2014р., №54 від
11.02.2014р., №55 від 12.02.2014р., №56 від 17.02.2014р.,
№57 від 18.02.2014р., №58 від 19.02.2014р., №59 від
20.02.2014р., №60 від 21.02.2014р., №61 від 25.02.2014р.,
№62 від 27.02.2014р., №63 від 28.02.2014р.,
кошториси на проведення робіт з
технічного обслуговування №1 від
28.01.2014р., №2 від 31.01.2014р., №3 від 31.01.2014р.,
№4 від 03.02.2014р., №5 від 04.02.2014р., №6 від
05.02.2014р., №7 від 07.02.2014р., №8 від 10.02.2014р.,
№9 від 11.02.2014р., №10 від 12.02.2014р., №11 від
14.02.2014р., №12 від 17.02.2014р., №13 від 18.02.2014р.

УБ ТОВ «Пірана» за отримані від ТОВ
«Б.К. Борисфен» послуги на загальну
суму 646910,00 грн. розрахувалося в сумі
401910,00 грн., з яких 75340,00 грн. перерахувало
на рахунок ТОВ «Б.К. Борисфен» , що
підтверджується платіжним дорученням
№1096 від 04.04.2014р., а 326570,00 грн.
перерахувало на рахунок ТОВ «ТД
Комплект Торг», що підтверджується
платіжними дорученнями №1597 від
12.05.2014р., №1779 від 27.05.2014р., №1523 від
07.05.2014р. на виконання умов договору про
переведення боргу № 14-04/14 від 14.04.2014р.

Кошториси на проведення робіт з
технічного обслуговування за
договором № 005/14 від 27.01.2014р.,,
складалися виконавцем на підставі
складених УБ ТОВ «Пірана» дефектних
актів від 21.01.2014р., 27.01.2014р., 24.01.2014р.,
03.02.2014р., 04.02.2014р., 05.02.2014р., 07.02.2014р..

Враховуючи вищезазначені положення,
колегія суддів вважає, що господарські
відносини УБ ТОВ «Пірана» з ТОВ «Б.К.
Борисфен» грунтувалися на підставі
договірних відносин з надання послуг,
підтвердженням реальності яких є
податкові накладні, акти
приймання-передавання наданих послуг,
платіжні доручення тощо.

Отже, реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Б.К. Борисфен» підтверджено
належним чином оформленими первинними
документами.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає що надані позивачем первинні
документи на виконання
вищезазначеного договору за своєю
формою та змістом відповідають вимогам
чинного законодавства, а висновки акту
перевірки Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області є
безпідставними.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що судження
податкового органу про правомірність
винесення податкового
повідомлення-рішення № від 25.06.2014
року не знайшло свого підтвердження в
ході судового розгляду.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.10.2014р. по
справі № 820/14358/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.