Справа № 806/1199/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"19" листопада 2014 р.
Справа № 806/1199/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Витрикузі В.П. ,

за участю сторін:

від позивача: Вірьовкін О.І.,

від відповідача: Мезенцев О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"15" липня 2014 р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Т.В.К.Сервіс" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 04 лютого 2014 року за № ,
яким товариству збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість в сумі 208980,00
грн. (за основним платежем - 139320,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями -
69660,00 грн.).

В апеляційній скарзі Житомирська ОДПІ
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить
скасувати рішення суду першої
інстанції із ухваленням нового про
відмову в позові.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що оскаржуване рішення відповідача
прийнято не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 20.01.2014
року по 24.01.2014 року посадовими особами
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Житомирській
області проведено позапланову
документальну виїзну перевірку ТОВ
"Т.В.К.Сервіс" з питань правильності
визначення податку на додану вартість
при здійсненні взаємовідносин з ТОВ
"Транслогистика" за період
червень-серпень 2013 року. Результати
перевірки викладено в акті перевірки
від 27.01.2014 року № 334/22-02/34586472.

Під час проведеної перевірки
податковим органом зроблено висновок
про порушення товариством вимог п. 198.6
ст. 198, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено податок на додану вартість за
червень 2013 року на 9990,00 грн., липень 2013
року на 69930,00 грн., серпень 2013 року на
59400,00 грн. в частині взаємовідносин з
ТОВ "Транслогистика".

Податковий орган дійшов висновку про
податкові порушення позивачем
виключно на підставі акта ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 26.09.2013
року № 1313/26-55-22-01/38705720 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Транслогистика"", в якому зазначено, що
останній відсутній за
місцезнаходженням, відсутня будь-яка
інформація про наявні складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, устаткування, а
також трудові ресурси, що необхідні для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. Також
відсутністю товарно-транспортних
накладних, які б підтверджували
доставку товару від постачальника до
замовника.

За результатами перевірки та на
підставі акту перевірки Житомирською
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Житомирській області прийнято
податкове повідомлення-рішення від 04
лютого 2014 року за № , яким
товариству збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 280980,00 грн. (за
основним платежем - 139320,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями -
69660,00 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що 27
червня 2013 року між ТОВ "Транслогистика"
(Експедитор) та ТОВ "Т.В.К.Сервіс"
(Замовник) укладено договір про надання
транспортно-експедиційних послуг з
перевезення вантажів автомобільним
транспортом № 1, відповідно до умов
даного договору Експедитор
зобов'язується надати Замовникові
транспортні послуги, пов'язані з
обслуговуванням вантажів Замовника, а
Замовник зобов'язується надавати
замовлення на виконання послуг,
відповідно до умов дійсного договору,
приймати та своєчасно сплачувати
надані послуги. На підтвердження
надання Виконавцем послуг за цим
договором складаються відповідні акти
виконаних робіт.

На виконання умов договору
контрагентом передано позивачу акти
приймання-передачі обсягу наданих
транспортних послуг (з експедицією) за
червень-серпень 2013 року за вказаним
договором (а.с. 107- 120).

Податковий обов'язок платника податків
у зв'язку з отриманням робіт (послуг)
підтверджується копіями податкових
накладних (а.с.166-178).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в України",
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704, первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції (пункт 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку).

Згідно ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається, виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, яка згідно з п.
накладну,201.6 ст. 201 ПК України є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 ПК України).

З матеріалами справи вбачається, що
факт виконання зобов'язань, які
покладено Цивільним кодексом України
за договором укладеним з його
контрагентом - ТОВ "Транслогистика"
підтверджується прийняттям наданих
послуг, оплатою продавцю грошових
коштів за послуги, про що свідчать
вищеперелічені первинні документи.

На час здійснення господарських
операцій ТОВ "Транслогистика"
зареєстровано платником податку на
додану вартість, що підтверджується
матеріалами справи.

Щодо доводів Житомирської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на акт ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві від 26.09.2013 року № 1313/26-55-22-01/38705720
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Транслогистика"
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
період з 26.06.2013 року по 31.08.2013 року",
відповідно до якого товариство не
знаходиться за юридичною адресою,
відсутня будь-яка інформація про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту,
устаткування, а також трудові ресурси,
що необхідні для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства, колегія суддів зазначає
наступне.

Результати перевірки контрагента
позивача, контрагентів контрагента,
наявність та/або відсутність
контрагента за зареєстрованим
місцезнаходженням, відсутність
необхідних умов для ведення
господарської діяльності, відсутність
власних основних фондів, складських
приміщень, транспортних засобів,
наявність або відсутність порушених
кримінальних справ, пояснення осіб не
можуть впливати на право позивача щодо
формування складу витрат операційної
діяльності та податкового кредиту,
оскільки наявними у справі доказами
підтверджуються обставини щодо
фактичного виконання спірних
господарських операцій.

Особа не може нести відповідальності
за неправомірні дії інших осіб (за
умови необізнаності щодо їх
протиправної поведінки). Відповідачем
не встановлено обізнаності позивача
щодо можливих дефектів у правовому
статусі його контрагентів (відсутність
у підприємства майна та інших
матеріальних ресурсів, відсутність
технічного персоналу, основних
засобів, складських приміщень та ін.).

З огляду на наведені обставини в їх
сукупності, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
констатація фактів порушень
законодавства, окрім як на висновках
акта ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 26.09.2013 року №
1313/26-55-22-01/38705720 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Транслогистика"
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
період з 26.06.2013 року по 31.08.2013 року",
ґрунтується лише на сумнівах та
припущеннях перевіряючого, що є
неприпустимим при складанні
офіційного документу органу державної
податкової служби, а саме
податкового-повідомлення рішення.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності оспорюваного
податкового-повідомлення рішення та як
наслідок, його скасування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "15" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "19" листопада 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Т.В.К.Сервіс" вул.В.Бердичівська,41,
кв.4,мЖитомир,10004

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,