Справа № 804/7476/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 р. Справа № 804/7476/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді
Тулянцевої І.В.,

при секретарі
Уваровій М.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Комунального підприємства
«Нікопольське виробниче управління
водопровідно - каналізаційного
господарства» до Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

28.05.2014 року Комунальне підприємство
«Нікопольське виробниче управління
водопровідно - каналізаційного
господарства» (далі - позивач)
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
позовом до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення від 17.02.2014 року №
про стягнення штрафу у розмірі
448325,14 грн.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що висновки Акту
камеральної перевірки № 350/153/03341339 від
30.01.2014 р. щодо встановлення порушення
п.50.1 ст. 50, п.57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України, а саме: затримки
сплати узгодженої суми грошових
зобов'язань з податку на прибуток на 1260
календарних днів, є безпідставними, а
винесене за результатами перевірки
податкове повідомлення - рішення від
17.02.2014 року № , протиправним,
оскільки комунальне підприємство
повинно було у першу чергу виплачувати
заробітну плату працівникам, а лише
після здійснення таких виплат,
сплачувати податки та збори. У зв'язку
із не отриманням субвенцій з
Державного бюджету України, у
підприємства виникла заборгованість
по сплаті податків, які ним були
самостійно задекларовані, між тим,
реальної можливості для погашення
заборгованості не було. За таких
обставин, вважають, що оскаржуване
рішення відповідачем винесено без
врахування реальних можливостей
підприємства сплачувати податки, і
просять його скасувати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подав клопотання
про розгляд справи в письмовому
провадженні та просив задовольнити
позов із викладених у ньому підстав.

Відповідач - Нікопольська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проти
позову заперечував, подав до суду
письмові заперечення, які приєднані до
матеріалів справи (а.с. 32-33). З наданих до
суду заперечень свідчить, що податкове
повідомлення - рішення від 17.02.2014 року
№ про стягнення з позивача
штрафних санкцій у розмірі 448325,14 грн.
було прийнято у зв'язку із затримкою
сплати підприємством самостійно
нарахованих податкових зобов'язань з
податку на прибуток більш ніж на 30 днів.
Оскаржуване рішення винесено з
урахуванням норм п. 126.1 ст. 126
Податкового кодексу України, оскільки
затримка по сплаті платежів на момент
перевірки складала 1260 днів, та є
правомірним і підстави для його
скасування, відсутні.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

За таких обставин, з урахуванням вимог
ч.4, 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Суд, розглянувши подані документи і
матеріали, вивчивши матеріали справи
та оцінивши їх у сукупності, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті встановив наступне.

Комунальне підприємство «Нікопольське
виробниче управління водопровідно -
каналізаційного господарства»
перебуває на податковому обліку в
Нікопольській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Як свідчать матеріали справи, 30.01.2014
року посадовими особами Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області була проведена камеральна
перевірка податкової звітності з
податку на прибуток КП «Нікопольське
виробниче управління водопровідно -
каналізаційного господарства», за
результатами якої складено Акт №
350/153/03341339 від 30.01.2014 р., яким встановлені
порушення п. 50.1 ст. 50, п. 57.1, п. 57.3 ст. 57
Податкового кодексу України, а саме,
підприємством допущена затримка
сплати узгодженої суми податку на
прибуток більш чим на 30 календарних
днів.

17.02.2014 року з посиланням на Акт
перевірки № 350/153/03341339 від 30.01.2014 р.,
Нікопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області було
винесено податкове повідомлення -
рішення № про стягнення штрафу у
розмірі 448325,14 грн. (а.с. 11).

Як з'ясовано судом, фактичною підставою
для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
явились встановлені в ході перевірки
порушення строків сплати узгоджених
грошових зобов'язань, визначених в
податкових деклараціях і уточнюючих
розрахунках за період 2008-2012 років, а
також порушення виконання умов
договорів про розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
протягом 2009-2013 років.

Не погодившись із винесеним податковим
повідомленням - рішенням позивачем в
порядку адміністративного оскарження
були подані скарги до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та до
Міністерства доходів і зборів України,
за результатом розгляду яких у
задоволенні скарг було відмовлено, а
податкове повідомлення - рішення від
17.02.2014 р. № було залишено без змін
(а.с. 5-10).

Не погодившись із прийнятими
рішеннями, позивач звернувся до суду із
відповідним адміністративним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
висновку спірного акту індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України, проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зазначає
наступне.

Правовідносини, щодо нарахування та
сплати податків та зборів врегульовані
положеннями Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК
України).

Відповідно до п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК
України - грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 стптті 14 ПК
України визначено, що податковий борг
це сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

У відповідності до п.п 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених Податковим Кодексом.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком
сплати податку та збору визнається
період, що розпочинається з моменту
виникнення податкового обов'язку
платника податку із сплати конкретного
виду податку і завершується останнім
днем строку, протягом якого такий
податок чи збір повинен бути сплачений
у порядку, визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Статтею 49 ПК України визначено порядок
подання податкових декларацій. Так,
згідно з п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України,
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює: календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з п. 54.1ст. 54 ПК України, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України,
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.У
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2,
54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 ПК
України).

Як свідчить з матеріалів справи,
позивачем подавались до податкового
органу податкові декларації з податку
на прибуток та уточнюючи розрахунки,
між тим, узгоджені суми податкових
зобов'язань протягом 2008 - 2012 років
своєчасно не сплачувались. Крім того,
позивачем не виконувались зобов'язання
по сплаті розстрочених платежів,
визначених на підставі укладених з
відповідачем Договорів про
розстрочення (відстрочення) грошових
зобов'язань протягом 2009 - 2013 років, що
призвело до їх дострокового розірвання
та виникненню податкового боргу у
розмірі 2241625,70 грн. (а.с. 9-10).

З матеріалів перевірки також свідчить,
що затримка у сплаті узгоджених сум
податкових зобов'язань з податку на
прибуток складала на момент перевірки
1260 календарних днів (а.с. 8).

Суд зазначає, що у відповідності до п.
87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у
платника податків податкового боргу
контролюючі органи зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. У такому ж порядку
відбувається зарахування коштів, що
надійдуть у рахунок погашення
податкового боргу платника податків
відповідно до статті 95 цього Кодексу
або за рішенням суду у випадках,
передбачених законом. Спрямування
коштів платником податків на погашення
грошового зобов'язання перед
погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно з п.126.1 ст. 126 ПК України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Оскільки, матеріалами справи
підтверджено, що позивачем узгоджені
суми грошових зобов'язань з податку на
прибуток не були сплачені в
установлені терміни, суд вважає, що
відповідачем правомірно було винесено
рішення про нарахування штрафних
санкції у розмірі 20% від суми
податкового боргу - 448325,14 грн. (2241625,70
грн. х 20%=448325,14 грн.) (а.с. 11).

Суд також зазначає, що не приймає до
уваги твердження позивача щодо
неможливості сплати узгоджених сум
грошових зобов'язань з податку на
прибуток у розмірі 2241625,70 грн. у
встановлені терміни у зв'язку із
неотриманням субвенцій з Державного
бюджету України, оскільки до суду не
було надано будь - яких доказів щодо
того, що кошти для сплати
заборгованості планувалось надати
саме для сплати заборгованості з
податку на прибуток за вказаний період.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки судовим розглядом не
встановлено факту порушення спірним
податковим повідомленням-рішенням
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин, то в задоволенні позову щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.02.2014 року №
про стягнення штрафу у розмірі
448325,14 грн., слід відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 86, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Комунального підприємства
«Нікопольське виробниче управління
водопровідно - каналізаційного
господарства» до Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкового повідомлення -
рішення - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства
«Нікопольське виробниче управління
водопровідно - каналізаційного
господарства» (, 53219, м.
Нікополь, вул.. К. Марса б. 180) на користь
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча
шістьсот сорок чотири грн. 30 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева