Справа № 357/10690/14-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Буцмак Ю.Є.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Білій Церкві Київської області на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції за
участі третьої особи Управління
Пенсійного фонду України у м.Білій
Церкві Київської області про визнання
дій протиправними та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції за участі третьої
особи Управління Пенсійного фонду
України у м.Білій Церкві Київської
області про визнання дій
протиправними та скасування постанови.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 вересня 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, третя особа подала
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.05.2012 року Білоцерківським
міськрайоним судом було прийнято
постанову по справі № 2а/6305/11 про
зобов'язання управління Пенсійного
Фонду України в м. Біла Церква
нарахувати та поновити виплату ОСОБА_3
пенсії на підставах визначених
пенсійним законодавством з 23.03.2012 року
шляхом перерахування пенсії на
пенсійний рахунок ОСОБА_3 у Ощадбанку
України.

07.11.2013 року постанова вступила в
законну силу.

14.07.2013 позивачу було видано виконавчий
лист по справі, який він подав до
міського відділу виконавчої служби, за
наслідком чого останнім було відкрито
виконавче провадження.

Позивач зазначає, що станом на момент
подачі позову судове рішення не
виконується в повному обсязі, тобто
ОСОБА_3 не отримає пенсію в розмірі
відповідного до рішення суду.

01.07.2014 року позивач звернувся з заявою
до начальника міського відділу
державної виконавчої служби з вимогою
вжити виконавчі дії та надати копії
матеріалів справи, на що отримав
відповідь, що згідно розпорядження
відповідача ОСОБА_3 здійснено
нарахування та поновлено пенсію.

Так, згідно розпорядження №2314 пенсія
позивача складає 1343.03 грн.

17.01.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.8
ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Позивач вважає, що державним
виконавцем не було проведено перевірки
виконання судового рішення не було
вжито всіх можливих заходів для
виконання рішення згідно ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження» та
передчасно винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження, що
призвело до порушення його прав та
інтересів, а тому звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому просить
визнати протиправними дії міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції щодо винесення
постанови від 17.01.2014 року про
закінчення виконавчого провадження №
40927811 щодо виконання виконавчого листа
по справі, виданого Київським
апеляційним адміністративним судом 14
листопада 2013 року, скасувати постанову
від 17.01.2014 року про закінчення
виконавчого провадження № 40927811 щодо
виконання виконавчого листа по справі,
виданого Київським апеляційним
адміністративним судом 14 листопада 2013
року та стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 14 КАС України
визначено, що Постанови та ухвали суду
в адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29.05.2012 року зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква нарахувати та поновити виплату
пенсії ОСОБА_3 на підставах визначених
пенсійним законодавством з 23.03.2012 року
шляхом перерахування пенсії на
пенсійний рахунок № НОМЕР_1 в ВАТ
«Державний ощадний банк» в м. Біла
Церква № 211/073.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду віл 07.11.2013 року
апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква залишена без задоволення, а
постанова Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29.05.2012 року без змін.

Київським апеляційним
адміністративним судом був виданий
ОСОБА_3 виконавчий лист, який
представником останнього - ОСОБА_5
звернутий до виконання.

22.11.2013 року старшим державним
виконавцем міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виданого вищевказаного виконавчого
листа, яка у цей же день надіслана УПФУ
у м. Біла Церква та ОСОБА_3

Супровідним листом № 26273 від 2 грудня 2013
року начальник УПФУ у м. Біла Церква
надіслав на адресу начальника МВ ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції розпорядження № 2314
від 02.12.2013 року, згідно якого ОСОБА_3
здійснено нарахування та поновлено
пенсію.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що постанова суду від
29.05.2012 року, яка вступила у законну силу
07.11.2013 року, фактично не виконана, адже
як встановлено, ОСОБА_6 не здійснено
нарахування та поновлення виплати
пенсії на підставах визначених
пенсійним законодавством з 23.03.2012 року
у відповідності до ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки в
оскаржуваній від 17.01.2014 року постанові
зазначено, що згідно листа Управління
ПФУ у м. Біла Церква рішення суду
виконано, проте, в листі УПФУ у м. Біла
Церква від 02.12.2013 року зазначено не про
виконання рішення суду, а про
надсилання копії розпорядження № 2314
від 02.12.2013 року.

Слід також зазначити, що оскаржувана
постанова не містить підстави
закінчення виконавчого провадження, як
того вимагає ч.3 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідачем не доведено
правомірність своїх дій/рішення, щодо
винесення постанови про закриття
виконавчого провадження від 17.01.2014
року.

Положеннями ст. 75 Закону закріплено, що
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону, у разі
якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Отже, державний виконавець повинен був
не пізніше наступного робочого дня
після відкриття виконавчого
провадження перевірити виконання
рішення за виконавчим листом, а у разі
встановлення ним того, що без участі
боржника виконати рішення неможливо,
повинен був вчинити дії, передбачені п.
3 ст. 75 Закону.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, у матеріалах справи
відсутні докази, якими підтверджується
факт виконання державним виконавцем
обов'язків, передбачених приписами ст.
75 Закону, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що виконавцем не було здійснено всіх
можливих дій, спрямованих на виконання
рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області про неправомірність
прийняття Відповідачем постанови про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.Білій
Церкві Київської області - залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 24 вересня 2014 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.