Справа № 826/14540/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2014 року 12:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., при секретарі судового засідання
Афоніній Г.Р., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомОСОБА_1до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві провизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
за участю представників сторін:
від позивача - ОСОБА_2
від відповідача - Білокур В.В.
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві), в якому просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від 16
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 вересня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
її до судового розгляду на 09 жовтня 2014
Судове засідання, призначене на 09
жовтня 2014 року за клопотання позивача
було відкладено на 29 жовтня 2014 року.
У судовому засіданні 29 жовтня 2014 року
судом оголошувалась перерва до 04
листопада 2014 року.
У судовому засіданні 04 листопада 2014
року судом також оголошувалась перерва
до 11 листопада 2014 року за клопотанням
представника позивача для надання часу
подати додаткові докази по справі.
У судовому засіданні 11 листопада 2014
року представник позивача наполягав на
задоволенні позову. Представник
відповідача проти задоволення позову
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
07 серпня 2014 року працівником ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту
20.1 статті 20, у порядку статті 76
Податкового кодексу України була
проведена камеральна перевірка
податкової декларації про майновий
стан і доходи позивача за звітний
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року, за результатами якої складно Акт
про результати камеральної перевірки
податкової декларації про майновий
стан і доходи №90/26-55-17-03/НОМЕР_1.
Під час проведення контрольного заходу
працівником податкового органу
встановлено відсутність у позивача
документального підтвердження витрат
на придбання інвестиційного активу,
отримання доходу від операцій з
інвестиційними активами, без
документального підтвердження суми
витрат, понесених у зв'язку з
придбанням таких активів.
Виявлення під час перевірки порушень
вимог чинного законодавства України
стало підставою для винесення
податковим органом 16 вересня 2014 року
податкового повідомлення - рішення
176.2.2 пункту 176.2 статті 176 Податкового
кодексу України згідно з підпунктом
54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до
пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України ОСОБА_1 визначено суму
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб у сумі 263485,09 грн., з
яких за основним платежем 210788,07 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями -
Посилаючись на безпідставність та
необґрунтованість висновків
податкового органу, що стали підставою
для винесення податкового
повідомлення - рішення, ОСОБА_1
звернувся з відповідним позовом до
суду.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на помилковість
висновків податкового органу щодо
врахування понесених ним витрат на
придбання цінних паперів у розмірі
Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що висновки Акта
перевірки є правомірними, а витрати,
враховані позивачем під час визначення
оподатковуваного доходу, отриманого у
2012 році, не підтвердженні
розрахунковими документами.
Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, суд приходить до наступного.
Основним нормативно-правовим актом, що
врегульовує спірні правовідносини є
Податковий кодекс України від 02.12.2010р.
№2755-VI з наступними змінами та
доповненнями у редакції на час
виникнення спірних правовідносин (далі
по тексту - ПК України).
Відповідно до підпункту 170.2.2 пункту 170.2
статті 170 ПК України інвестиційний
прибуток розраховується як позитивна
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що визначається із суми
витрат на придбання такого активу з
урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6
цього пункту (крім операцій з
При застосуванні платником податку
норм підпункту 170.2.9 цього пункту
податковий агент - професійний
торговець цінними паперами, включаючи
банк, з метою визначення об'єкта
оподаткування під час виплати платнику
податку доходу за придбані у нього
інвестиційні активи враховує
документально підтверджені витрати
такого платника на придбання цих
Запровадження обов'язку податкового
агента для професійного торговця
цінними паперами, включаючи банк, не
звільняє платника податку від
обов'язку декларування результатів
усіх операцій з купівлі та продажу
інвестиційних активів, здійснених
протягом звітного (податкового) року як
на території України, так і за її
межами, за винятком випадків,
зазначених в підпункті 170.2.8 цього
До продажу інвестиційного активу
прирівнюються також операції з: обміну
інвестиційного активу на інший
інвестиційний актив; зворотного викупу
або погашення інвестиційного активу
його емітентом, який належав платнику
податку; повернення платнику податку
коштів або майна (майнових прав),
попередньо внесених ним до статутного
капіталу емітента корпоративних прав,
у разі виходу такого платника податку з
числа засновників (учасників) такого
емітента чи ліквідації такого
Придбанням інвестиційного активу
вважаються також операції з внесення
платником податку коштів або майна до
статутного капіталу юридичної особи -
резидента в обмін на емітовані ним
Інвестиційний актив, подарований
платнику податку чи успадкований
платником податку, вважається
придбаним за вартістю, що дорівнює сумі
державного мита та податку з доходів
фізичних осіб, сплачених у зв'язку з
таким даруванням чи успадкуванням.
Інвестиційний прибуток за операціями з
деривативами розраховується як
позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку за
операціями з деривативами (похідними
інструментами), включаючи отримані
суми періодичних або разових виплат,
передбачених умовами контрактів
(договорів), та документально
підтвердженою сумою, сплаченою
платником податку іншій стороні такого
контракту (договору) з деривативами
(похідними інструментами), в тому числі
сплаченими сумами періодичних або
разових виплат, які передбачені
умовами контракту (договору).
Документальним підтвердженням
(первинним документом) доходів та
витрат за операціями з інвестиційними
активами, укладеними в електронній
формі на фондовій біржі для клієнтів -
учасників фондової біржі, визнається
звіт торговця цінними паперами
(брокера), який формується на базі
біржового звіту та договору на
брокерське обслуговування.
Підпунктом 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК
України передбачено, що до складу
загального річного оподатковуваного
доходу платника податку включається
позитивне значення загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами за наслідками
такого звітного (податкового) року.
Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупцем) та Закритим
акціонерним товариством «Корпорація
«Агротех» (продавець) 16 березня 2004 року
було укладено два договори купівлі -
продажу цінних паперів.
У подальшому, зазначені цінні папери -
прості іменні акції Відкритого
акціонерного товариства «Яготинське
хлібоприймальне підприємство», були
продані позивачем у 2011 та 2012 роках.
За результатами продажу позивачем
отримано грошові кошти у сумі 9161256,85
Під час розгляду справи, представником
відповідача надано пояснення, що
нараховуючи грошове зобов'язання по
податку на доходи фізичних осіб,
сплачених позивачем на цінні папери у
2012 року на підставі договору.
Однак, жодного договору, з такою ціною
представником відповідача не надано.
Натомість, на підтвердження витрат,
понесених на придбання цінних паперів
позивачем надано оригінали платіжних
доручень від 16 березня 2004 року №55 на
на суму 305000,00 грн., від 12 квітня 2011 року
№264/7 на суму 122200,48 грн., від 14 квітня 2011
2011 року №264/3 на суму 2000,00 грн., виписки з
банку по особовому рахунку НОМЕР_2 за 13
березня 2012 року на суму 2500,00 грн., за 27
Відповідно до частини 1 статті 1087
Цивільного кодексу України (далі по
тексту - ЦК України), розрахунки за
участю фізичних осіб, у тому числі
нерезидентів, не пов'язані із
здійсненням ними підприємницької
діяльності, можуть провадитися у
готівковій або в безготівковій формі
за допомогою розрахункових документів
у електронному або паперовому вигляді.
Пунктом 1.2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637 визначено, що
готівкові розрахунки - це платежі
готівкою підприємства (підприємців) та
фізичних осіб за реалізовану продукцію
(товари, виконані роботи, надані
послуги), а також за операціями, які
безпосередньо не пов'язані з
реалізацією продукції та іншого майна.
При цьому необхідно враховувати, що до
касових документів, за допомогою яких
відповідно до законодавства України
оформляються касові операції, тобто
операції підприємств між собою та з
фізичними особами, що пов'язані з
прийманням і видачею готівки під час
проведення розрахунків через касу,
належать, зокрема, касові ордери та
платіжні чи розрахунково-платіжні
відомості, розрахункові документи,
інші прибуткові та видаткові касові
Відповідно до п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, яка затверджена
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року №22
безготівкові розрахунки - це
перерахування певної суми коштів з
рахунків платників на рахунок
отримувачів коштів, а також
перерахування банками за дорученням
підприємств і фізичних осіб коштів,
унесених ними готівкою в касу банку, на
рахунки отримувачів коштів. Ці
розрахунки проводяться банком на
підставі розрахункових документів на
паперових носіях чи в електронному
Згідно п. 1.35 статті 1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» розрахунковий
документ - документ на переказ коштів,
що використовується для ініціювання
переказу з рахунка платника на рахунок
отримувача (платіжне доручення,
розрахунковий чек тощо).
Таким чином, документами, що
підтверджують фактично понесені
витрати на попереднє придбання цінних
паперів фізичною особою - платником
податку, в тому числі нерезидентом, є
договори купівлі-продажу цінних
паперів, виписки зберігачів під кожне
замовлення, завірені печатками
зберігачів, акти приймання-передачі
цінних паперів, касові документи при
готівкових розрахунках через касу або
розрахункові документи при
безготівкових розрахунках.
Пунктом 176.1 статті 176 ПК України
передбачено, що платники податку
а) вести облік доходів і витрат в
обсягах, достатніх для визначення суми
загального річного оподатковуваного
доходу, у разі коли такий платник
податку зобов'язаний цим розділом
подавати декларацію або має право на
таке подання з метою повернення
надміру сплачених податків, у тому
числі при застосуванні права на
податкову знижку. Форми такого обліку
та порядок його ведення визначаються
центральним органом державної
б) отримувати та зберігати протягом
строку давності, встановленого цим
Кодексом, документи первинного обліку,
в тому числі на підставі яких
визначаються витрати при розрахунку
інвестиційного прибутку та формується
податкова знижка платника податку;
в) подавати податкову декларацію за
встановленою формою у визначені строки
у випадках, коли згідно з нормами цього
розділу таке подання є обов'язковим.
Статтею 102 ПК України встановлено строк
давності при визначенні суми грошових
зобов'язань - 1095 днів.
Зазначений строк повинен
застосовуватися і до обов'язку щодо
забезпечення документів первинного
Відповідно до вимог підпункту 14.1.27
пункту 14.1 статті 14 названого Кодексу
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
З огляду на наведене положення
податкового законодавства України, суд
приходить до висновку про
підтвердження позивачем понесення ним
витрат на придбання цінних паперів
належними документами у розмірі 660699,93
Такі висновки суду узгоджуються з
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі від 24
Щодо підтвердження позивачем інших
витрат на придбання цінних паперів
судом приймається посилання позивача
на відсутність обов'язку зберігати
докази таких витрат понад строку
давності, встановленого ПК України.
Натомість податковий орган повинен
довести правомірність свого рішення.
Все вище викладене, на думку суду,
свідчить про необхідність визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення від
оскільки провести розрахунок сум
грошового зобов'язання за основним
платежем та штрафними (фінансовими)
санкціями, визначених податковим
органом, за наявними у матеріалах
справи документами не уявляється за
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України Якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 69, 71, 94, 160-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
1.Позов ОСОБА_1 задовольнити.
2. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 16 вересня 2014 року
№.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) понесені
ним витрати по сплаті судового збору у
розмірі 421 (чотириста двадцять одна)
грн. 58 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 14.11.2014
р.