Справа № 803/406/14
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

Справа № 4156/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Прокопенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Ківерцівському
районі Волинської області на ухвалу
Волинського окружного
адміністративного суду про залишення
позовної заяви без розгляду від 31.03.2014р.
у справі № 803/406/14 за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Ківерцівському
районі Волинської області до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Маяк" про стягнення
капіталізованих платежів, -

В С Т А Н О В
И В:

03 березня 2014 року відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Ківерцівському
районі Волинської області звернулося
до суду з позовом до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Маяк" у якому просило
стягнути з СВК «Маяк» на користь
відділення виконавчої дирекції Фонду у
Ківерцівському районі 922 094,00 грн.
капіталізованих платежів.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
позовну заяву відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Ківерцівському
районі Волинської області до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Маяк" про стягнення
капіталізованих платежів у сумі 914098,52
грн. залишити без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої
інстанції відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Ківерцівському
районі Волинської області оскаржило її
в апеляційному порядку та просить
скасувати ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду від
31.03.2014 року по справі № 803/406/14.
Постановити нову ухвалу, якою
задовольнити апеляційну скаргу
відділення Фонду та направити справу
на розгляд до Волинського окружного
адміністративного суду.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
судом порушено норми матеріального
права щодо застосування статті 268
Цивільного кодексу України (далі - ЦК),
нормами якої передбачено вимоги, на які
позовна давність не поширюється.

Так, згідно пунктів 3, 5 частини першої
статті 268 ЦК позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, крім випадків завдання
такої шкоди внаслідок недоліків
товару, що є рухомим майном, у тому
числі таким, що є складовою частиною
іншого рухомого чи нерухомого майна,
включаючи електроенергію; на вимогу
страхувальника (застрахованої особи)
до страховика про здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування).

Як передбачено статтею 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.99 р. N 1105-ХІУ
одним із завдань страхування від
нещасного випадку є відшкодування
шкоди, пов'язаної з втратою
застрахованими особами заробітної
плати або відповідної її частини під
час виконання трудових обов'язків,
надання їм соціальних послугу зв'язку з
ушкодженням здоров'я, а також у разі їх
смерті здійснення страхових виплат
непрацездатним членам їх сімей.

Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Частиною другою статті 1205 ЦК
встановлено, що у разі ліквідації
юридичної особи платежі, належні
потерпілому або особам, визначеним
статтею 1200 цього Кодексу, мають бути
капіталізовані для виплати їх
потерпілому або цим особам у порядку,
встановленому законом або іншим
нормативно-правовим актом.

З аналізу норм чинного законодавства
слідує, що обов'язок Відповідача з
проведення капіталізації платежів
виник саме перед потерпілими на СВК
«Маяк», які отримують страхові виплати
Фонду, бюджет якого формується в тому
числі і за рахунок капіталізованих
платежів. Відтак, в даному випадку
підлягає застосуванню стаття 268 ЦК.

Судом безпідставно не взято до уваги
пояснення представника Позивача
стосовно того, що право Фонду на
звернення до суду із даним позовом
виникло з 01.09.2013 року, з моменту
припинення сплати Відповідачем
єдиного соціального внеску, за рахунок
якого акумулюються платежі Фонду.

Таким чином вважаємо, що ухвала
Волинського окружного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
підлягає скасуванню, а справа повинна
бути призначена до розгляду.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до статті 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 лютого 2009 року прийнято рішення
засновників СВК «Маяк» про ліквідацію
юридичної особи та створено
ліквідаційну комісію. В Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців державним
реєстратором 15 травня 2009 року внесено
запис про рішення засновників про
припинення юридичної особи СВК "Маяк".

Відповідно до ст.. 1205 Цивільного
Кодексу України у разі ліквідації
юридичної особи платежі, належні
потерпілому або особам, визначеним
статтею 1200 цього Кодексу, мають бути
капіталізовані для виплати їх
потерпілому або цим особам у порядку,
встановленому законом або іншими
нормативно-правовими актами. Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
передбачено, що фінансування Фонду
здійснюється, зокрема за рахунок
капіталізованих платежів, що надійшли
у випадках ліквідації страхувальників
у порядку встановленому Кабінетом
Міністрів України (стаття 46). Але ні цим
Законом, ні затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 06
травня 2000 року № 765 Порядком
капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань суб'єкта підприємницької
діяльності - банкрута перед
громадянами внаслідок заподіяння
шкоди їх життю і здоров'ю не
передбачено спеціальних строків
звернення до суду для стягнення
капіталізованих платежів у зв'язку із
ліквідацією страхувальника.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з судом першої інстанції
про те, що КАС України та іншими
спеціальними законами не встановлено
спеціального строку для звернення до
адміністративного суду з таким
позовом, то слід керуватися частиною
другою статті 99 КАС України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
помилковими є посилання позивача на
норми статті 268 Цивільного кодексу
України, оскільки даний позов не
стосується вирішення спору про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи.

Відповідно до 02 квітня 2013 року голова
ліквідаційної комісії СВК "Маяк"
звернувся до суду із заявою про видачу
довідки про відсутність
заборгованості.

29 квітня 2013 року позивач надіслав
голові ліквідаційної комісії заяву про
визнання кредиторських вимог №118/1.5 на
суму капіталізованих платежів (а.с.101).
Вимога позивача залишилася без
реагування ліквідаційною комісією.

Відповідно до частинами п'ятої, шостої
статті 105 Цивільного кодексу України
строк заявлення кредиторами своїх
вимог до юридичної особи, що
припиняється, не може становити менше
двох і більше шести місяців з дня
опублікування повідомлення про
рішення щодо припинення юридичної
особи. Кожна окрема вимога кредитора,
зокрема щодо сплати податків, зборів,
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
страхових коштів до Пенсійного фонду
України, фондів соціального
страхування, розглядається, після чого
приймається відповідне рішення, яке
надсилається кредитору не пізніше
тридцяти днів з дня отримання
юридичною особою, що припиняється,
відповідної вимоги кредитора.

Наявність відомостей про ліквідацію
СВК "Маяк" обумовлювала обов'язок
позивача провести капіталізацію
платежів, а вимога позивача від 29
квітня 2014 року № 118/1.5 про визнання
кредиторських вимог свідчить про
застосування зазначеної вище
процедури. Період добровільної сплати
відповідачем єдиного внеску на такі
відносини не впливає.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач був обізнаний про ліквідацію
відповідача ще 02 квітня 2013 року та про
залишення вимоги від 29 квітня 2013 року №
118/1.5 без реагування, а тому він мав всі
можливості для вчасного подання до
суду позовної заяви про примусове
стягнення суми капіталізованих
платежів у межах строку, встановленого
частиною другою статті 99 КАС України.

Відповідно до даних автоматизованої
системи «Діловодство спеціалізованого
суду» Волинського окружного
адміністративного суду 13 грудня 2013
року до суду надійшов адміністративний
позов відділення ВД ФССНВ у
Ківерцівському районі до СВК "Маяк» про
стягнення капіталізованих платежів.
Ухвалою суду від 13 січня 2014 року дану
позовну заяву залишено без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
155 КАС України - у зв'язку із її
відкликанням представником позивача
(а.с.104). За правилами частини третьої
статті 155 КАС України залишення
позовної заяви без розгляду не
позбавляє позивача права повторно
звернутися з тим же адміністративним
позовом, однак при цьому має бути
дотримано загального порядку,
встановленого КАС України, в тому числі
і строків звернення до суду.

Повторно з позовом про стягнення
капіталізованих платежів позивач
звернувся лише 28 лютого 2014 року
(відповідно до відбитка на конверті),
відтак, встановлений частиною другою
статті 99 КАС України строк звернення до
суду ним пропущено.

Згідно зі статтею 102 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої
статті 155 КАС України суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Поважних причин пропуску такого строку
апелянт не навів, відповідних доказів
не надав, в свою чергу не спростував
доводи представника відповідача.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Ківерцівському
районі Волинської області залишити без
задоволення, а ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду про
залишення позовної заяви без розгляду
від 31.03.2014р. у справі № 803/406/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова