Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/79907/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційними скаргами Київської
обласної митниці та Державної митної
служби України на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 02
березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної митної служби
України, третя особа Бориспільська
митниця, про поновлення на посаді,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що з травня 1994 року проходив
публічну службу в митних органах. У
жовтні 2010 року звільнений з посади в.о.
заступника начальника відділу митного
оформлення №2 Бориспільської митниці
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» (за порушення Присяги
державного службовця). Підставою для
звільнення був акт службового
розслідування, відповідно до якого ним
порушено присягу державного службовця
в частині несумлінного виконання своїх
службових обов'язків.

Просив скасувати наказ про звільнення,
поновити на посаді в.о. заступника
начальника відділу митного оформлення
№ 2 Бориспільської митниці.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від 28
жовтня 2010 року № 2054-к в частині
припинення перебування позивача на
державній службі в митних органах,
поновлено на державній службі в митних
органах України на посаді заступника
начальника відділу митного оформлення
№ 2 Бориспільської митниці.

У касаційних скаргах, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідачі
просили суд скасувати судові рішення
та постановити нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
публічну службу на посаді заступника
начальника відділу митного оформлення
№ 2 Бориспільської митниці.

У лютому 2008 року позивач та інші
посадові особи Державної митної служби
України здійснював процедури митного
контролю та митного оформлення планеру
літака ТУ-154М, який експортувався
відкритим акціонерним товариством
«Авіакомпанія «Авіалінії України» як
товар на територію Російської
Федерації на адресу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аеросервіс». Митне оформлення
вказаного літака здійснювалось на
підставі вантажної митної декларації
від 19 лютого 2008 року № 122000107/2008/100942, до
якої було додано пакет документів,
необхідний для митного оформлення.

Відповідно до вантажної митної
декларації експорт планеру літака
ТУ-154М (заводський номер НОМЕР_1,
бортовий номер НОМЕР_2 здійснювався без
додаткового обладнання в комплекті з
допоміжною силовою установкою ТА-6А та
двигуном Д-30 КУ 154, вартістю 656 493,54 грн.,
що становило 129 998,72 доларів США за
офіційним курсом НБУ 5,05 грн.

Митне оформлення вказаного планеру
літака було завершено 19 лютого 2008 року,
і цього ж дня літак покинув митну
територію України та прибув на митну
територію Російської Федерації, що
належить до компетенції Внуківської
митниці.

Планер літака ТУ-154М був вивезений за
межі митної території України разом з
додатковим обладнанням імпортного
виробництва - системою попередження
зіткнення TCAS-ІI та супутниковою
навігаційною системою CHC KLN-900, вартістю
179 849,60 доларів США.

У травні 2010 року з метою встановлення
фактів невиконання або неналежного
виконання посадовими особами
Бориспільської митниці своїх
службових обов'язків під час митного
контролю та митного оформлення планеру
літака ТУ-154М за вантажною митною
декларацією згідно з наказом
начальника Бориспільської митниці від
27 травня 2010 року №236 розпочато службове
розслідування, за результатами якого
складено акт від 27 липня 2010 року.

За результатами службового
розслідування комісія дійшла висновку,
що митне оформлення і митний контроль
повітряного судна - планеру літака
ТУ-154М було здійснено посадовими
особами Бориспільської митниці, у тому
числі позивачем, у відповідності до
чинного митного законодавства. При
цьому у висновках комісії зазначено, що
порушень законодавства при митному
оформленні вказаного повітряного
судна на підставі вантажної митної
декларації не встановлено.

У зв'язку з тим, що встановлено факт
вивезення за межі митної території
України планеру літака разом із
додатковим обладнанням імпортного
виробництва, комісією запропоновано
розробити технологічну схему митного
оформлення складних об'єктів
авіаційного транспорту, яка б
регламентувала можливість отримання
фахових висновків з тих чи інших питань
до завершення процедур митного
контролю та митного оформлення.

05 серпня 2010 року начальником
Бориспільської митниці видано наказ №
354 про проведення службового
розслідування (повторного) з метою
встановлення фактів невиконання або
неналежного виконання посадовими
особами Бориспільської митниці своїх
службових обов'язків під час митного
контролю та митного оформлення планеру
літака ТУ-154М за вантажною митною
декларацією, комісією в іншому складі.

Зазначене розслідування завершено у
вересні 2010 року (акт службового
розслідування від 29 вересня 2010 року), за
результатами якого комісія дійшла
висновку, що ОСОБА_4 під час здійснення
19 лютого 2008 року митного контролю та
митного оформлення повітряного судна -
планеру літака ТУ-154М, не забезпечив
дотримання підпорядкованими
посадовими особами вимог нормативних
актів щодо порядку здійснення митного
контролю та митного оформлення, не
організував на належному рівні роботу
відділу по виявленню контрабанди та
порушень митних правил, не вжив заходів
для своєчасного правильного і повного
митного контролю та митного оформлення
підпорядкованими особами товарів та
транспортних засобів, які
переміщуються через митний кордон
України, тобто неналежно виконав
службові обов'язки, передбачені
пунктами 2.1, 2.2, 2.8 посадової інструкції
начальника відділу митного оформлення
№ 7 Бориспільської митниці,
затвердженої начальником митниці 23
лютого 2006 року, згідно з якою головний
інспектор відділу здійснює проведення
митного контролю та митне оформлення
повітряних суден, товарів та
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України, або
надходять на адреси суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та
фізичних осіб.

У зв'язку з цим комісією запропоновано
розглянути питання щодо припинення
перебування на державній службі в
митних органах виконуючого обов'язки
заступника начальника відділу митного
оформлення № 2 Бориспільської митниці
ОСОБА_4 за порушення Присяги державного
службовця, яке полягало в несумлінному
виконанні своїх службових обов'язків,
передбачених посадовою інструкцією.

Наказом Голови Державної митної служби
України від 28 жовтня 2010 року № 2054-к за
порушення Присяги державних
службовців припинено перебування
позивача на державній службі в митних
органах України відповідно до пункту 6
частини першої статті 30 Закону України
«Про державну службу».

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що висновки
Державної митної служби про навмисне
невиконання позивачем основних
обов'язків державного службовця, а
також вчинення дій, що шкодять
авторитету митної служби, не
встановлено випадків порушення
позивачем вимог Закону України «Про
державну службу», не доведено і факт
завдання такої шкоди.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України посадові особи митної служби
України, вперше прийняті на службу до
митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону України «Про
державну службу»: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

З тексту Присяги вбачається, що в
основі поведінки державного службовця
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, недодержання яких утворює
факт порушення Присяги. У зв'язку з цим
як порушення Присяги слід розуміти
скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як до носія влади, що призводить
до приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону України «Про державну службу»
за невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України «Про державну службу»
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів митного контролю,
здійснюється згідно з цим Законом, якщо
інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом і лише в частині,
що ним не регулюється, - Законом
України «Про державну службу».

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до
діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з
метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

З огляду на положення статей 21, частини
першої статті 22 Статуту, статей 14, 17, 30
Закону України «Про державну службу»
за вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
України «Про державну службу»,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
пункті 6 частини першої статті 30 Закону
України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, припинення державної
служби у зв'язку з порушенням Присяги
та дисциплінарна відповідальність
державних службовців можуть бути
наслідком існування схожих фактичних
підстав у разі вчинення державним
службовцем достатньо близьких за
характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ним не регулюється, - Законом України
«Про державну службу». Тобто
дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону України «Про
державну службу» можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту.

Оскільки припинення державної служби
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, то неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано.

Припинення державної служби за
порушення Присяги може
застосовуватися тільки у крайніх
випадках, коли дисциплінарний
проступок містить ознаки саме такого
порушення і заходи дисциплінарного
стягнення, на переконання
уповноваженої вирішувати питання про
відповідальність посадової особи, є
недостатніми чи попереднє їх вжиття не
дало бажаного результату.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог щодо поновлення позивача на
посаді, оскільки його звільнення на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
не можна визнати законними та
обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема в
постанові від 30 вересня 2014 року по
справі № 21-415а14.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та ухвалення
нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Київської обласної
митниці та Державної митної служби
України залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/