Справа № 2а-6669/12/1470
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2а-6669/12/1470

Категорія: 8.1.5 Головуючий в 1 інстанції:
Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства «Миколаївський
машинобудівний завод» на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року у справі за позовом Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Миколаєва Миколаївській
області ДПС (правонаступник - ДПІ у
Заводському районі м.Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області) до
Приватного акціонерного товариства
«Миколаївський машинобудівний завод»
про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

25.12.2012 року ДПІ у Заводському районі
м.Миколаєва Миколаївській області ДПС
звернулася до окружного суду із
позовом до ПрАТ «Миколаївський
машинобудівний завод» про стягнення
податкового боргу в сумі 211 316 грн.

В обґрунтування своїх вимог податковий
орган зазначає, що відповідач,
відповідно до поданої ним податкової
декларації № від 20.11.2012 року, має
податкову заборгованість зі сплати
податку на додану вартість за жовтень
2012 року, яку в добровільному порядку до
бюджету не сплачує.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року (прийнятою в порядку письмового
провадження) позов ДПІ у Заводському
районі м.Миколаєва Миколаївській
області ДПС - задоволено. Стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
«Миколаївський машинобудівний завод»
(вул.Індустріальна,1/6, м.Миколаїв, 54011,
) податковий борг у
розмірі 211 316 грн. на користь
держбюджету, а саме - Державного
бюджету Заводського району м.
Миколаєва, р/р 0003, банк ГУДКСУ у
Миколаївській області, МФО 826013, ОКПО
37992781.

В апеляційній скарзі від 11.03.2013р.
представник відповідача, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, ставить питання про скасування
постанови Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31.01.2013 року
та ухвалення нової постанови про
відмову ДПІ у задоволенні даного
позову.

28.03.2013 року вказана справа, разом із
апеляційною скаргою відповідача,
надійшла до суду апеляційної
інстанції, але ухвалою судді від
29.03.2013р. дана апеляційна скарга
спочатку була залишена без руху, а
потім ухвалою судді від 18.05.2013р. вже
було відкрито апеляційне провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що дана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, за таких підстав.

Відповідач - ПрАТ «Миколаївський
машинобудівний завод» з 08.11.2004р.
зареєстрований як юридична особа та з
12.11.2004р. перебуває на податковому
обліку в Державній податковій
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва.

В листопаді 2012 року ПрАТ
«Миколаївський машинобудівний завод»
до ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва
Миколаївської області ДПС було подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість № від 20.11.2012 року,
згідно якої підприємство самостійно
визначило до сплати суму податкового
зобов'язання за жовтень 2012 року у
розмірі 211316 грн.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог, а також з того, що
відповідач, самостійно визначивши суму
податкового зобов'язанні, тривалий час
добровільно не сплачує його до бюджету.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в ній докази, цілком
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції і вважає їх
обгрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно положень ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади,
місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи повинні
діяти у спосіб та у порядку
передбаченому Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку та розмірах,
встановлених законом.

Як слідує з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового Кодексу України, сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але несплаченого у
встановлений Податковим Кодексом
України, а також пеня, нарахована на
суму такого грошового зобов'язання,
являється податковим боргом.

Згідно з приписами п.п.20.1.18 ст.20 ПК
України, органи державної податкової
служби мають право звертатись до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг.

А відповідно до п.п.20.1.28 цієї ж ст.20 ПК
України, податкові органи мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань.

Як встановлено судами обох інстанцій з
матеріалів справи, загальна сума
податкового боргу відповідача перед
ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області ДПС становить
211316 грн., що підтверджується наданим
позивачем розрахунком податкової
заборгованості та наявною у справі
податковою декларацією з податку на
додану вартість № від 20.11.2012 року.

Станом на день подання позовної заяви
та на момент ухвалення судом 1-ї
інстанції оскаржуваної постанови,
відповідачем вказану вище суму
заборгованості не погашено.

Таким чином, враховуючи викладене,
судова колегія вважає, що суд 1-ї
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позовні вимоги
податкового органу є правомірними,
доведеними та підлягаючими
задоволенню.

Окрім того, необхідно вказати, що
посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції окремих положень
процесуального закону не впливають на
правильність судового рішення, а тому,
відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, не
є підставами для скасування
оскаржуваної постанови суду.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що
відповідно до ст.ст.11,71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно
ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд апеляційної
інстанції, діючи в межах доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст.200
КАС України, залишає цю апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Миколаївський машинобудівний завод» -
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко