Справа № 2а-15837/10/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/160/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20 червня
2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року

у справі № 2а-15837/10/2070

за позовом Малого підприємства «К/Т
Грамс: промисловість, будівництво,
сільське господарство»

до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20 червня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року, адміністративний позов Малого
підприємства «К/Т Грамс: промисловість,
будівництво, сільське господарство»
(далі - МП «К/Т Грамс: промисловість,
будівництво, сільське господарство»;
позивач) до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції (далі -
Харківська ОДПІ; відповідач)
задоволено в повному обсязі. Скасовано
податкові повідомлення-рішення №
/0 від 26 листопада 2010 року та №
/1 від 27 грудня 2010 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь МП «К/Т Грамс: промисловість,
будівництво, сільське господарство»
витрати із сплати судового збору в
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року, ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року та прийняття нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, Харківською ОДПІ заявлено
клопотання про заміну відповідача у
справі - Харківської ОДПІ на Харківську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області у зв'язку з
реорганізацією, яке згідно із статтею 55
Кодексу адміністративного судочинства
України підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну невиїзну перевірку МП
«К/Т Грамс: промисловість, будівництво,
сільське господарство» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СК Техспецбуд» за
період з 01 грудня 2008 року по 30 квітня 2010
року, за результатами якої складено акт
№ 4616/180/21241759 від 09 листопада 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 26 листопада 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 61 889,10 грн. (41 259,40 грн.
- основний платіж, 20 629,70 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного
оскарження, скаргу МП «К/Т Грамс:
промисловість, будівництво, сільське
господарство» залишено без
задоволення та прийнято податкове
повідомлення-рішення № /1 від 27
грудня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення
підприємством підпункту 7.2.1 пункту 7.2,
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України від 03 квітня 1997 року
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 168/97-ВР) внаслідок
необґрунтованого віднесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість на підставі податкових
накладних, виписаних на його адресу ТОВ
«СК Техспецбуд».

Зазначений висновок податковим
органом зроблено з огляду те, що спірні
податкові накладні видано
контрагентом позивача за підписом
директора ОСОБА_3, який, відповідно до
його пояснень, не має відношення до
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «СК Техспецбуд».

Задовольняючи адміністративний
позов в повному обсязі, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, підставою для
виникнення у платника права на
податковий кредит з податку на додану
вартість є факт реального здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення відповідних операцій
первинними документами та податковими
накладними, які містять достовірні
відомості про їх обсяг та зміст.

Водночас певні недоліки
податкових накладних, зокрема, їх
підписання невстановленою особою, є
свідченням недобросовісності
постачальника та, у разі підтвердження
дійсного виконання відповідних
господарських операцій, не можуть
слугувати підставою для притягнення
платника податку-покупця до
відповідальності.

Як встановлено судами в розглядуваній
ситуації, фактичне виконання
господарських операцій з придбання
позивачем підрядних робіт у ТОВ «СК
Техспецбуд» підтверджується
відповідними актами приймання
виконаних підрядних робіт типової
форми № КБ-2в, відомостями ресурсів,
довідками про вартість виконаних
підрядних робіт типової форми № КБ-3,
податковими накладними, платіжними
дорученнями.

Придбані у контрагента роботи МП «К/Т
Грамс: промисловість, будівництво,
сільське господарство» використано у
власній господарській діяльності, в
саме - передано Закритому акціонерному
товариству «Комплекс Безлюдівський
м'ясокомбінат», Благодійному фонду
«Меценат», Товариству з обмеженою
відповідальністю «КП Хартранспас» на
виконання укладених договорів, що
засвідчується наявними в матеріалах
справи документами.

А відтак, враховуючи встановлені
судовими інстанціями обставини щодо
реального характеру спірних
господарських операцій, що, в свою
чергу, контролюючим органом не
спростовано, а також з огляду на
принцип індивідуальної
відповідальності платника податку,
висновок судів попередніх інстанцій
про відсутність у відповідача в даному
випадку правових підстав для прийняття
оскаржуваних актів індивідуальної дії
слід визнати правильним.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року
такими, що прийняті з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до їх
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі
відповідача - Харківську об'єднану
державну податкову інспекцію її
правонаступником - Харківською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Касаційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.