Справа № 265/6146/13-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р. Справа №
265/6146/13-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
29.07.2014р. по справі № 265/6146/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання дій неправомірними,
скасування рішення про відмову у
перерахунку щомісячного грошового
утримання, зобов'язання провести
перерахунок та виплату щомісячного
грошового утримання суддів у
відставці,

ВСТАНОВИЛА:

14.08.2013 року, ОСОБА_1 (далі- позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Маруполя
Донецької області (далі - відповідач), в
якому просить суд про визнання
протиправними дій відповідача;
скасування рішення №3230 від 18.07.2013 року
про відмову позивачу у здійсненні
перерахунку щомісячного грошового
довічного утримання з 01.01.2013 року;
зобов"язання відповідача провести
перерахунок щомісячного грошового
довічного утримання у розмірі
пропорційно відпрацьованого стажу
роботи на посаді судді, мій стаж роботи
складається із 17 років 8 місяців 29 днів,
з 01.01.2013 року.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 29.07.2014 року позов
задоволено.

Визнані неправомірними дії
відповідача щодо відмови позивачу у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання на підставі ст.129
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів".

Зобов"язано відповідача провести
перерахунок позивачу щомісячного
довічного грошового утримання на
підставі ст.43 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів", у розмірі
пропорційно відпрацьованому часу на
посаді судді, а саме 17 років 8 місяців 29
днів, що складає 68 процентів заробітної
плати діючого судді.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної
інстанції постанову
Оржонікідзевського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 29
липня 2013 року скасувати та прийняти
нову постанову якою відмовити у
задоволенні позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, положення Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", фактичні обставини справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що постановою Президії
Верховної Ради Української PCP від 30
листопада позивача 1984 року «Про
дострокове звільнення від обов'язків
народного судді», що вбачається з
відповіді з Центрального державного
архіву вищих органів влади та
управління України, відповідно до ст. 60
Закону УРСР «Про судоустрій
Української PCP» позивач була звільнена
від обов'язків народного судді
Орджонікідзевського районного суду
міста Жданова до закінчення строку
повноважень за станом здоров'я.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду
України від 16 червня 2011 року залишено
без змін постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2008 року та ухвалу від 9 червня 2009
року Донецького апеляційного
адміністративного суду, за якими було
скасовано рішення УПФУ в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області про
відмову в призначенні щомісячного
довічного грошового утримання та було
зобов'язано призначити позивачу
щомісячне довічне грошове утримання на
підставі ст. 43 Закону України «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 року та
постанови Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів».

08.07.2013 року позивач надала заяву про
перерахунок щомісячного грошового
утримання на підставі довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області від 9 січня 2013 року
про заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Дана довідка містить наступні складові
частини заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді в
Орджонікідзевському районному суді
міста Маріуполя, починаючи з 1 січня 2013
року, а саме: суддівська винагорода
складається з окладу в сумі 11 470
гривень, надбавки за вислугу років 40% в
розмірі 4588 гривень.

Рішенням № 3230 від 18 липня 2013 року
відповідача відмовлено позивачу в
проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи із розрахунку окладу діючого
судді районного у місті місцевого суду
з 1 січня 2013 року.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов до висновку про те, що
дії пенсійного органу не відповіди
приписам Закону України "Про
судоустрій та статус суддів".

Колегія суддів частково погоджується
з такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів" (редакції
станом на 01.01.2013 року ) каже, що
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді, з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

У відповідності до підпункту 1 пункту 2
розділу XII «Прикінцевих положень»
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів»вратив чинність Закон
України «Про статус суддів» з 01.01.2011
року.

Як свідчать матеріали справи, позивач
є отримувачем довічного грошового
утримання судді призначеного на
підставі ст.43 Закону України "Про
статус суддів".

Статтею 43 Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року (редакції
чинній на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) визначено, що кожен суддя за
умови, що він працював на посаді судді
не менше 20 років, має право на
відставку, тобто на звільнення його від
виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку з закінченням
строку повноважень.

Частина 4 ст. 43 вищевказаного закону,
говорить ,що судді, який пішов у
відставку, за наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу".
Судді у відставці, який має стаж
роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два
відсотки заробітку, але не більше ніж
до 90 відсотків заробітку судді. Судді
у відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України "Про державну службу".

Матеріали справи свідчать про те, що
підставою для відмови позивачу у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання на
підставі наданої довідки про зміну
розміру грошового утримання діючих
суддів відповадач вказав
застосування частини 4 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" тільки для суддів
Коституційного Суду України.

Колегія суддів вважає обгрунтованою
позицію суду першої інстанції про
неврахування пенсійним органом
рішення Конституційного суду України у
справі №1-22013.

Так, наведеним вище рішенням
Конституційного Суду України у справі
№ 1-2/2013 за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013, зазначено, що
підлягають застосуванню частини перша,
друга статті 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України, а саме частина
третя статті 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Натомість підлягає застосуванню
частина третя статті 138 Закону № 2453 в
редакції до змін, внесених Законом №
3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Виходячи із викладеного, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що з
03.06.2013 року підтверджено право позивача
- судді Орджонікідзевського районного
суду м.Маріуполя Донецької області у
відставці на перерахунок щомісячного
грошового утримання у разі збільшення
матеріального забезпечення працюючих
суддів.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про визнання протиправними
дії відповідача, так як за
результатами розгляду заяви про
перерахунок прийнято рішення від 18.07.2013
року.

В силу правил статті 11 КАС України, яка
каже, що суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять, суд
апеляційної інстанції, вважає
можливим вийти за межі позовних вимог
та скасувати рішення відповідача про
відмову в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання №3230 від
18.07.2013 року.

Стосовно частини позовних вимог про
зобов"язання здійснити перерахунок
пенсії, то колегія суддів зазначає
наступне.

Викладені вище приписи статті 43 Закону
України "Про статус суддів" в редакції
чинній на час призначення позивачу
довічного грошового утримання судді
кажуть про пропорційність обчислення
розміру щомісячного грошового
утримання для судді у відставці, який
має стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку кількості
повних років роботи на посаді судді.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач має стаж робоит на посаді
судді - 17 років 8 місяців 29 дня.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обгрнутованим висновок суду
першої інстанції про зобов"язання
відповідача провести перерахунок
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання на підставі ст.43
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів", у розмірі пропорційно
відпрацьованому часу на посаді судді, а
саме 17 років 8 місяців 29 днів, що складає
68 процентів заробітної плати діючого
судді.

Між тим, колегія суддів погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не вирішені
позовні вимоги позивача про
здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2013
року, та не визначені питання
здійснення виплати перерахованих сум

Колегія суддів, вважає що дані позовні
вимоги слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Частина 4 статті 45 Закону України "Про
загальнобов"язкове державне пенсійне
страхування" зазначає що перерахунок
призначеної пенсії, крім випадків,
передбачених частиною першою статті 35,
частиною другою статті 38, частиною
третьою статті 42 і частиною п'ятою
статті 48 цього Закону, провадиться в
такі строки:

у разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач з заявою про перерахунок
утримання на підставі довідки про
зміну розміру заробітної плати
діючого судді звернулась - 08.07.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів.
вважає що перерахунок та виплату
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання слід здійснювати
- з 01.07.2013 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що судом першої
інстанції зроблені висновки які не
відповідають справи,та не враховані
приписи статті 45 "Про
загальнобов"язкове державне пенсійне
страхування" , тому судове рішення
підлягає скасуванню, з прийняттям
нового рішення про задоволення
часткове позовних вимог.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області
задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 29.07.2014р.
по справі №265/6146/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України у
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя Донецької області №3220 від
18.07.2013 року.

Зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
раойні м.Маріуполя Донецької області
провести перерахунок та виплати
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання на підставі
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації в
Донецькій області від 09.01.2013 року
№08-23/84, у розмірі 68 процентів
заробітної плати діючого суддів, з
урахуванням фактично отриманих сум з
01.07.2013 року.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.