Справа № 2-а-6/11/1527
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-6/11/1527

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Пепеляшков Олексій Степанович
Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 07 грудня 2011 року за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, треті особи на
стороні відповідача, які не заявляють
позовних вимог на предмет позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними
та скасування рішення та
розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2006 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
житлово-комунального господарства
Одеського міськвиконкому, Одеської
міської ради та просив: скасувати
розпорядження Управління
житлово-комунального господарства
Одеського міськвиконкому від 17 жовтня
2002 р. №2194.; визнати недійсним видане
ОСОБА_4 свідоцтво про право власності
на 13/25 частин домоволодіння №022341 від 17
жовтня 2002 року, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

08 лютого 2007 року ОСОБА_1 доповнила позов
вимогами про: визнання недійсним
рішення Виконавчого комітету
Ленінської районної ради народних
депутатів від 16 грудня 1988 року №496/8 та
скасувати його; визнати недійсним
розпорядження Ленінської районної
адміністрації Виконавчого комітету
Одеської міської ради від 24 січня 2002
року №52 та скасувати його.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказала, що на підставі свідоцтва про
право власності на домоволодіння,
виданого Виконавчим комітетом
Одеської міської ради №1715 від 19 січня
2004 року є співвласником будинку
АДРЕСА_2 та землекористувачем суміжної
земельної ділянки. Третя особа ОСОБА_4 є
власником 13/25 частин будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1. З 1968
р. по 2001 р. Ця особа самовільно без
дотримання будівельних норм та правил,
без згоди сусідів, добудувала: житлове
приміщення літ. «А»; літню кухню літ.
«Е»; сарай літ «И»; котельну літ. «М»;
навіс літ. «К»; вбиральня літ. «Л».

Виконавчий комітет Ленінської
районної ради народних депутатів 16
грудня 1988 року №496/8 прийняв рішення про
затвердження акту комісії та прийнято
до експлуатації частину домоволодіння
АДРЕСА_1: літ. «А.1» пл.. розм. 4,74 х 6,45 м.,
літ «А» пл.. розм.. 11,30 х 4,83 м., що
складається з двох квартир загальною
кількістю 4 житлові кімнати, житловою
площею 44,1 кв. м., кухні, 4-х коридорів,
ванної кімнати, і залишено ОСОБА_4 з
оформленням права власності на: літню
кухню літ. «Е» пл.. розм.. 6,40 х 3,80м., сарай
літ «И», пл.. розм.. 4,80 х 3,5 м., котельну
літ. «М» пл.. розм.. 2,25 х 2,10 м. вбиральню
літ. «Л». 24 січня 2002 року №52 Ленінською
районною адміністрацією Виконавчого
комітету Одеської міської ради
прийнято розпорядження про -
«залишення з оформленням права
приватної власності ОСОБА_4 в
домоволодінні АДРЕСА_1 двоповерховий
сарай (літ. Е), площею 42,2 кв. м.».

Позивач стверджує, що наведені вище
рішення і розпорядження прийняті з
порушенням вимог Закону України «Про
містобудування», Закону України «Про
місцеве самоврядування» та порушенням
звичайної процедури прийняття
самочинних будівель до експлуатації,
оскільки самовільно збудовані житлові
та підсобні будівлі не відповідають
будівельним нормами та правилам, а
саме: п.3.25* ДБН 360-92** «Планування так
забудова міських та сільських
поселень* та п.1* додатку 3.1
«Протипожежні вимоги» ДБН 360-92**
«Планування та забудова міських та
сільських поселень».

03 березня 2008 року Суворовським
районним судом м. Одеси постановлено
ухвалу про залучення ОСОБА_4 до
розгляду справи як відповідача.

14 жовтня 2009 року ОСОБА_1 уточнила раніше
заявлені позовні вимоги та просила:
визнати недійсним рішення Виконавчого
комітету Ленінської районної ради
народних депутатів від 16 грудня 1988 року
№496/8 і скасувати його; визнати
недійсним розпорядження Ленінської
районної адміністрації Виконавчого
комітету Одеської міської ради від 24
січня 2002 року №52 і скасувати його.

Суворовським районним судом м. Одеси 28
серпня 2009 року прийнято ухвалу про
залишення без розгляду позовних вимог
ОСОБА_1 до Одеської міської ради,
Управління житлово-комунального
господарства Одеського
міськвиконкому, ОСОБА_4 про скасування
розпорядження Управління
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності, в частині вимог про визнання
недійсним свідоцтво про право
власності на 13/25 частин домоволодіння
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що
видане на ім'я ОСОБА_4 ОСОБА_4
виключеного з числа відповідачів, та
залучено до участі у справі у якості
третьої особи.

04 грудня 2009 року Суворовським районним
судом м. Одеси постановлено ухвалу про
задоволення заяви позивача про
відкликання раніше заявлених вимог до
УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради,
Одеської міської ради про скасування
розпорядження від 17 жовтня 2002 року за
№2194, визнання недійсним свідоцтва про
право власності від 17 жовтня 2002 року за
№022341, і залишено наведені позовні
вимоги ОСОБА_1 без розгляду.

За наслідками розгляду
адміністративного позову Суворовським
районним судом м. Одеси 07 грудня 2011 року
ухвалено постанову про залишення без
задоволення адміністративного позову
ОСОБА_1 про визнання недійсними і
скасування рішення Виконавчого
комітету Ленінської районної ради
народних депутатів від 16 грудня 1988 року
№496/8, розпорядження Ленінської
районної адміністрації Виконавчого
комітету Одеської міської ради від 24
січня 2002 року №52.

Приймаючи означені судові рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не пояснено та не доведено,
яким чином порушує права позивача
рішення Виконавчого комітету
Ленінської районної ради народних
депутатів від 16 грудня 1988 року №496/8,
оскільки ОСОБА_1 стала власником
суміжного домоволодіння на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом 12 січня 1994 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на допущені судом
порушення норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати оскаржуване судове
рішення та постановити нове - про
задоволення позову.

Позивач вважає, що суд не захистив її
права та інтереси у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів місцевого
самоврядування. Суворовський районний
суд м. Одеси не звернув уваги на те, що
суміжні землекористувачі не давали
ОСОБА_4 згоди на прийняття його
самочинних будівель до експлуатації. В
письмових запереченнях ОСОБА_2
спростовує доводи апеляційної скарги,
вказуючи на законність ухваленого
рішення.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув та
обговорив доводи апеляційної скарги,
перевірив матеріали справи та вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

До суду апеляційної інстанції надійшло
свідоцтво про смерть з якого
убачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
помер.

Згідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 25 грудня 2013
року спадкоємцем 5/6 часток майна ОСОБА_4
є його син ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 25 грудня 2013
року спадкоємцем 1/6 частин майна ОСОБА_4
є його донька ОСОБА_3.

Рішенням Виконкому Ленінської
районної ради депутатів трудящих м.
Одеси №808 від 10 липня 1959 року було
прийнято рішення про відвід ОСОБА_6
земельної ділянки, площею 300 кв.м. у
безстрокове користування за адресою
АДРЕСА_3 та надано згоду на будівництво
одноповерхового житлового будинку,
площею 21,73 кв.м. на відстані 1,5 кв. м. від
межі забудови.

З акту про прийняття в експлуатацію
індивідуального домоволодіння від 07
травня 1964 року вбачається, що будинок
прийнято в експлуатацію. Рішенням
Виконкому Ленінської районної ради
депутатів №373-є від 07 травня 1964 року
затверджено акт приймання будівлі в
експлуатацію.

30 липня 1968 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі продажу
1/3 частин будинку за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Виконавчого комітету
Ленінської районної ради народних
депутатів №496/18 затверджено акт
комісії про прийняття в експлуатацію
частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке
належить на праві власності ОСОБА_4, а
саме: житловий будинок, загальною
площею 181,4. М., житловою площею 93,0 кв.м.
гаража, три сараї, дві вбиральні, навіс,
літня кухня.

Розпорядженням №52 Ленінської районної
адміністрації виконавчого комітету
Одеської міської ради від 24 січня 2002
року за ОСОБА_4 залишено, з оформленням
права приватної власності в
домоволодінні АДРЕСА_1 двоповерховий
сарай літ «Е», площею 42, 2 кв.м.

Згідно до свідоцтва про право
власності на будівлю від 19 січня 2004
року ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить: житловий будинок,
загальною площею 73,3 кв. м. , житлова
площа 49,4 кв. м., літня кухня, сарай, душ,
гараж.

Межі земельних ділянок між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 визначено на підставі рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 12 травня 2009 року, яке залишено без
змін ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 29 вересня 2009 року.

Судом встановлено, що межа між
земельною ділянкою, площею 720 кв.м. по
АДРЕСА_1, а також земельною ділянкою,
площею 1261 кв.м. по АДРЕСА_2, якою
користується ОСОБА_1, проходить
наступним чином: від лівої бокової межі
ділянки ОСОБА_1 з виступом на 72,73 м.
вуличного розділового паркану (вул..
Шилова) впродовж зовнішніх
конструкцій, обгороджують сарай літ.
«И», навіс літ «К» які перебувають у
користуванні ОСОБА_4 довжиною 10,7 м.;
поворот направо довжиною 0,36 м. впродовж
існуючого металевого паркану; поворот
наліво по лінії, що нахиляється
довжиною 7,67 м до перетинання
зовнішньою стінкою двоповерхової
літньої кухні-сараю літ. «Е», якою
користується ОСОБА_4; поворот направо
довжиною 2,7 м. впродовж зовнішньої
стіни вищевказаної будівлі; поворот
наліво довжиною 6,4 м. з відступом 0,9 м. в
районі задньої стінки сараю літ. «Е» та
0,67 м. в районі вуличного розділового
паркану.

Експертом ЧП «Одеський
науково-дослідний центр експертних
досліджень ім.. Скібінського С.С.»
проведено дослідження та складено
висновки від 25 серпня 2010 року.

Об'єктом дослідження були будівлі,
розташовані за адресою АДРЕСА_1, а саме:
літня кухня - сарай літ. «Е», площею
забудови 42,2 кв.м.; сарай літ. «І», площа
забудови 15,0 кв.м.; навіс літ. «К», площею
забудови 21,3 кв.м.

Під час огляду встановлено, що відстань
від літньої кухні-сараю літ. «Е», площею
42,2 кв.м., а саме: виступаючої частини до
сусідньої будови, складає 0,69 м. і 0,9 м.;
відстань від цоколя літньої кухні -
сараю літ. «Е», площею забудови 42,2 кв.м.,
а саме правої бокової частини (відносно
до фасадної сторони) до межі сусідньої
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_2, що знаходиться в фактичному
користуванні ОСОБА_1, складає близько 0,2
м.; відстань від сараю літ. «І», площею
забудови 15,0 кв.м. навісу літ. «К», площею
забудови 21,8 кв.м. до межі сусідньої
земельної ділянки, розташованого по
АДРЕСА_2 що знаходиться у фактичному
користуванні ОСОБА_1 складає 0,42 кв.м.

Зважаючи на викладені факти, експертом
зроблено висновок про порушення ОСОБА_4
будівельних норм і правил (п.3.25*, ДБН
360-92** «Планування і забудова міських і
сільських поселень», п.1 додатку 3.1
«Протипожежні вимоги» ДБН 360-92**
«Планування і забудова міських і
сільських поселень») під час забудови
літньої кухні-сараю, площею забудови 42,2
кв.м. під літ «Е», сараю літ «І», площею
забудови - 15,0кв.м. , навісу літ. «К»,
площею забудови - 21,8 кв.м.

Суд апеляційної інстанції
погоджується і вважає правильними
висновки експерта ЧП «Одеський
науково-дослідний центр експертних
досліджень ім.. Скібінського С.С.» від 25
серпня 2010 року. У зв'язку з цим, рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної ради народних депутатів від 16
грудня 1988 року №496/18 та розпорядження
Ленінської районної адміністрації
виконавчого комітету Одеської міської
ради від 24 січня 2002 року №52 видані без
врахування діючих на той час
будівельних та протипожежних норм та
правил, а саме: п.3.25* ДБН 360-92**
«Планування і забудова міських і
сільських поселень» з змінами,
затвердженими Держбудом України від 18
липня 2001 року №145, згідно до якого :
«…для обслуговування будови і
виконання її поточного ремонту
відстань до сусідньої межі ділянки від
найбільш виступаючої конструкції
стінки необхідно приймати не меншу ніж
1,0 м.»; п.1* Доповнення 3.1 «Протипожежні
вимоги» ДБН 360-92** «Планування і
забудова міських і сільських поселень»
з змінами, затвердженими наказом
Держбуду України від 18 липня 2001 року
№145, згідно до якого: протипожежна
відстань між житловими суспільними і
допоміжними будівлями промислових
підприємств необхідно встановлювати
не менш ніж 8 метрів.

З цього слідує, що збудовані ОСОБА_4 та
прийняті до експлуатації органом
місцевого самоврядування будівлі:
літня кухня-сарай, площею забудови 42,2
кв.м. під літ. «Е», сарай літ. «І» площею
забудови - 15,0 кв.м., навіс під літ. «К»,
площею забудови - 21,8 кв.м. не
відповідають будівельними та
протипожежним нормам та правилам.

Вказаним обставинам суд першої
інстанції не дав належної правової
оцінки, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 202 КАС України:
«Підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи».

Зважаючи на все вище викладене, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне скасувати постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 07 грудня 2011 року та прийняти нову
постанову про задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 07 грудня 2011 року
скасувати та прийняти нову постанову
суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати:
рішення Виконавчого комітету
Ленінської районної ради народних
депутатів від 16 грудня 1988 року №496/8;
розпорядження Ленінської районної
адміністрації Виконавчого комітету
Одеської міської ради від 24 січня 2002
року №52.

Постанова суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: