Справа № 2-а/1421/32/12
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а/1421/32/12

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Закревський В.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія
О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області на постанову
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 12 січня 2012
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області про визнання
вимоги про сплату страхових внесків
незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області щодо
визнання вимоги про сплату страхових
внесків в сумі 1120 грн. 80 коп. незаконною.

Постановою Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 12 січня 2012 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволений повністю. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області щодо
вимоги про сплату з позивача страхових
внесків в сумі 1120 грн. 80 коп. визнати
незаконними.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області, ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем
та пенсіонером, при цьому перебуває на
обліку в Управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську та
Первомайському районі Миколаївської
області як платник страхових внесків.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області винесено
вимогу № 1036 від 03 листопада 2011 року,
адресовану ОСОБА_1, про сплату боргу в
сумі 1120,80 грн., що виникла у звітні
періоди ІІІ та ІV кварталу 2010 року.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, та
вважає, що при винесенні оскаржуваної
постанови, суд дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до порядоку
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками,
організацію та порядок здійснення
управління в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначає Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 14, 15 цього Закону
ОСОБА_1 є страхувальником та платником
страхових внесків.

Пунктами 4, 6 частини 2 статті 17 Закону
визначений обов'язок страхувальника
подавати звітність територіальним
органам Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом, а також нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

Абзацом 1 частини 3 статті 20 цього
Закону встановлено, що обчислення
страхових внесків територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески.

За приписами частин 1-3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у встановлені строки,
в тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка).

Територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедура стягнення заборгованості зі
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
визначена Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року №21-1, зареєстрованою в
Мін'юсті України 16.01.2004 року за №64/8663.

Відповідно до підпункту 5.9 цієї
Інструкції обчислення страхових
внесків органами Пенсійного фонду
здійснюється на підставі складених
актів перевірки правильності
нарахування та сплати страхових
внесків, звітності, що подається
страхувальником, бухгалтерських та
інших документів, що підтверджують
суму заробітної плати (доходу), на які
нараховуються страхові внески.
Обчислення органами Пенсійного фонду
сум страхових внесків за минулі
періоди провадиться виходячи з розміру
страхового внеску, що діяв на день
нарахування виплат (доходу).

Порядок стягнення заборгованості зі
страхувальників визначено пунктом 8
Інструкції.

Підпунктами 8.2, 8.3 Інструкції
передбачено, що органи Пенсійного
фонду надсилають страхувальникам
вимогу про сплату недоїмки в таких
випадках:

а) якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності страхувальника
свідчать про донарахування сум
страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець
звітного періоду борги зі сплати
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку "а" вимога надсилається
одночасно з актом документальної
перевірки.

У випадках, визначених підпунктами "б"
та/або "в" цього пункту, вимога
надсилається протягом п'яти робочих
днів, наступних за календарним місяцем,
у якому виникла або зросла недоїмка зі
сплати страхових внесків
(заборгованість зі сплати фінансових
санкцій (штрафів) та пені). Вимога
формується на підставі даних особових
рахунків платників.

Вимога формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою згідно з
додатком 9 цієї Інструкції (для
страхувальника - юридичної особи) або
за формою згідно з додатком 10 цієї
Інструкції (для страхувальника -
фізичної особи).

З огляду на приписи пп. пп. 8.2, 8.3
Інструкції та ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» органи
Пенсійного фонду мають нараховувати
суми страхових внесків на підставі
складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, якими встановлено
порушення щодо повноти та своєчасності
сплати страхових внесків.

Приведені норми також свідчать про те,
що обов'язковою передумовою
направлення страхувальнику вимоги про
сплату недоїмки є проведення
відповідної документальної перевірки
та складання за її підсумками акту.
Саме, порушення, встановлені
перевіркою та відображені в акті, є
підставою для надіслання
страхувальнику вимоги про сплату
недоїмки.

Разом з тим, матеріали справи свідчать
про те, що перевірка правильності
нарахування та сплати відповідачем
страхових внесків не проводилася.

Із врахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
того, що вимога Управління Пенсійного
фонду України в м. Первомайську та
Первомайському районі Миколаївської
області є такою, що прийнята не на
підставі та не у спосіб, передбачені
чинними нормативно-правовими актами.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують. За
таких обставин апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1
ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, суд,
-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області залишити без
задоволення, а постанову
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 12 січня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач:
Димерлій
О.О.

Суддя:
Єщенко О.В.

Суддя:
Романішин В.Л.