Справа № 826/14942/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2014 року 12:00
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., при секретарі судового засідання
Сізих Х.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м. Києвіпровизнання
незаконним та скасування наказу,
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2,
від відповідача: Пащенко В.А.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 29 жовтня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м.Києві, в якому просить:

- Визнати акт фактичної перевірки №
5225/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 01.07.2014 року,
складений ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м.Києві за результатами
фактичної перевірки СГД ОСОБА_1 на
предмет дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами),-
незаконними.

- Скасувати акт фактичної перевірки №
5225/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 01.07.2014 року,
складений ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м.Києві за результатами
фактичної перевірки СГД ОСОБА_1 на
предмет дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що на підставі акту фактичної
перевірки працівниками Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів у м.Києві
безпідставно донараховано податкові
зобов'язання, також позивач зазначає що
відповідач діяв за межами своїх
повноважень.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі. Зазначив,
що оскаржуваний акт прийнято в межах
наданих повноважень та відповідно до
положень чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2014 р. з метою дотримання СГД ОСОБА_1
вимог законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами, головними
державними ревізорами-інспекторами
ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів
у м. Києві, проведено фактичну
перевірку платника податків за період
з 01.04.2011 р. по 31.03.2014 р.

Перевірку проведено на підставі наказу
№ 814-П від 20.06.2014 р. та направлень на
перевірку від 20.06.2014 р. № 678, № 679.

За наслідками якої, складено акт
фактичної перевірки № 5225/26-51-17-01/НОМЕР_1
від 01.07.2014 р. та встановлені наступні
порушення:

- порушення п.176.2 «а» ст.176 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із
змінами доповненнями, а саме:
встановлено ненарахування,
неутримання та неперерахування
податку з доходів найманих працівників
на суму 14 084,58 грн.;

- порушення ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове держане соціальне
страхування», не утримано та не
перераховано ЄСВ за період 01.04.2011 року
по 31.03.2014 р. в сумі 38 701,93 грн.

Вищезазначений акт перевірки,
направлено позивачу поштовою
кореспонденцією на адресу: 02140, АДРЕСА_1,
згідно витягу з ЄДРПОУ та отримано
позивачем 06.08.2014 р.

Позивачем до ДПІ у Дарницькому районі
ГУ Міндоходів у м.Києві надіслано
заперечення на акт, на підтвердження
чого в матеріалах справи наявний
фіскальний чек від 13.08.2014 № 5341 та копія
повідомлення з відміткою про вручення
від 18.08.2014 р.

Листом ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 19.08.2014 р.
заперечення СГД ОСОБА_1 залишено без
розгляду.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Згідно п.п. 20.1.4 п.п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1.статті 75 встановлено, що
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України передбачено, що
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Відповідно до пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80
Податкового кодексу України фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника контролюючого
органу, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: у разі отримання в
установленому законодавством порядку
інформації про використання праці
найманих осіб без належного оформлення
трудових відносин та виплати
роботодавцями доходів у вигляді
заробітної плати без сплати податків
до бюджету, а також здійснення фізичною
особою підприємницької діяльності без
державної реєстрації.

Згідно п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу
України результати перевірок (крім
камеральних та електронних перевірок)
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про
результати перевірки не зараховується
до строку проведення перевірки,
встановленого цим Кодексом (з
урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Пунктом 86.5 ст. 86 Податкового кодексу
України передбачено, що акт (довідка)
про результати фактичних перевірок,
визначених статтею 80 цього Кодексу,
складається у двох примірниках,
підписується посадовими особами
контролюючих органів, які проводили
перевірку, реєструється не пізніше
наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

Відповідно до п. 86.7. ст. 86 Податкового
кодексу України у разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до
контролюючого органу за основним
місцем обліку такого платника податків
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив
бажання взяти участь у розгляді його
заперечень до акта перевірки,
контролюючий орган зобов'язаний
повідомити такого платника податків
про місце і час проведення такого
розгляду. Таке повідомлення
надсилається платнику податків не
пізніше наступного робочого дня з дня
отримання від нього заперечень, але не
пізніше ніж за два робочих дні до дня їх
розгляду.

Участь керівника відповідного
контролюючого органу (або
уповноваженого ним представника) у
розгляді заперечень платника податків
до акта перевірки є обов'язковою. Такі
заперечення є невід'ємною частиною
акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових
зобов'язань приймається керівником
контролюючого органу (або його
заступником) з урахуванням результатів
розгляду заперечень платника податків
(у разі їх наявності). Платник податків
або його законний представник може
бути присутнім під час прийняття
такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем 06.08.2014 р. отримано акт
перевірки Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м.Києві № 5225/26-51-17-01/2961/710176
від 01.07.2014 р.

Слід зазначити, що факт отримання
позивачем 06.08.2014 р. акту перевірки також
підтверджується позивачем у своїй
позовній заяві.

Позивачем направлено заперечення на
акт до ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м.Києві 13.08.2014 та отримано
останнім лише 18.08.2014 р., що також
підтверджується матеріалами справи.

Тому посилання позивача на те, що
відповідачем незаконно відмовлено у
розгляді заперечень, є такими, що не
відповідають дійсності.

Суд зазначає згідно ст. 86 Податкового
кодексу України платник податків подає
заперечення до контролюючого органу за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки).

Відповідно до доказів наявних в
матеріалах справи, позивачем пропущено
строк подання заперечень, з огляду на
таке відповідачем правомірно залишено
заперечення відповідача без розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Суд зазначає, що правовий акт - це акт
волевиявлення (рішення) уповноваженого
суб'єкта права, що регулює суспільні
відносини за допомогою встановлення
(зміни, скасування, зміни сфери дії)
правових норм, а також визначення
(зміни, припинення) на основі цих норм
прав і обов'язків учасників конкретних
правовідносин.

Водночас акт перевірки не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, а
тому не може бути предметом спору в
адміністративній справі, оскільки
висновки викладені в ньому жодним
чином не вплинули на права та обов'язки
позивача.

Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Відповідно до Постанови ВСУ від 10.09.2013
р. у справі N 21-237а13 висновки, викладені в
акті податкової перевірки, не є
предметом оскарження в
адміністративному суді, оскільки не є
обов'язковими ні для платника податків,
ні для керівника контролюючого органу.
Останній оцінює викладені в акті
перевірки доводи і в разі наявності
податкових порушень приймає податкове
повідомлення-рішення, яке визначає
грошові зобов'язання платникові
податків.

З аналізу вищевикладеного, суд не
вбачає будь яких порушень у діях
відповідача щодо складення
оскаржуваного акту перевірки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позивачем не доведено
обставини в обґрунтування заявлених
позовних вимог, а тому позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не підлягають
поверненню.

Враховуючи наведене, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, керуючись
статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О.Іщук

Повний текст постанови складено 03.11.2014
р.