Справа № К/9991/22261/12-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/22261/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Рівному Рівненської
області Державної податкової служби на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.12.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2012 по
справі №2а/1770/4938/2011 за позовом
Державної податкової інспекції у місті
Рівне до Західноукраїнського
відділення міжнародного благодійного
фонду УПЦ «Святого Великомученика
Георгія Побідоносця» про припинення
юридичної особи.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.12.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2012, у
задоволенні позовних вимог Державної
податкової інспекції у місті Рівне до
Західноукраїнського відділення
міжнародного благодійного фонду УПЦ
«Святого Великомученика Георгія
Побідоносця» про припинення юридичної
особи - відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Державна податкова інспекція у місті
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби 21.03.2012 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
своєю ухвалою від 28.03.2012 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
22.12.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2012, прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у місті Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статті 16
Податкового кодексу України, статті 51
Господарського кодексу України, абзацу
п'ятого статті 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Західноукраїнське
відділення міжнародного благодійного
фонду УПЦ «Святого Великомученика
Георгія Побідоносця» зареєстроване
26.09.2002 як юридична особа та взяте на
податковий облік в Державній
податковій інспекції у місті Рівному.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивачу не надано
права звертатися до суду із позовами
про припинення діяльності об'єднання
громадян.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що висновки судів
попередніх інстанцій щодо
необґрунтованості позовних вимог не
можна вважати такими, що зроблені на
підставі повно та всебічно досліджених
фактичних обставин справи при
належному застосуванні норм чинного
законодавства до спірних
правовідносин.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
об'єднання громадян» громадською
організацією є об'єднання громадян для
задоволення та захисту своїх законних
соціальних, економічних, творчих,
вікових, національно-культурних,
спортивних та інших спільних
інтересів.

Відповідно до положень частини другої
статті 14 Закону України «Про об'єднання
громадян» у випадку реєстрації
об'єднання громадян набуває статус
юридичної особи. Дані реєстрації
включаються до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців шляхом внесення
відповідного запису в порядку,
встановленому законом для державної
реєстрації юридичних осіб.

Таким чином, норми Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» є
загальними відносно спеціальних норм
Закону України «Про об'єднання
громадян», які регулюють питання
реєстрації об'єднання громадян, їх
ліквідації і не суперечать загальним
нормам.

У зв'язку з цим, залежно від підстав
припинення об'єднання громадян
застосуванню підлягають відповідно
норми Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» чи Закону України
«Про об'єднання громадян».

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, згідно з підпунктом пунктом 20.1.12
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право у випадках,
встановлених законом, звертатися до
суду щодо припинення юридичної особи
та припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

Компетенція органів державної
податкової служби поширюється на
відносини у сфері оподаткування.

Відтак, органи державної податкової
служби можуть звертатися до суду,
зокрема, з позовом про ухвалення
судового рішення щодо припинення
юридичних осіб або підприємницької
діяльності фізичних осіб-підприємців у
випадках коли податкові органи діють
на реалізацію своєї владної
компетенції.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Згідно з частиною другої статті 38
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, є визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації через
порушення закону, допущені при
створенні юридичної особи, які не можна
усунути; провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Правовий аналіз зазначених норм
свідчить, що органи податкової служби
наділені правом звернення до суду з
позовом про припинення громадської
організації, зокрема, за неподання
протягом року органам державної
податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової
звітності відповідно до закону.

Разом з тим, суди попередніх інстанції,
розглядаючи справу, не дослідили та не
надали належної правової оцінки
доводам податкового органу про те, що
відповідач зареєстрований в органах
державної податкової служби та в
порушення пункту 2 частини першої
статті 9 Закону України «Про систему
оподаткування» та підпункту 16.1.3 пункту
16.1 статті 16 Податкового кодексу
України не подає звітність до
податкового органу більше року.

Відповідно до частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий розгляд є порушення
норм процесуального права, які
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин
вимагає дослідження доказів, що
знаходиться поза межами касаційного
розгляду справи, встановлених статтею
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, справа підлягає
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції із скасуванням
ухвалених судових рішень судів
попередніх інстанцій в цій частині як
таких, що не відповідають статті 159
цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, вирішити чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Рівному Рівненської
області Державної податкової служби
задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.12.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2012 по
справі №2а/1770/4938/2011 скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв