Справа № 179/1669/14-а
Суддя: Новік Д. І.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 179/1669/14-а
провадження № 2-а/179/29/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.
Магдалинівський районний
суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого – судді Новік
Д.І.

за участю: секретаря судового
засідання — ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Магдалинівка Дніпропетровської
області адміністративну справу за
адміністративною позовною заявою
ОСОБА_2 до Інспектора взводу з
обслуговування стаціонарного поста
роти ДПС ДАІ УМВС України в
Житомирській області ОСОБА_3 про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області з адміністративним позовом про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення. В
обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач в адміністративній позовній
заяві посилається на те, що 11 серпня 2014
року Інспектором взводу з
обслуговування стаціонарного поста
роти ДПС ДАІ УМВС України в
Житомирській області ОСОБА_3 (надалі
Відповідач) винесено постанову серія
ПС1 № 659778 від 11 серпня 2014 року у справі
про адміністративне правопорушення,
якою його визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 255 гривень. Вважає
оскаржувану постанову складеною
безпідставно та з порушенням вимог
чинного законодавства України, а тому
вона підлягає скасуванню. Так, він 11
серпня 2014 року разом зі своїм батьком,
матір'ю і братом їхав у бік м. Тернопіль,
коли близько 12 години його автомобіль
був зупинений відповідачем, при цьому
він ще до зупинки його автомобіля
побачив, як перед цим, інспектор не
встиг зупинити автомобіль марки
“БМВ”, що рухався дуже швидко і мабуть
за інерцією зупинив його авто.
Відповідач представившись повідомив,
що він вчинив адміністративне
правопорушення, а саме порушив
дозволену на цій ділянці дороги
швидкість на 38 км/год., рухаючись із
швидкістю 98 км/год., на що він у свій
захист спростував слова інспектора,
повідомивши, що не порушував
швидкісного обмеження. Окрім того,
водійське посвідчення він отримав
тільки місяць тому, а тому максимальна
швидкість, з якому йому взагалі
дозволено експлуатувати автомобіль
тільки 70 км/год.. Однак ці факти були
проігноровані відповідачем. Після його
слів, що він обов'язково буде
оскаржувати постанову у справі про
адміністративне правопорушення в суді,
відповідач з його документами пішов до
свого автомобіля та через кілька
хвилин повернувся і віддав йому
документи та передав примірник
постанови у справі про адміністративне
правопорушення ПС1 № 659778 від 11 серпня
2014 року про накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 гривень. Пізніше,
ознайомившись із змістом постанови він
побачив, що відповідач зазначив прилад
виміру швидкості ТгиСАМ, проте його з
показами приладу відповідач не
ознайомлював, що викликає сумніви в
достовірності його показах, а
відповідно до ст. 62 Конституції України
всі сумніви щодо доведеності вини
особи тлумачаться на її користь. У
відповідності до ст. 245 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(надалі КУпАП) завданнями провадження в
справах про адміністративні
правопорушення є: своєчасне, всебічне,
повне і об'єктивне з'ясування обставин
кожної справи, вирішення її в точній
відповідності з законом. Доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких орган (посадова
особа) встановлює наявність чи
відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил (ст. 251
КупАП). Таким чином, протокол, на рівні з
поясненнями особи, що притягається до
адміністративної відповідальності,
показаннями свідків, є одним із засобів
встановлення фактичних даних на основі
яких орган (посадова особа) встановлює
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення. З
ситуації, що склалася він вважає, що
протокол про адміністративне
правопорушення взагалі не складався,
оскільки йому на підпис такий документ
відповідачем не надавався. Відповідно
до ст. 4 п. 6 Положення про Державну
автомобільну інспекцію Міністерстві
внутрішніх справ, затвердженою
Постановою Кабінету Міністрів України
від 14 квітня 1997 року за № 341
Державтоінспекція до покладених на неї
завдань: виявляє та вживає заходів до
попередження і припинення
адміністративних правопорушень Правил
дорожнього руху, забезпечує розгляд
справ, віднесених до відання
Державтоінспекції. Відповідно до ст. 5
п. п. 21, 30 підрозділи Державтоінспекції
мають права, передбачені Законами
України «Про міліцію», «Про дорожній
рух», «Про оперативно-розшукову
діяльність», іншими
нормативно-правовими актами, що
регулюють їх діяльність. Зокрема
працівники Державтоінспекції під час
виконання службових обов'язків мають
право забезпечувати відповідно до
законодавства оформлення
адміністративних правопорушень та
брати пояснення в громадян,
представників юридичних осіб з питань
забезпечення безпека дорожнього руху,
вживати відповідних заходів з метою
притягнення винних до
відповідальності. Таким чином, вважає,
що відповідачем при розгляді справи не
були з'ясовані і доведені обставини,
які б свідчили, що в його діях є ознаки
проступку, за який законом встановлено
адміністративну відповідальність. У
відповідності до ст. 248 КУпАП розгляд
справи про адміністративне
правопорушення здійснюється на
засадах рівності перед законом і
органом (посадовою особою), який
розглядає справу. Згідно до ст. 278 КУпАП
орган (посадова особа) при підготовці
до розгляду справи про адміністративне
правопорушення вирішує такі питання:
чи належить до його компетенції
розгляд даної справи; чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення; чи сповіщено осіб, які
беруть участь у розгляді справи про час
і місце її розгляду; чи витребувано
необхідні додаткові матеріали; чи
підлягають задоволенню клопотання
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілого, їх законних представників
і адвоката. Тим самим, винесення
відповідачем постанови у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 659778 від 11 серпня 2014 року про
притягнення його до адміністративної
відповідальності суперечить вимогам
та загальним засадам діючого
законодавства України. У відповідності
до ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.
У відповідності до ст. 257 КУпАП протокол
надсилається органові (посадовій
особі), уповноваженому розглядати
справу про адміністративне
правопорушення. У відповідності до ст.
277-1 КУпАП повістка особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, вручається не пізніш
як за три доби до дня розгляду справи.
Таким чином, можна зробити висновок, що
між обов'язковим складанням протоколу
про адміністративне правопорушення та
винесенням постанови в справі про
адміністративне правопорушення
повинен сплинути певний проміжок часу.
Отже, винесення постанови у справі про
адміністративне правопорушення в той
самий проміжок часу, що і фіксується
порушення, суперечить вимогам ст. 276
КУпАП, а також позбавляє мене прав, які
передбачені ст. 268 КУпАП - давати
пояснення, подавати докази, заявляти
клопотання; при розгляді справи
користуватися юридичною допомогою
адвоката тощо. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо позивач заперечує
проти правомірності його дій. Таким
чином, він вимушений звернутись до суду
у встановлений Законом десятиденний
термін з даним адміністративним
позовом та просить суд скасувати
постанову у справі про адміністративне
правопорушення ПС1 № 659778 від 11 серпня
2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255
гривень.

Позивач в судове засідання не
з’явився, до суду надав заяву (а.с. 13),
згідно якої просить справу розглянути
в його відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи (а.с. 7, 10, 12), в судове засідання
не з’явився, причини неявки суду не
повідомив.

З цих підстав суд розглядає справу у
відповідності до ч.4 ст. 128 КАС України
на підставі наявних у справі доказів та
відповідно до ст. 41 КАС України без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи та надані
позивачем докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини
справи та відповідні їм
правовідносини.

Так, постановою у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 659778 від 11 серпня 2014 року (а.с. 4),
винесену Інспектором взводу з
обслуговування стаціонарного поста
роти ДПС ДАІ УМВС України в
Житомирській області ОСОБА_3 (надалі
відповідач) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у дохід
держави в розмірі 255 гривень.

В постанові вказано, що позивач 11
серпня 2014 року о 12 годині 30 хвилин,
керуючи транспортним засобом
“ВАЗ-210994” д/н НОМЕР_1, на 247 км.
автодороги Київ — Чоп, при обмеженні
швидкості руху 60 км/год., рухався зі
швидкістю 98 км/год., чим перевищив на 38
км/год. (швидкість вимірювалась
приладом TruCAM № ТС 001005), чим скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Вказані обставини як зазначено в
постанові були взяті з матеріалів про
адміністративне правопорушення, однак,
які саме це матеріали не вказано та чи
містяться в них протокол про скоєння
позивачем вказаного адміністративного
правопорушення, пояснення ОСОБА_2,
свідків скоєння правопорушення, інших
осіб, дані стосовно вимірювального
швидкість руху приладу і його
характеристики (сертифікація)
відсутні.

Однак із позиції позивача, яка
відповідачем не спростована наданням
відповідних доказів, слідує, що
протокол про адміністративне
правопорушення взагалі відповідачем
не складався і він його не отримував,
ним пояснення не надавались, покази
вимірювального приладу не
показувались, свідки були відсутні, ст.
268 КУпАП йому не було роз'яснено, що суд
приймає як достовірні та доведені
позивачем.

Суд вважає, що постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а отже підлягає
скасуванню з огляду на наступне.

Кодекс України про адміністративні
правопорушення поєднує в собі норми як
матеріального так і процесуального
права.

Так, відповідно до ст.7 КУпАП України
провадження у справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на це посадовими
особами державної інспекції праці
заходів адміністративного впливу
повинно провадиться в межах їх
компетенції, у точній відповідності із
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Зокрема, ст. 245 КУпАП визначено, що
завданнями провадження в справах
про адміністративні
правопорушення є: своєчасне, всебічне,
повне і об’єктивне з’ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності з законом,
забезпечення виконання винесеної
постанови, а також виявлення причин та
умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Під всебічним, повним та об’єктивним
з’ясуванням всіх обставин справи
необхідно розуміти максимально повне
дослідження події, яка відбулась,
шляхом відібрання пояснень у особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, залучення свідків та
вчинення інших необхідних
процесуальних дій.

В даному випадку, відповідачем не було
заслухано пояснення позивача, щодо
події, яка відбулася, саме під час
навіть не складання протоколу про
адміністративне правопорушення а під
час лише в подальшому винесення
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності,
тому це потягло за собою помилкове,
безпідставне, необ'єктивне винесення
постанови про накладення
адміністративного стягнення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю в тому числі і за
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото-і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначаються:

дата і місце його складення, посада,
прізвище, ім'я, по батькові особи, яка
склала протокол; відомості про особу,
яка притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. У разі відмови особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

Як встановлено в судовому засіданні і
не спростовано відповідачем, відомості
про складання протоколу про вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення відсутні в матеріалах
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності, на
підставі яких відповідачем було
винесено постанову у справі про
адміністративне правопорушення.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що посадова
особа при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов’язана з’ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом’якшують і
обтяжують відповідальність, чи
заподіяно майнову шкоду, чи є підстави
для передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також з’ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, однак як
вбачається з оскаржуваної постанови,
відповідачем при розгляді справи не
було виконано вимог ст.ст. 268, 280 КУпАП.

У відповідності до ст. 283 КУпАП
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову
по справі. Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення , а згідно п.
24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» зміст постанови повинен
відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП.
В ній, зокрема, необхідно навести
докази на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення та вказати мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилається правопорушник чи
виражених ним доводів, однак, в
оскаржуваній постанові відсутні
будь-які висновки, мається лише
констатація факту і все, при цьому не
зазначено зовсім ніяких доказів на
підтвердження вчинення саме позивачем
адміністративного правопорушення.

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи (а.с. 7, 10, 12), в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив та суду на підтвердження
законності та обґрунтованості
винесення ним постанови у справі про
адміністративне правопорушення, не
надав жодних доказів правомірності
своїх дій, в той час як ч. 2 ст. 71 КАС
України встановлює обов’язок
суб’єкта владних повноважень довести
правомірність своїх дій, якщо він
заперечує проти позову, що може бути
розцінене судом як визнання
відповідачем позовним вимог позивача
по оскарження постанови у справі про
адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП являється безпідставним та
таким, що не ґрунтується на доведеності
його провини доказами, які
відповідачем суду не надано, а отже
постанова у справі про адміністративне
правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при
розгляді скарги або протесту на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
може прийняти рішення про скасування
постанови і закриття провадження у
справі.

Оскільки, згідно ст. 62 Конституції
України обвинувачення не може
ґрунтуватися на припущеннях і усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь, то суд
вважає за необхідне скасувати
оскаржувану позивачем постанову у
справі про адміністративне
правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скарга на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення. Позивачем вказані вимоги не
порушено, оскільки адміністративний
позов подано ним 20 серпня 2014 року, а
оскаржувана постанова прийнята
відповідачем 11 серпня 2014 року.

За таких обставин, виходячи з вище
викладеного, враховуючи досліджені
обставини справи та надані лише
позивачем докази на обґрунтування
своїх позовних вимог і ненадання
доказів відповідачем щодо заперечення
проти позовних вимог, суд вважає, що
позовні вимоги позивача з підстав
приведених вище знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 10,
245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 289, 293 КпАП
України, ст. ст. 11, 12, 17, 18, 41, 71, 94, 99, 100, 128,
158, 159, 160, 163, 167, 171-2 КАС України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 –
задовольнити.

Постанову серії ПС1 № 659778 від 11 серпня
2014 року, винесену Інспектором взводу з
обслуговування стаціонарного поста
роти ДПС ДАІ УМВС України в
Житомирській області ОСОБА_3 у справі
про адміністративне правопорушення,
якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у дохід держави в
розмірі 255 гривень – скасувати.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
суддя Новік Д.І.