Справа № 826/15575/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2014 року
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., за участю секретаря
судового засідання Савченко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
За позовомГромадянина Республіки Ірак
ОСОБА_1доГоловного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києвіпровизнання незаконним та
скасування рішення від 25.01.2014,
зобов'язання вчинити певні дії
від позивача - ОСОБА_2;
від відповідача - Кісельова О.П.
Громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві (далі - відповідач), в якому
просить суд: визнати незаконним та
скасувати рішення Головного
управління Державної міграційної
служби України в місті Києві про
скасування посвідки НОМЕР_1 на
тимчасове проживання в Україні
громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 від
25.01.2014; зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві повідомити відповідні
державні органи про скасування
оскаржуваного рішення.
В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що оскаржуване рішення
вважає таким, що підлягає скасуванню,
оскільки Київським національним
університетом ім. Т.Г. Шевченка при
подачі клопотання про скасування
посвідки на тимчасове проживання не
надана інформація про те, що ОСОБА_1
продовжує навчання в іншому вищому
навчальному закладі України, а тому
вказане клопотання не може вважатись
вмотивованим і таким, що дає підстави
для скасування зазначеної посвідки.
Крім того зазначив, що відповідач у
порушення положень пункту 20 Порядку
оформлення, виготовлення і видачі
посвідки на постійне проживання та
посвідки на тимчасове проживання,
необґрунтовано вважаючи позивача
таким, що виїхав на батьківщину,
направив копію свого рішення не
безпосередньо позивачу, а до
Київського національного університету
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.10.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні.

Представник позивача у судовому
засіданні 10.11.2014 позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
їх задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Кісельова О.П.,
підтримавши заперечення представника
відповідача Молодницької І.П., у
судовому засіданні 10.11.2014 проти
задоволення позовних вимог
заперечувала у повному обсязі,
зазначивши, що оскаржуване рішення
винесене відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
чинним законодавством України. Крім
того зазначила, що рішення про
скасування посвідки на тимчасове
проживання в Україні від 25.01.2014 було
надано під розписку представнику
приймаючої сторони 28.01.2014 у зв'язку з
тим, що у клопотанні про скасування
посвідки приймаючої сторони було
зазначено, що національний паспорт
іноземця та посвідка на тимчасове
проживання НОМЕР_1 не надаються у
зв'язку з терміновим виїздом студента
на батьківщину й позивач знятий з
реєстраційного обліку.

У судовому засіданні 10.11.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов до
наступних висновків.

11.03.2013 підготовчим факультетом
Київського національного університету
ім. Т.Г. Шевченка (приймаюча сторона), на
підставі наказу про зарахування від
25.02.2013 № 475-33, подано клопотання до
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві щодо оформлення громадянину
Республіки Ірак ОСОБА_1 посвідки на
тимчасове проживання в Україні.

26.03.2013 позивач документований
посвідкою на тимчасове проживання
НОМЕР_1 терміном дії до 01.10.2014.

25.01.2014 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві надійшло клопотання
приймаючої сторони - Київського
національного університету ім. Т.Г.
Шевченка про скасування посвідки на
тимчасове проживання в Україні та
зняття з обліку студента довузівської
підготовки, громадянина Іраку ОСОБА_1,
05.01.1993 року народження у зв'язку із
закінченням навчання на факультеті та
відрахуванням. Крім того, у вказаному
клопотанні зазначено, що національний
паспорт іноземця та посвідка на
тимчасове проживання НОМЕР_1 терміном
дії до 01.10.2014 не надаються у зв'язку з
терміновим виїздом студента на
батьківщину та зняттям іноземця з
реєстрації місця проживання.

Рішенням відповідача від 25.01.2014 про
скасування посвідки на тимчасове
проживання в Україні громадянина
Республіки Ірак ОСОБА_1 скасовано
посвідку на тимчасове проживання
НОМЕР_1, видану на ім'я позивача. Також у
рішенні зазначено про необхідність
направлення повідомлення про
скасування посвідки на адресу
адміністрації Державної прикордонної
служби України та видачі копії рішення
уповноваженій особі факультету
навчання іноземних громадян
Київського національного університету
ім. Т.Г. Шевченка.

На виконання рішення про скасування
посвідки на тимчасове проживання в
Україні громадянина Республіки Ірак
ОСОБА_1 від 25.01.2014 на адресу
адміністрації Державної прикордонної
служби України 27.01.2014 направлено
повідомлення про недійсну посвідку на
тимчасове проживання та 28.01.2014 копію
вказаного рішення вручено
уповноваженій особі факультету
навчання іноземних громадян
Київського національного університету
ім. Т.Г. Шевченка.

Вважаючи оскаржуване рішення таким, що
підлягає скасуванню, оскільки позивач
по теперішній час продовжує навчання у
Національному авіаційному
університеті, громадянин Республіки
Ірак ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Правовий статус іноземців та осіб
без громадянства, які перебувають в
Україні, та порядок їх в'їзду в Україну
та виїзду з України визначає Закон
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №
3773 -VI (далі - Закон № 3773 -VI).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
№ 3773-VI іноземці та особи без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
користуються тими самими правами і
свободами, а також несуть такі самі
обов'язки, як і громадяни України, за
винятками, встановленими Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України.

Згідно частини 12 статті 4 Закону № 3773-VI
іноземці та особи без громадянства, які
прибули в Україну з метою навчання та
отримали посвідку на тимчасове
проживання, вважаються такими, які на
законних підставах перебувають на
території України на період навчання.

Посвідка на тимчасове проживання - це
документ, що посвідчує особу іноземця
або особу без громадянства та
підтверджує законні підстави для
тимчасового проживання в Україні. Така
посвідка оформлюється, зокрема, за
наявності приймаючої сторони, якою,
згідно законодавства, є зареєстровані
в установленому законом порядку
українські підприємства, установи та
організації, представництва (філії)
іноземних підприємств, установ,
організацій, представництва
міжнародних організацій, а також
фізичні особи (громадяни України,
іноземці та особи без громадянства),
які постійно проживають або тимчасово
перебувають на території України у
зв'язку з навчанням, стажуванням,
роботою, або на інших законних
підставах, та запрошують чи приймають
іноземців та осіб без громадянства
(пункти 18, 20 частини 1 статті 1 Закону №
3773-VI).

Підставою для видачі посвідки на
тимчасове проживання у зв'язку з
навчанням є заява іноземця, дійсний
поліс медичного страхування, документ,
що підтверджує факт навчання в Україні,
та зобов'язання навчального закладу
повідомити центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, про відрахування з такого
закладу (пункт 12 статті 5 Закону № 3773-VI).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.03.2012 № 251 затверджений Порядок
оформлення, виготовлення і видачі
посвідки на постійне проживання та
посвідки на тимчасове проживання (далі
- Порядок № 251).

Відповідно до підпункту 2 пункту 19
Порядку № 251 посвідка на тимчасове
проживання скасовується
територіальним органом або
підрозділом ДМС, який її видав, зокрема,
у разі: отримання вмотивованого
клопотання приймаючої сторони про
скасування посвідки (у тому числі в
разі звільнення іноземця та особи без
громадянства із займаної посади) або
припинення діяльності приймаючої
сторони - юридичної особи.

Навчальний заклад, як приймаюча
сторона, зобов'язаний повідомити
відповідний орган про відрахування
особи, якій надано посвідку на
тимчасове проживання в Україні в
зв'язку з навчанням, протягом
встановленого строку з дати
відрахування.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 251 у
разі прийняття рішення про скасування
посвідки вона підлягає вилученню та
знищенню. При цьому відмітка про видачу
посвідки в паспортному документі
іноземця або документі, що посвідчує
особу без громадянства, анулюється
(вкладний талон вилучається).

Як встановлено судом, Головним
управлінням Державної міграційної
служби України в місті Києві 25.01.2014
отримано клопотання приймаючої
сторони - Київського національного
університету ім. Т.Г. Шевченка про
скасування посвідки на тимчасове
проживання в Україні НОМЕР_1 та зняття з
обліку студента довузівської
підготовки, громадянина Республіки
Ірак ОСОБА_1, 05.01.1993 року народження, у
зв'язку з закінченням навчання на
факультеті та відрахуванням згідно
наказу від 03.09.2013 № 2342-33.

При цьому у вказаному клопотанні
Київського національного університету
ім. Т.Г. Шевченка зазначено, що
національний паспорт іноземця та
посвідка на тимчасове проживання
НОМЕР_1 терміном дії до 01.10.2014 не
надаються у зв'язку з терміновим
виїздом студента на батьківщину та
зняттям іноземця з реєстрації місця
проживання.

Таким чином, рішення відповідача від
25.01.2014 про скасування посвідки на
тимчасове проживання в Україні
громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1
прийнято за наявності передбаченої
чинним законодавством підстави,
встановленої підпунктом 2 пункту 19
Порядку № 251, оскільки відповідач
отримав вмотивоване клопотання
приймаючої сторони.

При цьому посилання представника
позивача як у позовній заяві, так і у
судовому засіданні на недостовірність
інформації, викладеної у клопотанні
Київського національного університету
ім. Т.Г. Шевченка про скасування
посвідки, не може свідчити про
необґрунтованість рішення
відповідача, оскільки у останнього
відсутній обов'язок щодо перевірки
фактів, викладених у клопотанні
приймаючої сторони.

Враховуючи встановлені обставини
справи, а також те, що приймаючою
стороною повідомлено відповідача про
зняття з реєстрації позивача та
від'їзд, й отже у відповідача об'єктивно
була відсутня можливість для
надіслання копії рішення позивачу, що
передбачено пунктом 20 Порядку № 251, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування рішення
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві від 25.01.2014 та задоволення
позовних вимог громадянина Республіки
Ірак ОСОБА_1 у цій частині.

Оскільки, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення Головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві від 25.01.2014, вимога позивача
про зобов'язання Головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві повідомити відповідні
державні органи про скасування
оскаржуваного рішення, задоволенню не
підлягає, оскільки є похідною позовною
вимогою.

Частиною першою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частин першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки відповідачем свідки не
залучалися й судова експертиза не
проводилася, судові витрати з позивача
стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Громадянина
Республіки Ірак ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко