Справа № 804/2299/13-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2014 рокусправа № 804/2299/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2014 року

у справі № 804/2299/13-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся у
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з позовом до
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці, в якому просив, з
урахуванням уточнень, стягнути
заборгованість з виплати грошової
компенсації за всі не використані дні
щорічної відпустки в сумі 1522,80 грн. та
компенсації (індексації) щодо витрат по
грошовій компенсації за 18 не
використаних днів щорічної відпустки у
розмірі 18,27 грн.; з виплати компенсації
за весь час затримки розрахунку по
заробітній платі в сумі 89813,85 грн.; при
звільненні з виплати одноразової
грошової допомоги у розмірі 7056,80 грн.; з
виплати одноразової грошової допомоги
за фактом травмування 20 серпня 2006 року
у розмірі 30103,24 грн. та 20 січня 2011 року у
розмірі 30793,34 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року адміністративний позов залишено
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку звернення до адміністративного
суду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2013 року ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року скасовано, справу направлено до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Зобов'язано
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 заборгованості з
виплати грошової компенсації за не
використані у 2011 році дні щорічної
відпустки та заборгованості з виплати
компенсації (індексації) щодо витрат по
грошовій компенсації за не використані
у 2011 році дні щорічної відпустки в
розмірі, передбаченому законодавством.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися.
Відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, в межах доводів апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з
19 червня 1995 року по 19 листопада 1996 року
проходив службу в Збройних силах
України, а у період з 15 січня 2000 року по
27 квітня 2011 року проходив службу в
органах внутрішніх справ України.

20 грудня 2007 року позивача звільнено з
органів внутрішніх справ за пунктом 64
«е» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Вислуга років ОСОБА_1
склала 09 років 04 місяці 05 днів.

На підставі рішення
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2008 року №2-01-56/08, відповідно до наказу
лінійного управління на
Придніпровській залізниці управління
внутрішніх справ України на транспорті
від 27 липня 2008 року №14 о/с. пункт наказу
від 26 грудня 2007 року №121 о/с. в частині
звільнення з органів внутрішніх справ
відмінено та зазначено, що ОСОБА_1
вважається працюючим згідно наказу
лінійного управління на
Придніпровській залізниці управління
внутрішніх справ України на транспорті
від 12 березня 2008 року №18 о/с.

На підставі наказу начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці від 27 квітня 2011 року №38 о/с
капітан міліції ОСОБА_1 звільнений з
органів внутрішніх справ за пунктом 64
«ж» (за власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (з постановкою на
військовий облік) з 27 квітня 2011 року.
Вислуга років ОСОБА_1 склала 12 років 08
місяці 12 днів.

На звернення ОСОБА_1 Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області листом від 26
жовтня 2012 року №Г3314-12 надано відповідь,
що оскільки на день звільнення з служби
останній не мав 25 років страхового
стажу, то підстав для призначення
пенсії у нього не має.

28 грудня 2012 року листом №9/Г-134
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці на заяву ОСОБА_1 повідомило,
що відповідно до статті 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» виплата
одноразової грошової допомоги на
момент звільнення надавалася тільки
особам рядового та начальницького
складу та деяким іншим особам, які
мають право на пенсію за цим законом. У
зв'язку з відсутністю у ОСОБА_1 права на
пенсію одноразова вихідна допомога
йому не нараховувалась та не
виплачувалась.

Також, листом від 30 січня 2013 року №14/Г-2
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці на заяву ОСОБА_1 повідомило,
що враховуючи звільнення останнього з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням у спеціальному званні
«капітан міліції», тобто перебування
його у середньому начальницькому
складі, право на компенсацію за
невикористану відпустку відсутнє.
Вимога про виплату середнього
заробітку за час затримки (з моменту
звільнення до дня фактичного
розрахунку) не підлягає задоволенню,
оскільки Кодекс законів про працю
України не регулює правовідносини щодо
проходження служби в органах
внутрішніх справ, а спеціальні закони,
положення та інструкції не
передбачають стягнення середнього
заробітку за затримку розрахунку, який
відбувся при звільненні, на думку
позивача. Крім того, зазначено, що заява
та документи для розгляду питання про
можливість отримання ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги у разі
поранення (контузія, травма чи
каліцтво) до управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Придніпровській залізниці не
надходили.

Щодо вимог про стягнення
заборгованості з виплати грошової
компенсації за всі не використані дні
щорічної відпустки та компенсації
(індексації) щодо витрат по грошовій
компенсації за 18 не використаних
останнім днів щорічної відпустки, слід
зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до наказу лінійного
відділення на станції Нікополь №216 від
09 листопада 2010 року «Про затвердження
графіку відпусток на 2011 р. та порядок їх
надання особовому складу лінійного
відділення на станції Нікополь»,
графіку надання чергових відпусток у
2011 році особовому складу лінійного
відділення на станції Нікополь, ОСОБА_1
у відпустці 2011 році не перебував.

Спірні правовідносини регулюються
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114.

Пунктом 56 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
передбачено, що особам середнього,
старшого і вищого начальницького
складу, звільненим із органів
внутрішніх справ за віком, через
хворобу, обмежений стан здоров'я чи
скорочення штатів, у році звільнення,
за їх бажанням, надається чергова
відпустка, тривалість якої
визначається відповідно до пункту 51
цього Положення. Особам рядового і
начальницького складу, які
звільняються з органів внутрішніх
справ, за невикористану в році
звільнення відпустку виплачується
грошова компенсація відповідно до
законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 у 2011 році у відпустці не був та
грошову компенсацію за невикористану
відпустку не отримував.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на
грошову компенсацію за невикористану у
2011 році відпустку, і тому позовні
вимоги про стягнення з управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці
заборгованості з виплати грошової
компенсації за не використані у 2011 році
дні щорічної відпустки підлягають
задоволенню.

Крім того, відповідно до Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 159 від 21
лютого 2001 року, компенсація громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати проводиться у разі затримки на
один і більше календарних місяців
виплати грошових доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з 1
січня 2001 року.

Згідно з пунктами 4, 5, 8 Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати, сума компенсації обчислюється
як добуток нарахованого, але
невиплаченого грошового доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) і
приросту індексу споживчих цін
(індексу інфляції) у відсотках для
визначення суми компенсації, поділений
на 100. Індекс споживчих цін для
визначення суми компенсації
обчислюється шляхом множення місячних
індексів споживчих цін за період
невиплати грошового доходу. При цьому
індекс споживчих цін у місяці, за який
виплачується дохід, до розрахунку не
включається. Сума компенсації
виплачується громадянам у тому ж
місяці, у якому здійснюється виплата
заборгованості за відповідний місяць.
Відмова власника або уповноваженого
ним органу (особи) від виплати
компенсації може бути оскаржена
громадянином у судовому порядку.

Враховуючи, що управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці не
виплачена грошова компенсація за не
використані у 2011 році дні щорічної
відпустки, то відповідно і позовна
вимога про стягнення витрат по
компенсації (індексації) також
підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про безпідставність вимог
про стягнення з управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці на
користь ОСОБА_1 заборгованості з
виплати компенсації за весь час
затримки розрахунку по заробітній
платі в сумі 89813,85 грн., оскільки
положення статті 117 Кодексу законів про
працю України в даному випадку не
застосовуються, у зв'язку з тим, що є
норми спеціального законодавства, які
регулюють порядок проходження служби в
органах внутрішніх справ, а саме
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України, яким
не передбачено право на отримання
такої виплати.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці заборгованості при
звільненні з виплати одноразової
грошової допомоги, слід зазначити
наступне.

Наказом начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці від 27
квітня 2011 року №38 о/с капітан міліції
ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх
справ за пунктом 64 «ж» (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (з
постановкою на військовий облік) з 27
квітня 2011 року. Вислуга років склала 12
років 08 місяці 12 днів.

Статтею 16 Закону України «Про міліцію»
встановлено, що особовий склад міліції
складається з працівників, що
проходять державну службу в
підрозділах міліції, яким відповідно
до чинного законодавства присвоєно
спеціальні звання міліції.

Відповідно до положень статті 18 Закону
України «Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «ж» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114, передбачено, що особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» встановлено, що особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, при звільненні зі служби за
власним бажанням, через сімейні
обставини або інші поважні причини,
перелік яких визначається Кабінетом
Міністрів України, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
25 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Тобто однією з обов'язкових умов
виплати одноразової грошової допомоги
є наявність права на призначення
пенсії на підставі цього Закону. Такого
права у ОСОБА_1, вислуга років якого
складає 12 років 08 місяці 12 днів, немає.

Відповідно до положень статті 91 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» особам, які
звільнені зі служби за віком, станом
здоров'я чи у зв'язку із скороченням
штатів або проведенням організаційних
заходів без права на пенсію, протягом
одного року після звільнення зі служби
виплачується щомісячна грошова
допомога в розмірі окладу за
військовим (спеціальним) званням.

Таким чином, особам, які не мають права
на пенсію, і звільнені зі служби за
власним бажанням, одноразова грошова
допомога в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
або щомісячна грошова допомога в
розмірі окладу за військовим
(спеціальним) званням не виплачується.

Оскільки, ОСОБА_1 звільнився зі служби
за власним бажанням без права на
пенсію, то права на отримання
одноразової грошової допомоги в
розмірі 25 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби, або
щомісячної грошової допомоги у розмірі
окладу за військовим (спеціальним)
званням, він не має.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 в період
проходження служби при виконанні ним
службових обов'язків двічі був
травмований, про що складені
відповідні акти, а саме акт
розслідування нещасного випадку від 27
серпня 2006 року, яким встановлено, що
нещасний випадок стався з ОСОБА_1 20
серпня 2006 року в період проходження
служби при виконанні ним службових
обов'язків, пов'язаних із проведенням
заходів по затриманню злочинців, а
також актом розслідування нещасного
випадку від 22 січня 2011 року, яким
встановлено, що нещасний випадок
стався з ОСОБА_1 20 січня 2011 року в період
проходження служби при виконанні ним
службових обов'язків внаслідок
нестатутних відносин.

Статтею 23 Закону України «Про міліцію»
закріплено, що у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під час
виконання ним службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктами 5, 6 Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№707, для виплати грошової допомоги в
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи установлення групи
інвалідності працівник міліції,
податкової міліції подає органу
внутрішніх справ, органу державної
податкової служби за місцем
проходження служби: заяву (рапорт) про
виплату грошової допомоги згідно з
додатком; довідку медико-соціальної
експертної комісії щодо визначення
ступеня втрати працездатності
внаслідок поранення (контузії, травми
або каліцтва) та (або) установлення
групи інвалідності; довідку про
грошове забезпечення; копію сторінок
паспорта з даними про прізвище, ім'я та
по батькові, видачу документа та місце
реєстрації (довідку органу реєстрації
або відповідного
житлово-експлуатаційного
підприємства, організації чи органу
місцевого самоврядування про місце
реєстрації або місце перебування
заявника); копію ідентифікаційного
номера. Для виплати грошової допомоги
обов'язково подається довідка від
Національної акціонерної страхової
компанії «ОРАНТА» про проведену або не
проведену раніше виплату.

Відповідно до пункту 7 Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції орган
внутрішніх справ, у якому проходив
службу працівник міліції, подає МВС у
семиденний строк з дня реєстрації
документів висновок щодо можливості
проведення грошової допомоги разом з
документами, зазначеними у пунктах 4 і 5
цього Порядку, копією висновку
службового розслідування за фактом
поранення (контузії, травми або
каліцтва) такого працівника,
установлення групи інвалідності чи
загибелі (смерті). МВС у десятиденний
строк приймає рішення про призначення
виплати і надсилає його разом із
документами, зазначеними у пунктах 4 і 5,
органу внутрішніх справ, у якому
проходив службу працівник міліції, для
проведення виплати.

Судом першої інстанції встановлено, що
внаслідок не надання ОСОБА_1,
передбачених законодавством
документів, управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Придніпровській залізниці було
позбавлено можливості прийняти
рішення про призначення виплати
одноразової грошової допомоги за
фактом травмування 20 січня 2011 року.

З приводу нещасного випадку, який
стався з ОСОБА_1 20 серпня 2006 року, то
встановлено, що подані позивачем
документи направлені до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області для подальшого направлення до
Міністерства внутрішніх справ України.
При цьому, Міністерство внутрішніх
справ України рішення про призначення
виплати одноразової грошової допомоги
за фактом травмування 20 серпня 2006 року
до управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці не направляло.

Отже, в даному випадку управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці діяло на
підставі та в межах, передбачених
законодавством України, оскільки не
має повноважень для самостійного
прийняття такого рішення, а тому
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення виплат одноразової
грошової допомоги за фактом
травмування не вбачається.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Придніпровській залізниці -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим