Справа № 810/3820/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3820/14
1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів:
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, за
апеляційною скаргою Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до
Макарівського відділення Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 18.03.2014 №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку, що при
сплаті орендної плати у розмірі,
визначеному договором з органом
місцевого самоврядування, позивач діяв
обґрунтовано та у відповідності до
вимог чинного законодавства,
натомість, у відповідача не було
законних підстав для нарахування
позивачу грошового зобов'язання з
орендної плати у зв'язку зі зміною
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки, яка не вступила в силу на час
спірних правовідносин.

З такими висновками суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що 05.08.2003
між позивачем, як орендарем, і
Ясногородською сільською радою
Макарівського району Київської
області, як орендодавцем, укладено
договір оренди земельної ділянки
загальною площею 9,0 га. Цей договір
нотаріально посвідчений та
зареєстрований у виконавчому комітеті
сільської ради.

Умовами договору визначено, що грошова
оцінка земельної ділянки станом на час
укладання договору становить 101788,00 грн.
Термін дії договору - 40 років з дня
підписання. Оренда земельної ділянки
встановлена у розмірі 1 ставки
земельного податку, який
переглядається щорічно з подальшим
урахуванням інфляційних процесів і
індексації грошової оцінки земельної
ділянки.

Матеріали справи свідчать про те, що
Ясногородською сільською радою
Макарівського району Київської
області прийнято рішення від 28.12.2012 №
162-21-VI, яким сільською радою затверджено
нову нормативно-грошову оцінку
земельної ділянки, а саме за 1 кв. м у
сумі 59,37 грн. і 3 % від
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки.

Відповідно до витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки від 06.02.2013 № 82,
наданого Управлінням Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області, нормативно грошова оцінка
земельної ділянки, загальною площею 9,00
га, яку орендує позивач становить 5343300,00
грн.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
орендної плати за земельні ділянки
державної та/або комунальної власності
за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за
підсумками якої складено акт від 15.01.2014
№ 17/172/НОМЕР_1 та виявлено, що у поданій
позивачем податковій декларації з
плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності) від 16.01.2013 № 28 відображено
орендну плату за землю у сумі 3053,64 грн
щомісячно протягом 2013 року - без
урахування зміненої
нормативно-грошової оцінки землі, що,
на переконання відповідача, є
порушенням п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України, яке призвело до
заниження податкового зобов'язання з
плати за землю за цей рік на суму 144141,58
грн.

З огляду на результати даної перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення від 18.03.2014 №
, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з орендної
плати з фізичних осіб у розмірі 180176,97
грн, з них 144141,58 грн - за основним
платежем, 36035,39 грн - за штрафними
санкціями.

Не погоджуючись із таким рішенням
відповідача, позивач звернувся у суд.

Обговорюючи правомірність рішення
відповідача, колегія суддів зважає на
наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 Земельного
кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

До повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу (пункт «в» статті 12 ЗК).

Починаючи з 01.01.2011 року питання
внесення плати за користування
земельними ділянками державної та
комунальної власності на праві
постійного користування і оренди
врегульовано Податковим кодексом
України.

Відповідно до пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 цього
Кодексу плата за землю віднесена до
загальнодержавних податків і зборів.

Плата за землю, згідно пп. 14.1.147 п. 14.1 ст.
14 Кодексу, є загальнодержавним
податком, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Згідно п. п. 288.2, 288.3 ст. 288 Кодексу
платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288
Податкового кодексу України
визначено, що розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом, а для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

Положеннями пункту 274.1 статті 274 і
пункту 285.1 статті 285 вказаного Кодексу
передбачено, що ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276
цього Кодексу. Базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік.

Як було з'ясовано судом, договором
оренди земельної ділянки від 05.08.2003,
укладеним між позивачем і
Ясногородською сільською радою
Макарівського району Київської
області визначено нормативну грошову
оцінку землі у розмірі 101788,00 грн, а
розмір орендної плати встановлено на
рівні 1 (однієї) ставки земельного
податку, який переглядається щорічно.
Умовами цього договору також
передбачено, що розмір орендної плати
переглядається, зокрема, у разі зміни
розмірів земельного податку,
підвищення цін, тарифів внаслідок
інфляції.

Законом України «Про оренду землі» у
статті 30 встановлено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. А згідно статті 654
Цивільного кодексу України зміна
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється, якщо
інше не встановлено договором або
законом чи не випливає зі звичаїв
ділового обороту.

Колегія суддів зауважує, що згідно
Податкового кодексу України до функцій
органів державної податкової служби
належить контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом, а їх
повноваження передбачені статтею 19-1
Кодексу. У той же час, ініціативою
вносити зміни в договори оренди землі
відповідно до статей 12, 80, 83 ЗК України,
статті 30 Закону України «Про оренду
землі» наділена одна зі сторін цих
договорів, якою у справі, що
розглядається, є селищна рада - орган
місцевого самоврядування, через яку
відповідною територіальною громадою
реалізовано право власності на
передані в оренду земельні ділянки, що
знаходяться у комунальній власності.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
доходить висновку, що хоча зміна
розміру земельного податку являється
підставою для перегляду встановленого
розміру орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичної зміни орендної
палати та, відповідно, донарахування
податковим органом суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
податковими повідомленнями-рішеннями.

Зазначені висновки суду апеляційної
інстанції узгоджуються із позицією
Верховного Суду України, висловленою у
постанові від 11.06.2013 року по справі
№21-443а12.

Як убачається з матеріалів справи,
будь-яких змін у 2013 році до
вищезгаданого договору оренди у
встановленому законом порядку
сторонами не вносилось. Отже, позивач
обґрунтовано сплачував орендну плату
за землю відповідно до чинної його
редакції.

Окрім того, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо неврахування рішення
Ясногордської сільської ради
Макарівського району Київської
області від 28.12.2012 № 162-21-VI «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
населеного пункту с. Ясногородка
Макарівського району Київської
області», з огляду на приписи пункту 271.2
статті 271 Податкового кодексу України,
яким передбачено, що рішення рад щодо
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок офіційно оприлюднюється
відповідним органом місцевого
самоврядування до 15 липня року, що
передує бюджетному періоду, в якому
планується застосування нормативної
грошової оцінки земель або змін
(плановий період). В іншому разі норми
відповідних рішень застосовуються не
раніше початку бюджетного періоду, що
настає за плановим періодом.

Так, матеріали справи свідчать про те,
що вищезгадане рішення Ясногордської
сільської ради Макарівського району
Київської області було опубліковане в
газеті «Макарівські вісті» 11.01.2013, а
тому, відповідно до вимог пункту 271.2
статті 271 Податкового кодексу України,
нові ставки нормативної грошової
оцінки земельної ділянки можуть бути
застосовані лише з 01.01.2014, а не з 2013
року, як вважає податковий орган.

Разом з тим, судова колегія не враховує
також покликання відповідача на
рішення Господарського суду Київської
області від 30.07.2013 у справі № 911/2195/13,
яким задоволено вимоги Прокурора
Макарівського району в інтересах
держави в особі Ясногородської
сільської ради до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, яким задоволено
вимоги позивача та внесено зміни до
договору оренди земельної ділянки від
05.08.2003 в частині нормативної грошової
оцінки земельної ділянки у сумі 5343300,00
грн, а також суми оренди у розмірі 3 % від
нормативної грошової оцінки (160299,00 грн
на рік), адже дане рішення не набрало
законної сили, оскільки було оскаржене
позивачем в апеляційному порядку, і на
даний час перебуває на розгляді в
Київському апеляційному
господарському суді.

Та обставина, на якій наголошує
апелянт, що вказане судове рішення
набрало законної сили, оскільки
позивач не оскаржив його протягом 5
днів з дня проголошення, судом не
приймається, адже відповідно до
частини 5 статті 84 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі ж подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Відтак, рішення Господарського
суду Київської області від 30.07.2013 у
справі № 911/2195/13 на даний час не набрало
законної сили.

Отже, доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а
оскаржуване судове рішення прийняте
без порушень норм матеріального та
процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М