Справа № 819/2526/14-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2526/14-a

11 листопада 2014 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання
Лавренюк О.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача: Сліворський О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за
адміністративною позовною заявою
ОСОБА_1 до Управління МВС України в
Тернопільській області про стягнення
компенсації за невикористанні
відпустки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління МВС України в
Тернопільській області про стягнення
компенсації за невикористанні
відпустки за 1993 рік, за 1994 рік, за 1995 рік,
за 2003 рік, 2008 рік у сумі 37 614,67 грн

В обгрунтування позовних вимог
зазначає, що особам рядового і
начальницького складу, які
звільняються з органів внутрішніх
справ, за всі невикористані відпустки
виплачується грошова компенсація,
відповідно до ЗУ "Про відпустки " та
Кодексом Законів про Працю. Проте, при
звільненні горошова компенсація
виплачена не була.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача підтримали
заявлений позов у повному обсязі з
мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо задоволення позову
заперечив та зазначив, що грошова
компенсація передбачена тільки за
невикористану у році звільнення
відпустку. Наказом Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області № 175 о/с від
19.08.2008 р. підполковнику міліції ОСОБА_1
начальнику відділу ветеринарної
міліції з проведення карантинних
ветиринарних заходів УМВС, з 18.08 по
19.09.2008 року. Залишок відпустки складає 10
діб. Отже, грошова компенсація за всі
не використані дні щорічної відпустки,
згідно чинного законодавства, не
передбачена.

Заслухавши пояснення осіб які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу
в органах внутрішніх справ України з
16.09.1991 по 25.12.2008 р.

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області № 255 о/с від
25.12.2008 р. ОСОБА_1 звільнений у відставку
за пунктом ж статті 64 (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС України.

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області № 175 о/с від
19.08.2008 р.надано частину чергової
відпустки за 2008р. підполковнику
міліції ОСОБА_1 начальнику відділу
ветеринарної міліції з проведення
карантинних ветиринарних заходів УМВС,
з 18.08 по 19.09.2008 року. Залишок відпустки
складає 10 діб.

Листом № 3/1448 від 24.12.2019 р. Управлінням
МВС в Тернопільській області
повідомлено, що особам середнього,
старшого і вищого начальницького
складу за їх бажанням надається
щорічна чергова відпустка,в тому числі
і у році звільнення із органів
внутрішніх справ за віком, через
хворобу. Компенсація за невикористані
відпустки, згідно чинного
законодавства, не передбачена.

До спірних правовідносин суд
застосовує наступні правові норми.

Відповідно до пункту 56 Положення "Про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ", затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР №
114 від 29.07.1991 р. (далі Положення № 114) (в
редакції чинній на час звільнення
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ)
особам середнього, старшого і вищого
начальницького складу, звільненим із
органів внутрішніх справ за віком,
через хворобу, обмежений стан здоров'я
чи скорочення штатів, у році
звільнення, за їх бажанням, надається
чергова відпустка.

Особам рядового і начальницького
складу (крім осіб указаних в абзаці
першому цього пункту), які звільняються
з органів внутрішніх справ, за
невикористану в році звільнення
відпустку виплачується грошова
компенсація відповідно до
законодавства.

Особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ
надаються відпустки:

- чергові;

- короткострокові;

- через хворобу;

- канікулярні;

- у зв'язку із закінченням навчальних
закладів системи Міністерства
внутрішніх справ;

- додаткові та соціальні (по вагітності,
родах і догляду за дитиною), творчі, у
зв'язку з навчанням.

Обчислення тривалості відпусток -
подобове. Святкові дні, встановлені
законодавством неробочими, до
тривалості відпусток не включаються.

При визначенні тривалості відпусток не
враховується також час, необхідний на
дорогу до місця проведення відпустки і
назад, у тому числі при поділі
відпустки на дві частини, а також при
відкликанні працівника з відпустки.

При наданні чергової та додаткової
відпусток їх тривалість визначається
діленням повного розміру кожної із
відпусток на дванадцять і множенням на
число повних місяців служби.

Пунктом 55 Положення № 114 передбачено,
що відкликання осіб рядового і
начальницького складу із чергової
відпустки, як правило, забороняється.
Але у разі крайньої необхідності
відкликання із чергової відпустки може
бути дозволено прямим начальником (від
начальників головних управлінь,
управлінь МВС в Автономній Республіці
Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі, на транспорті та
науково-дослідних установ, ректорів
вищих навчальних закладів МВС,
прирівняних до них і вище).

При відкликанні з чергової відпустки
невикористана її частина надається, як
правило, в поточному році.

За бажанням осіб рядового і
начальницького складу, невикористана
частина відпустки може бути приєднана
до чергової відпустки на наступний рік.

Що стосується доводів позивача щодо
застосування норм Кодексу Законів про
Працю при виплаті грошової компенсації
за всі не використані ним дні щорічних
відпусток, суд зазначає наступне.

В Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці"
зазначено, що передбачені
законодавством про працю норми її
оплати і порядок вирішення спорів про
останню не поширюються на
військовослужбовців та прирівняних до
них осіб (рядовий і начальницький склад
органів внутрішніх справ тощо).

При вирішенні спорів про виплату
премій, винагороди за підсумками
роботи за рік чи за вислугу років,
надбавок і доплат необхідно виходити з
нормативно-правових актів, якими
визначено умови та розмір цих виплат.
Працівники, на яких поширюються
зазначені нормативно-правові акти,
можуть бути позбавлені таких виплат
(або розмір останніх може бути
зменшено) лише у випадках і за умов,
передбачених цими актами.

Дана правова позиція наведена в ухвалі
Вищого Адміністративного Суду України
від 17.10.2012 р. у справі К-2330/09.

Таким чином, доводи позивача щодо
застосування норм Кодексу Законів про
Працю та Закону України "Про
відпустки"при виплаті грошової
компенсації за всі невикористані ним
дні щорічних відпусток безпідставні та
не грунтуються на фактичних обставинах
справи, тому що передбачені
законодавством про працю норми її
оплати і порядок вирішення спорів про
останню не поширюються на
військовослужбовців та прирівняних до
них осіб (рядовий і начальницький склад
органів внутришніх справ тощо).

Правовий і соціальний статус, умови
проходження служби працівників
міліції, розміри і порядок виплати їм
грошового та пенсійного забезпечення
регулюються спеціальним
законодавством, а саме: законами
України «Про міліцію», «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ»

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене суд
дійшов висновку, в позові відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Ходачкевич Н.І.

копія вірна:

Суддя
Ходачкевич Н.І.