Справа № 810/4560/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4560/14
Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого -судді Межевича
М.В., суддів Горбань Н.І. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15.08.2014 року
у справі за адміністративним позовом
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15.08.2014 року
у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати зазначену постанову,
оскільки вважає, що остання прийнята з
порушенням матеріального права.
Водночас позивач подав клопотання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження. Суд, враховуючи поважність
причини пропуску строку, поновив даний
строк для апеляційного оскарження
постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія судців
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з матеріалами справи, позивач у
позові вказує, що за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайнятих інвалідами,
відповідач до 16.04.2014 року повинен був
самостійно сплатити адміністративно
господарські санкції у розмірі 13620,00
грн.

Дана сума заборгованості по
адміністративно господарських
санкціях підтверджується документом -
звіт за формою 10-ПІ №3976 від 28.02.2014 за 2013
рік (Додаток № 1) та розрахунком
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
(Додаток № 2).

Розмір пені у сумі 545,00 грн.
підтверджується Розрахунком пені на
суму заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
(Додаток № 2).

Позивач, у зв'язку з несплатою коштів
відповідачем в сумі 14165,00 грн, подав
позов до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що вимоги позивача є необгрунтованими,
а позов таким, що не підлягає
задоволенню, оскільки докази подані
позивачем не підтверджують обставини,
якими обґрунтовані позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Стаття 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" від 21.03.1991 № 875-ХІІ (далі Закон
№ 875-XII) встановлює для підприємств
(об'єднань), установ і організацій
нормативи робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 18 названого
Закону передбачено, що
працевлаштування інвалідів
здійснюється органами Міністерства
праці України, Міністерства
соціального захисту населення України,
місцевими радами, громадськими
організаціями інвалідів.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України № 875-XII, для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним (частини друга
та п`ята статті 19 Закону України № 875-XII).

Згідно з приписами пункту 2 Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 № 70 "Про
реалізацію статей 19 і 20 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів, в яких
вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно зі статтею 19 Закону № 875-XII
керівники підприємств (об'єднань),
установ і організацій незалежно від
форми власності і господарювання у
разі незабезпечення зазначених
нормативів несуть відповідальність у
встановленому законом порядку.

Обов'язок відповідача створити робочі
місця для інвалідів не супроводжується
його обов'язком їх працевлаштовувати.

Як встановлено судом, фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 є суб'єктом
підприємницької діяльності, який
відповідно до статті 18 Закону № 875-ХІІ
зобов'язаний виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів.

28 лютого 2013 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 подано до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт за
формою 10-ПІ про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
згідно з яким середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу відповідача за рік
становила 15 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 0 осіб, а кількість
інвалідів штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог - 1 особа.

Позивачем у позовній заяві зазначено,
що оскільки відповідачем не
працевлаштовано 1 особу-інваліда,
відповідач повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції у розмірі 13620,00 грн. та пеню в
сумі 545,00 грн.

Водночас відповідач в обґрунтування
заперечень на позовну заяву вказав на
те, що кожного місяця 2013 року до
Білоцерківського міськрайонного
центру зайнятості подавались
відповідні звіти форми 3-ПН, які
заповнені згідно з вимогами Інструкції
щодо заповнення форм звітності № 3-ПН.
Дані обставини підтверджуються
належним чином засвідченими, копіями
звітів за 2013 рік про наявність вакансій
форми № 3-ПН.

Зі змісту вказаних звітів вбачається,
що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
з 01.04.2013-10.07.2013 року було створено
вакантне місце саме для інвалідів, -
посади «конторський службовець
систематизації документів».

Разом з тим, слід зауважити, що
позивачем не були спростовані
твердження відповідача щодо факту
створення у 2013 році вакансій для
інвалідів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до Інструкції щодо
заповнення форм звітності № 3-ПН ця
форма використовується для
інформування населення про наявність
вакансій, сприяння працевлаштуванню
громадян, зареєстрованих у центрах
зайнятості як такі, що шукають роботу,
для підбору персоналу на замовлення
роботодавців, для оцінки поточної
потреби в кадрах та організації
професійної підготовки населення
відповідно до потреб ринку праці.

Таким чином, за своїм змістом звіт за
формою 3-ПН є актом інформування
органів працевлаштування про створені
на підприємстві робочі місця для
працевлаштування інвалідів і,
водночас, запитом про направлення на
підприємство інвалідів для
працевлаштування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що відповідачем
були виконані вимоги статті 18 Закону
№875-ХІІ щодо обов'язку створення
робочих місць для інвалідів.

Таким чином, оскільки судове рішення
ухвалене судом першої інстанції
відповідно до норм матеріального
права, при дотриманні норм
процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 15.08.2014 року -
без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Н.І. Горбань

Суддя
Є.О. Сорочко

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.