Справа № 2а-8780/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/50366/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Костенка М.І.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів Центрального офісу з
обслуговування великих платників

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року

та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 листопада 2012 року

по справі № 2а-8780/12/2670

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Бліц-Інформ»

до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів Центрального
офісу з обслуговування великих
платників, Головного управління
Державного казначейства України у м.
Києві

за участю Прокуратури Печерського
району міста Києва

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, стягнення
бюджетного відшкодування з ПДВ, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Бліц-Інформ» звернулось до суду з
позовною заявою до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
Центрального офісу з обслуговування
великих платників, Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві, за участю
Прокуратури Печерського району міста
Києва, визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
18 червня 2012 року, стягнення бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 2001433,00
гривень.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 листопада 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року, у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач-1
подав касаційну скаргу, в якій просить
їх скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Окружною державною
податковою службою - Центральним
офісом з обслуговування великих
платників податків ДПС було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПАТ «Бліц-Інформ» з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
лютий 2012 року, за результатами якої
встановлено порушення вимог пп. 14.1.18 п.
14.1 ст. 14, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п.200.1,
200.3, 200.4 ст. 200, п. 7 підрозділу 2 розділу ХХ
Податкового кодексу України.

Перевіркою також визначено, що
висновки щодо достовірності
заявленого позивачем бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість по декларації за лютий 2012 року
будуть здійснені після проведення
заходів, передбачених чинним
законодавством.

На підставі висновків перевірки
Окружною державною податковою службою
- Центральним офісом з обслуговування
великих платників податків ДПС 18.06.2012
року було прийнято податкові
повідомлення-рішення №, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 201613,00 грн.; №,
яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 347114,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з пп. «а»
п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України,
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Підпунктом 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України визначено, що якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Підпунктами 199.1-199.5 статті 195 ПК України
встановлено, що у разі якщо придбані
та/або виготовлені товари/послуги,
необоротні активи частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях.

Також, згідно з пунктом 7 підрозділу ХХ
Податкового кодексу України (у
редакції, що діяла у період виникнення
спірних правовідносин) тимчасово, до 1
січня 2015 року, звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість операції з ввезення товарів,
визначених пунктом «о» частини першої
статті 19 Закону України «Про Єдиний
митний тариф», для використання у
власній виробничій діяльності.

За правилами пункту «о» частини першої
статті 19 Закону України «Про Єдиний
митний тариф» від сплати мита
звільняються до 1 січня 2015 року товари,
які не виробляються в Україні, крім
товарів за кодами згідно з УКТ ЗЕД 4707 90
10 00, 4707 90 90 00 і ввозяться на митну
територію України для використання у
видавничій діяльності та діяльності з
виготовлення книжкової продукції, яка
виробляється в Україні, та мають згідно
з Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності (УКТ
ЗЕД) такі коди, зокрема: 3215 11 00 00 Фарба
друкарська чорна, 3215 19 00 00 Фарба
друкарська, крім чорної.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 96,76% придбаної
фарби позивачем було використано в
операціях з надання послуг, які
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість, а решта 3,24 % - у
операціях, звільнених від
оподаткування.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за наслідками
здійснення господарських операцій
контрагентами ПАТ «Бліц-Інформ» було
виписано податкові накладні у січні 2012
року на суму податку на додану вартість
201613,00 грн. та у лютому 2012 року на суму
податку на додану вартість 347114,00 грн., а
суми ПДВ були відображені в
деклараціях ПАТ «Бліц-Інформ» з
податку на додану вартість за січень 2012
року та лютий 2012 року.

Крім того, на виконання приписів п. 198.5
ст. 198 Податкового кодексу України та
пункту 8.3 Порядку заповнення
податкової накладної, позивачем було
здійснено коригування податкових
зобов'язань з ПДВ в сторону збільшення,
відповідні суми ПДВ були включені до
податкових зобов'язань позивача та
зменшено таким чином суму бюджетного
відшкодування за січень 2012 року та
лютий 2012 року.

Отже, є вірними висновки судів про те,
що операції з поставки товариству
товарів, визначених у п. «о» ст. 19 Закону
України «Про Єдиний митний тариф», які
були використані для надання
поліграфічних послуг третім особам, не
звільняються від оподаткування
податком на додану вартість, оскільки
такі товари не використовувалися ним у
видавничій діяльності або діяльності з
виготовлення книжкової продукції в
Україні.

Також, в силу положень п. 200.1 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Бліц-Інформ» було подано до СДПІ у
місті Києві по роботі з великими
платниками податків податкову
декларацію з ПДВ за січень 2012 року з
відповідними додатками, в тому числі із
заявою про повернення суми бюджетного
відшкодування (додаток № 4 до
декларації), згідно якої задекларовано
у рядку 23.1 декларації бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість на рахунок платника податку у
банку в сумі 1233728,00 грн., а у рядку 20.2
якої зазначено суму бюджетного
відшкодування у розмірі 2001433,00 грн.

Крім того, позивачем також було подано
податкову декларацію з ПДВ за лютий 2012
року, в рядку 23.1 якої (сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку) задекларовано суму
показник у розмірі 2001433,00 грн.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України
протягом 30 календарних днів, що
настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних.

Приписи п. 200.11 ст. 200 ПК України
визначають, що за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України визначено,
що у разі якщо за результатами
перевірки сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
орган державної податкової служби
розпочинає процедуру
адміністративного або судового
оскарження, орган державної податкової
служби не пізніше наступного робочого
дня після отримання відповідного
повідомлення від платника або ухвали
суду про порушення провадження у
справі зобов'язаний повідомити про це
орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів
припиняє процедуру відшкодування в
частині оскаржуваної суми до набрання
законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем-1 було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за рахунок платника у банку за
лютий 2012 року.

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України визначено,
що орган державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, обов'язку, передбаченого ст. 200.12
ст.200 ПК України, відповідачем-1
виконано не було, у зв'язку з чим
колегія суддів погоджується з
висновком судів про необхідність
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів Центрального офісу з
обслуговування великих платників
залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 листопада 2012 року по справі №
2а-8780/12/2670 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКостенко М.І. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 10.10.2014
р.