Справа № 825/1840/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1840/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Бахмацької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління Мін
доходів у Чернігівській області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АПБ-Цегла» до
Бахмацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «АПБ-Цегла»
звернулися в суд з адміністративним
позовом до Бахмацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
08.05.2014 року №.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
судове рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196
КАС України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань повноти нарахування та
своєчасності сплати до бюджету податку
на прибуток, податку на додану вартість
та дотримання вимог валютного та
іншого законодавства при здійсненні
зовнішньоекономічних операцій за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої складено
відповідний Акт від 14.04.2014 року №
190/22-03588301.

На підставі встановлених перевіркою
порушень, відповідачем прийнято
оскаржене податкове
повідомлення-рішення від 08.05.2014 року
№, яким збільшено на 517576,00 грн.
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств, в
тому числі на 516056,00 грн. за основним
платежем та на 1520,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідно до частини п'ятої ст. 203 та
частини першої, другої ст. 215 Цивільного
кодексу України, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу; недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3
та частини першої, другої ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а)придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу; податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; не відносяться до податкового
кредиту, зокрема, суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Тобто, обов'язковою умовою
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій є фактична
наявність у платника податків
первинних документів, фізичних,
технічних та технологічних
можливостей для здійснення
відповідних операцій та зв'язку між
фактом придбання товару (послуги) і
подальшою господарською діяльністю.

Про відсутність факту здійснення
господарських операцій можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
всупереч даним податкового обліку
будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного
з таких учасників; результати,
відображені у даних податкового обліку
будь-кого з учасників господарської
операції, фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
будь-кого з учасників такої операції
(наприклад, відображення отримання
послуг без їх фактичного надання або в
разі їх надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку
чи первинних документах; імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи його
не продавала тощо).

З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість має бути підтверджено
рух активів у процесі здійснення
господарських операцій, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарських
операцій: договори, акти виконаних
робіт тощо; фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності;
встановлено зв'язок між фактом
придбання товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку, що збігається з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в його Листі від
02.06.2011 року № 742/11/13-11.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ «Ексентор» укладено
Договір № 35 від 01.03.2011 року, відповідно
до умов якого постачальник
зобов'язується поставляти покупцеві
товар, а покупець зобов'язується
приймати такий товар і сплачувати за
нього грошові суми, в розмірі, порядку
та строки визначені даним договором.

На підтвердження виконання умов
зазначеного договору позивачем надано:
специфікацію №1 до договору № 35 від
01.03.2011 року, податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, накладні
на внутрішнє переміщення, акт списання,
платіжні доручення, реєстр
довіреностей, оборотно-сальдові
відомості, картка рахунку, декларації з
податку на прибуток підприємства,
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань.

Також, між позивачем та ТОВ «Сучасні
системи» укладено Договір
будівельного підряду № 12 від 25.01.2011
року.

На підтвердження виконання умов
зазначеного договору Позивачем надано:
платіжні доручення, акт приймання
виконаних будівельних робіт, довідку
про вартість виконаних будівельних
робіт/та витрати, звіт про витрати
основних матеріалів у будівництві в
співставленні з виробничими нормами,
оборотно-сальдові відомості, договір
оренди майнового комплексу від 20.12.2010
року, акт приймання-передачі.

Між позивачем та ТОВ «Компанія
Центр-Сітка» укладено Договір поставки
№ 131/1-ЦФ від 18.02.2012 року, відповідно до
умов якого продавець зобов'язується на
протязі строку дії даного договору
поставити та передати у власність
покупцеві сітку зварну, та сітку
арматурну, елементи сучасних систем
огорожі, а покупець зобов'язується
прийняти товар та провести його оплату
згідно умовам даного договору. На
підтвердження виконання умов
зазначеного договору Позивачем надано:
рахунки-фактури, виписку банку,
видаткову накладна, довіреність, витяг
з наказу, акт списання товарів,

Для підтвердження реальності та
фактичності здійснених господарських
операцій з ТОВ «Техма-М» позивачем
надано: видаткову накладну,
товарно-транспортну накладну, виписку
по особовому рахунку,
оборотно-сальдову відомість, накладну
на переміщення, акт, вимогу-накладну.

Більш того, на підтвердження
використання придбаного товару у
власній господарській діяльності
позивачем до суду першої інстанції
надано «Контракты о поставке товара и
реализации его на территории
Российской Федерации», специфікації,
додаткову угоду.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що на виконання
господарських зобов'язань,
підтвердження надання контрагентами
визначених договорами послуг/товарів
позивачем оформлено всі необхідні
первинні документи, укладення таких
договорів спрямовано на реальне
настання правових наслідків, вони
відповідають економічному змісту та
чинному законодавству.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем не виконано.

Відповідачем до судів першої та
апеляційної інстанцій будь-яких
доказів на підтвердження зазначеного
та/або відповідних судових рішень щодо
визнання договорів між Позивачем і
його контрагентами недійсним не
надано, у зв'язку з чим, не доведено
«безтоварності», укладених Позивачем з
його контрагентами правочинів, тому,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Бахмацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26 червня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
20.11.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.