Справа № 820/9092/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/5664/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Харківський канатний
завод» до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Харкова про скасування рішення,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Харківський
канатний завод» на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2013 року,

встановив:

У вересні 2013 року ПАТ «Харківський
канатний завод» (далі - Підприємство)
звернулося до суду з позовною заявою, в
якій просило на підставі абзацу 4
частини четвертої статті 12 Закону
України від 14 травня 1992 року № 2343-XII
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції, чинній на час порушення
провадження у справі про банкрутство;
далі - Закон № 2343-XII) скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Харкова (далі - УПФ) від 10 липня 2013 року
№ 792 про застосування штрафних санкцій
та нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску.

Позов обґрунтувало тим, що
господарський суд Харківської області
17 травня 2010 року порушив справу про
банкрутство Підприємства та ввів
мораторій на задоволення вимог
кредиторів боржника до закінчення
провадження у справі.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2013
року, відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі Підприємство
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і
задовольнити позов, посилаючись на те,
що мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів, які виникли після його
введення, однак, пеня, штраф та інші
фінансові санкції за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) не мають застосовуватися.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ухвалою судді
господарського суду Харківської
області від 17 травня 2010 року порушено
провадження у справі про банкрутство
Підприємства і введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

За порушення строків сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з 20 по
21 вересня 2011 року та з 22 по 30 жовтня 2012
року рішенням УПФ від 10 липня 2013 року №
792 на Підприємство накладено штраф у
розмірі 14350,79 грн і нараховано пеню у
розмірі 380,63 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що дія мораторію не поширюється
на виконання зобов'язань зі сплати
страхових внесків, строк по яких настав
після порушення справи про банкрутство
та введення мораторію.

Відповідно до статей 1, 12 Закону № 2343-XII
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, а також припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення та введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.

Виходячи з наведеного можна дійти
висновку, що дія мораторію поширюється
лише на задоволення вимог конкурсних
кредиторів.

Що стосується зобов'язань боржника
перед поточними кредиторами, то за цими
зобов'язаннями згідно із загальними
правилами нараховується неустойка
(штраф, пеня), застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, похідними від
основного зобов'язання.

Згідно з приписом частини восьмої
статті 9 Закону України від 8 липня
2010 року № 2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 2464-VI)
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом, який
дорівнює календарному місяцю.

Відповідно до пункту 2 частини
одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Також, за правилами частини десятої
статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Таким чином, оскільки мораторій не
зупиняє виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після введення
мораторію, то і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання
зазначених зобов'язань та примусове
стягнення на підставі виконавчих
документів коштів на виконання таких
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також штрафних санкцій
ґрунтується на законі.

Нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
з усіх видів заборгованості за
зобов'язаннями, строк виконання яких
настав після порушення справи про
банкрутство та введення мораторію,
припиняється згідно з частиною першою
статті 23 Закону № 2343-XII лише з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Враховуючи те, що строк виконання
зобов'язань зі сплати єдиного внеску
настав у позивача після 17 травня 2010
року, тобто після порушення
провадження у справі про банкрутство,
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що дія
мораторію на виконання цих зобов'язань
не поширюється, а тому позов
задоволенню не підлягає.

Слід також зазначити, що Верховний Суд
України аналогічну правову позицію вже
висловив у постановах від 4 липня 2011
року, 7 травня, 11 червня, 1 жовтня 2012
року, 26 лютого, 9 липня 2013 року (справи
№№ 21-144а11, 21-289а11, 21-179а12 та 21-298а12,
21-34а13, 2а-178а13 відповідно).

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Харківський
канатний завод» залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 10
жовтня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2013 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.