Справа № П/811/1035/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2014 рокусправа № П/811/1035/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 06
травня 2014 року по справі № П/811/1035/14 за
позовом Державного підприємства
«Одеська залізниця» до Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про скасування рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Одеська
залізниця» звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування рішення № від 31.03.2014 р.
та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №
Ю-10 від 31.03.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
підприємством були виконані усі вимоги
Податкового кодексу щодо формування та
сплати єдиного соціального внеску.
Оскільки квитки на безкоштовний проїзд
залізничним транспортом, надані
працівникам та пенсіонерам ДП «Одеська
залізниця» є соціальною гарантією та
являються додатковим благом, не
відносяться до складу заробітної
плати, тому відокремленим структурним
підрозділом ДП «Одеська залізниця»
правомірно не включно їх вартість до
бази оподаткування єдиним соціальним
внеском.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 31 березня 2014 року, винесене
Знам'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області, яким відносно
Відокремленого структурного
підрозділу Знам'янського
будівельно-монтажного
експлуатаційного управління № 3
Одеської залізниці застосовано
штрафні санкції в розмірі 23 235,07 грн.
Визнано протиправним та скасовано
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-10
від 31 березня 2014 року, винесену
Знам'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області відносно
Відокремленого структурного
підрозділу Знам'янського
будівельно-монтажного
експлуатаційного управління № 3
Одеської залізниці про сплату боргу
(недоїмки) у загальному розмірі 69 705,20
грн., у тому числі 46 470,13 грн. недоїмки
та 23 235,07 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
згідно підпункту 2.2.10 пункту 2.2
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004,
до складу фонду додаткової заробітної
плати входять, зокрема, витрати
пов'язані з наданням безкоштовного
проїзду працівниками залізничного,
авіаційного, морського, річкового,
автомобільного транспорту та міського
електротранспорту.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, посадовими особами
Знам'янської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області було
проведено планову виїзну
документальну перевірку
Відокремленого структурного
підрозділу Знам'янське
будівельно-монтажне управління №3
Одеської залізниці з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2012 по 31.12.2012, валютного та
іншого законодавства за період 01.01.2012
по 31.12.2012, за результатами якої складено
акт від 31.03.2014 № 98/22/01072036, яким
встановлено порушення позивачем п. 1 ч. 1
ст. 7, ч. 7 ст. 7, п. п. 5, 7 ст. 8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», внаслідок
невірного обрахування єдиного внеску,
а саме не включення до заробітної плати
вартості безоплатно наданих проїзних
квитків працівникам, членам їх сімей,
пенсіонерам, що призвело до заниження
єдиного внеску в сумі 46 470,13 грн., в тому
числі по періодах: 2011 рік - 25 038,39 грн. та
2012 рік - 21 431,74 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом прийнято рішення
про застосування штрафних санкцій №
від 31 березня 2014 року на загальну
суму 69 705,20 грн. та вимогу про сплату
боргу від 31 березня 2014 року Ю-10.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» для платників,
зазначених у пунктах 1 (крім абзацу
сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої
статті 4 цього Закону, єдиний внесок
нараховується на суму нарахованої
заробітної плати за видами виплат, які
включають основну та додаткову
заробітну плату, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, у тому числі в
натуральній формі, що визначаються
відповідно до Закону України «Про
оплату праці», та суму винагороди
фізичним особам за виконання робіт
(надання послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Зі змісту статті 2 вказаного Закону
вбачається, що структура заробітної
плати складається із основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних і компенсаційних
виплат.

Основна заробітна плата - це
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
залізничний транспорт» працівники
залізничного транспорту загального
користування та члени їх сімей
(утриманці) користуються правом на
безплатний проїзд залізничним
транспортом. Порядок та умови надання
цих та інших пільг встановлюються
Кабінетом Міністрів України,
колективними договорами та угодами.

Матеріалами справи підтверджено, що в
колективному договорі позивача
передбачено надання працівникам
квитків на безкоштовний проїзд.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.02.2001 № 160 Про реалізацію частини
другої та третьої статті 16 Закону
України «Про залізничний транспорт»
встановлено, що порядок та умови
надання працівникам залізничного
транспорту загального користування та
членам їх сімей (утриманцям) права на
безоплатний проїзд залізничним
транспортом затверджуються
Міністерством транспорту за
погодженням з Міністерством фінансів.

Витрати підприємств залізничного
транспорту, пов'язані з безоплатним
проїздом зазначених осіб, не
включаються до складу валових витрат
підприємств.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України додаткові блага -
кошти, матеріальні чи нематеріальні
цінності, послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

Відповідно до пп. 164.2.1, 164.2.17 п. 164.2 ст. 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються, зокрема доходи у
вигляді заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту); дохід, отриманий платником
податку як додаткове благо (крім
випадків, передбачених статтею 165 цього
Кодексу) у вигляді вартості безоплатно
отриманих товарів (робіт, послуг),
визначеної за правилами звичайної
ціни, а також суми знижки звичайної
ціни (вартості) товарів (робіт, послуг),
індивідуально призначеної для такого
платника податку.

Згідно з п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг,
зокрема прямих витрат на оплату праці.

Відповідно до пп. 138.8.2 п. 138.2 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
прямих витрат на оплату праці
включаються заробітна плата та інші
виплати робітникам, зайнятим у
виробництві товарів (виконанні робіт,
наданні послуг), які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Пунктом 142.1 статті142 Податкового
кодексу України встановлено, що до
складу витрат платника податку
включаються витрати на оплату праці
фізичних осіб, що перебувають у
трудових відносинах з таким платником
податку (далі - працівники), які
включають нараховані витрати на оплату
основної і додаткової заробітної плати
та інших видів заохочень і виплат
виходячи з тарифних ставок, у вигляді
премій, заохочень, відшкодувань
вартості товарів, робіт, послуг,
витрати на оплату авторської
винагороди та за виконання робіт,
послуг згідно з договорами
цивільно-правового характеру, будь-яка
інша оплата у грошовій або натуральній
формі, встановлена за домовленістю
сторін, (крім сум матеріальної
допомоги, які звільняються від
оподаткування згідно з нормами розділу
IV цього Кодексу).

З огляду на викладені норми чинного
законодавства вбачається, що базою для
нарахування єдиного внеску є заробітна
плата платника податку, до складу якої
не входять пільги працівникам,
гарантовані спеціальним законом.

Не можуть бути прийняті доводи
апеляційної скарги відповідача щодо
застосування в спірних
правовідносинах Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13.01.2004, оскільки пунктом 1.1
Інструкції закріплено, що вказана
Інструкція не застосовується для
визначення складових фонду оплати
праці, як бази (об'єкта) для нарахування
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції в повному обсязі з'ясовано
усі обставини, які мають значення для
справи, ухвалено законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позову.

Передбачені статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 19 листопада
2014 року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов