Справа № 2а-2850/12/0170/24
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/61777/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою малого приватного
підприємства «Кітей» на ухвалу судді
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 19
березня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2012
року в справі за позовом малого
приватного підприємства «Кітей» до
прокуратури Автономної Республіки
Крим про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року позивач звернувся з
адміністративним позовом, в якому
просив суд зобов'язати визнати
бездіяльність прокуратури Автономної
Республіки Крим по невтручанню у
господарські правовідносини
відкритого акціонерного товариства
«С.З. «Залів» та малого приватного
підприємства «Кітей» з 01 вересня 2004
року, яка відбувалися всупереч чинному
законодавству і призвели до зупинення
виробничої діяльності підприємства та
втрати майна приватної особи;
зобов'язати вжити заходи
прокурорського реагування по фактам
протизаконного зупинення виробничої
діяльності підприємства, захопленню
майна приватної особи і завдання
матеріальні шкоди у особливо великих
розмірах; відновити строк звернення до
адміністративного суду і визнати
протизаконним дії прокуратури (вимога
від 11 травня 2011 року №7/1-8087-09) про
проведення перевірки на малому
приватному підприємстві «Кітей» по
заборгованості по оплаті праці при
повністю зупиненій виробничій
діяльності та зверненню до Президента
України директора підприємства за
захистом права на працю і отримання
доходів на існування родини; відновити
строк звернення до адміністративного
суду про визнання протизаконними дії
прокуратури міста Керчі щодо
ініціювання притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4; стягнути матеріальну шкоду;
стягнути шкоду від зриву виконання
зовнішньоекономічного контракту на
ремонт судна «Масловоз - 1»; стягнути
вартість втраченого майна.

Ухвалою судді Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19 березня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2012
року, відмовлено у відкритті
провадження у справі у зв'язку з тим, що
її не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі позивач ставить
питання про скасування судових рішень
та направлення справи на новий розгляд.

Перевіривши правильність застосування
судами норм процесуального права
колегія суддів приходить до висновку
про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2
вказаного Кодексу завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 17 вказаного Кодексу компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є публічно-правовий спір, який випливає
із здійснення суб'єктом владних
повноважень управлінських функцій.

Органи дізнання, слідства та
прокуратури під час перевірки заяви
про злочин, досудового слідства
виконують не владні управлінські
функції, а владні процесуальні функції
й спори, що пов'язані з такими
повноваженнями не належать до
юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року, чинного на час
виникнення спірних правовідносин, дії
органів дізнання, слідчого, прокурора
можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з вимогами частин першої та
другої статті 3
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року провадження в
кримінальних справах на території
України здійснювалося за правилами
цього Кодексу. При провадженні в
кримінальній справі застосовується
кримінально-процесуальний закон, який
діє відповідно під час дізнання,
досудового слідства або судового
розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства
відповідно до статті 2
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року були охорона прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, які беруть у ньому
участь, а також швидке і повне
розкриття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний.

Спірні відносини, що виникли між
сторонами по даній справі і які
пов'язані з проведенням досудового
слідства не є управлінськими, а
повноваження відповідача та їхніх
посадових осіб у цих правовідносинах
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Захист прав позивача, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вимагав би від
адміністративного суду перевірки
дотримання відповідачами вимог
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та на відновлення порушених
у рамках кримінального процесу прав
заявника.

За таких обставин вимоги про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів слідства та
прокуратури під час досудового
слідства повинні розглядатися у межах
кримінального, а не адміністративного
судочинства.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального права,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, підстав для їх скасування не
вбачається.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу малого приватного
підприємства «Кітей» залишити без
задоволення, а ухвалу судді Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19 березня 2012 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 27 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/