Справа № 696/1449/14-а
Суддя: Чебану М. М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 696/1449/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м.
Кам'янка

Кам'янський
районний суд Черкаської області

у
складі: головуючого судді - Чебану М.М.

при секретарі - Чупак А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Кам'янка справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до державного
інспектора Державної інспекції
сільського господарства України в
Черкаській області ОСОБА_2

про визнання неправомірними
та протиправними дій та скасування
постанови про накладення
адмінстративного стягнення, -

встановив :

ОСОБА_1Ю.(надалі - Позивач)
звернувся до Кам'янського райсуду
Черкаської області з адміністративним
позовом до державного інспектора
Державної інспекції сільського
господарства України в Черкаській
області ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) про
визнання неправомірними та
протиправними дій та скасування, як
незаконно винесеної, постанови про
накладення адмінстративного стягнення
державного інспектора Державної
інспекції сільського господарства
України в Черкаській області ОСОБА_2 №
000201 від 02.09.2014 року в справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.55 КУпАП, посилаючись на
те, що відносно нього посадовою особою
суб'єкта владних повноважень 29.08.2014
року складений протокол про
адміністративне правопорушення за №
000201, на підставі якого винесена
постанова в справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.55 КУпАП,
згідно якої у відповідності до Акта
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства Позивача визнано винним
у тому, що він 29.08.2014 року використовуав
земельну ділянку площею 28,6 га сіножаті
, яка надана Позивачу в оренду Головним
управлінням Держземагентства у
Черкаській області (договір оренди
землі від 19.02.2014, кадастровий номер
земельної ділянки :04:000:0712), з
самовільним відхиленням від проектів
землеустрою і на вказаній ділянці
проведено обробіток ґрунту та посів
кукурудзи, чим допустив порушення ст.30
Закону України «Про землеустрій » та
ст.25 Закону України «Про охорону
земель». Позивач зазначає, що ні в акті,
ні в протоколі Відповідач не вказує
обгрунтування порушення та в чому саме
полягає відхилення від проекту
землеустрою використання земельної
ділянки площею 28,6 га, а також яке саме
порушення в цьому разі потрібно
усунути, оскільки умовами договору
оренди землі від 19.02.2014 року не
встановлено будь-яких спеціальних
обмежень щодо способів використання
данної земельної ділянки. Вважає
вищевказані документи Відповідача
протиправними, а Постанову № 000201 від
02.09.2014 року як таку, що підлягає
скасуванню.

У судове засідання
представник позивача ОСОБА_3 не
з'явився, подав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутність.
Позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач також у судове
засідання не з’явився. Від першого
заступника Державної інспекції
сільського господарства України в
Черкаській області надійшла заява до
суду про розгляд справи у його
відсутність. Проти позову заперечує,
проте письмових заперечень та пояснень
не надав, просив відмовити у
задоволенні позову.

2

Всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків та судом
встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Надаючи правову оцінку
обставинам справи, суд виходить з
приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно
до яких у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють: чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії):
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Констиуцією та законами
України.

Відповідно до стст.244, 255 КУпАП
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, розглядає справи про
адміністративні правопорушення,
повязані з порушенням законодавства у
сфері використання та охорони земель, в
тому числі, передбачені статтею 55 цього
Кодексу. Протоколи про такі
правопорушення мають право складати
уповноважені на те посадові особи цих
органів. Від імені зазначеного органу
розглядати справи про адміністративні
правопорушення і накладати
адміністративні стягнення мають право
державні інспектори сільського
господарства штраф на громадян до
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян і на посадових осіб до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

ОСОБА_1 згідно наказу Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області від 22.11.2013 року
№ЧК/:04:000/00001476 уклав 19.02.2014 року
договір оренди землі з вищезазначеним
Управлінням.

Відповідно до пунктів 1 і 2 даного
Договору орендодавець надав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
яка знаходиться за межами населеного
пункту в адміністративних межах
Радиванівської сільської ради
Кам'янського району.

На земельних ділянках відсутні об'єкти
нерухомого майна (п.3 Договору).

Згідно з п.8 Договору, він укладений
строком на 15 років.

Згідно з п.16 Договору в оренду
передається земельна ділянка
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства.
Цільове призначення земельних ділянок
- для ведення фермерського
господарства.

Згідно з п.25 Договору на орендовану
земельну ділянку не встановлені
обмеження (обтяження) у використанні
земельної ділянки.

Відповідно до положень п.30 Договору
орендар має право, зокрема, самостійно
господарювати на землі з дотриманням
умов цього договору; одержувати
продукцію і доходи.

3

Пунктом 31 Договору передбачені
обов'язки орендаря, серед яких, зокрема,
обов'язок приступати до використання
земельної ділянки в строки,
встановлені договором оренди землі,
зареєстрованим в установленому
законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України та ст.1
Закону України «Про оренду землі»,
право оренди земельної ділянки це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Згідно із ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», невиконанням вимог
щодо використання земель за цільовим
призначенням є невикористання
земельної ділянки, крім реалізації
науково обґрунтованих проектних
рішень, або фактичне використання
земельної ділянки, яке не відповідає її
цільовому призначенню, встановленому
при передачі земельної ділянки у
власність чи наданні в користування, в
тому числі в оренду, а також
недодержання режиму використання
земельної ділянки або її частини в разі
встановлення обмежень (обтяжень).

Відповідно до п.1 ст.19 ЗК України землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Згідно із ст.22 ЗК України землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської науково-
дослідної та навчальної діяльності,
розміщення відповідної виробничої
інфраструктури або призначені для цих
цілей.

До земель сільськогосподарського
призначення належать: а)
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги);
б) несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель лісового фонду,
землі під господарськими будівлями і
дворами, землі тимчасової консервації
тощо).

Землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність та
надаються у користування, в тому числі,
сільськогосподарським підприємствам
(зокрема,фермерським господарствам)
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається зі змісту даної норми
закону до сільськогосподарських угідь
належать як землі, які
використовуються як основний засіб
сільськогосподарського виробництва,
так і пасовища та сіножатті (тобто
сільськогосподарські угіддя,
призначені для випасання худоби)
(Інструкція з заповнення державної
статистичної звітності з кількісного
обліку земель (форми №6-зем, ба-зем),
затверджена наказом Держкомстату
України №377 від 05 листопада 1998 року).

Відповідно до ч.1 ст.96 ЗК України та ч.1
ст.35 Закону України «Про охорону
земель» землекористувачі зобов'язані
забезпечувати використання землі за
цільовим призначенням та
дотримуватися встановлених обмежень
(обтяжень) на земельну ділянку.

Обов'язок землекористувачів
використовувати земельні ділянки за їх
цільовим призначенням означає, що
земельна ділянка певної категорії має
використовуватися відповідно до умов
її надання.

Невиконання вимог щодо використання
земель за цільовим призначенням є
порушенням земельного законодавства в
силуст.211 ЗК України. У випадку
встановлення такого порушення
розраховується сума шкоди за
Методикою, встановленою постановою
Кабінету Міністрів України №963 від 25
липня 2007 року.

4

Згідно з ч.5 ст.20 ЗК України види
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання, встановлених статтями 31,
33-37 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, п.16 спірного
договору оренди землі від 19.02.2014 року
встановлено, що передається земельна
ділянка сільськогосподарського
призначення для ведення фермерського
господарства.

Відповідно до Методики розрахунку
рівня рентабельності
сільськогосподарської діяльності
сільськогосподарських підприємств,
затвердженої наказом Держкомстату
України №33 від 14 лютого 2011 року, під
сільськогосподарським виробництвом
розуміється діяльність, що включає всі
стадії технологічного процесу,
пов'язаного з вирощуванням
сільськогосподарських культур і
тварин і отриманням унаслідок цього
продукції сільського господарства.

Відповідно до наявних матеріалів
спірна земельна ділянка відноситься до
земель сільськогосподарського
призначення.

Відповідно до Інструкції з заповнення
державної статистичної звітності з
кількісного обліку земель (форми
№6-зем, ба-зем), затвердженої наказом
Держкомстату України №377 від 05
листопада 1998 року, цільове призначення
земельних ділянок для сінокосіння та
випасання худоби відповідають шифру
рядка 40, а цільове призначення
земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва відповідає шифру рядка 19
форми цього звіту.

Державним класифікатором цільового
використання землі, затвердженого
Держкомземом України №14-1-7/1205 від 24
квітня 1998 року землі
сільськогосподарського призначення за
цільовим використанням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва визначені під кодом 2.1, а
землі для цільового використання
сінокосіння і випасання худоби, згідно
цього класифікатора, мають код 2.2.

Згідно пунктів 4 та 5 ст. 111 Земельного
кодексу України, обмеження у
використанні земель (крім обмежень,
безпосередньо становлених законом та
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами)
підлягають державній реєстрації в
Державному земельному кадастрі у
порядку, встановленому законом, і є
чинними з моменту державної
реєстрації. Обмеження у використанні
земель, безпосередньо встановлені
законами та прийнятими відповідно до
них нормативно-правовими актами, є
чинними з моменту набрання чинності
нормативно-правовими актами, якими
вони були встановлені. Відомості про
обмеження у використанні земель
зазначаються в проектах землеустрою
щодо відведення земельних ділянок,
технічній документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки, кадастрових планах
земельних ділянок, іншій документації
із землеустрою. Відомості про такі
обмеження вносяться до Державного
земельного кадастру.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
охорону земель», на землях
сільськогосподарського призначення
може бути обмежена діяльність щодо:
вирощування певних
сільськогосподарських культур,
застосування окремих технологій їх
вирощування або проведення окремих
агротехнічних операцій; розорювання
сіножатей, пасовищ; використання
деградованих, малопродуктивних, а
також техногенно забруднених
земельних ділянок; необгрунтованого
інтенсивного використання земель.

5

Згідно з матеріалами, наявними в
справі, під час перевірки Відповідачем
не надано Позивачу ніякої інформації,
що на земельну ділянку, яка передана
Позивачу в оренду, встановлені будь -
які обмеження.

Земельна ділянка надавалась Позивачу в
оренду не для сінокосіння і випасання
худоби (під пасовище), а для ведення
фермерського господарства, як чітко
зазначено в договорі оренди від 19.02.2014
року, і ніяких обмежень по зазначеному
питанню договором оренди не
встановлено.

Конкретні способи використання
орендованої земельної ділянки в межах
її цільового призначення, а також
агротехнологічні властивості
земельної ділянки, ніде не закріплені
(ні в договорі, ні в проекті
землеустрою, ні в нормативній
документації).

Отже, будь-яких спеціальних обмежень
щодо способів використання позивачем
орендованої земельної ділянки не
встановлено.

Таким чином, позивач використовує
орендовану земельну ділянку
відповідно до її цільового призначення
- “сільськогосподарське призначення”.

Відповідач під час складання
матеріалів перевірки не надавав будь-
яких доказів на підтвердження того, що
в результаті використання позивачем
орендованої земельної ділянки,
погіршилась її якість.

Аналізуючи зазначені норми законів,
суд приходить до висновку, що засівання
наданих для ведення фермерського
господарства земельних ділянок
посівами кукурудзи не призводить до
погіршення стану земельної ділянки або
зміни її цільового призначення.
Земельна ділянка при цьому залишається
земельною ділянкою
сільськогосподарського призначення та
такою, що використовується для ведення
фермерського господарства.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч.5 ст.25 Закону України від
22.05.2003 №858-ІV, власники землі та
землекористувачі забезпечують
виконання заходів з охорони земель та
дотримання екологічних обмежень у
використанні земель, передбачених
проектом землеустрою.

Таким чином, норми законів, які на думку
відповідача, було порушено позивачем
при використанні зазначеної вище
земельної ділянки - є бланкетними. До
того ж ні в акті перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
29.08.2014 року , ні в протоколі про
адміністративне правопорушення № 000201
від 29.08.2014 року та постанові про
накладення адміністративного
стягнення від 02.09.2014 року № 000201
відповідач не вказує, які саме заходи з
охорони земель та дотримання яких саме
екологічних обмежень у використанні
земель порушено позивачем при
обробітку земельної ділянки розміром
28,60 га та яким проектом землеустрою
такі обмеження встановлені.

Без з'ясування та зазначення цих
обставин в акті перевірки, не можна
зафіксувати факт порушення позивачем
вказаних норм права і тим більше,
складати протокол без зазначення того,
що саме і всупереч чому було порушено, і
що саме потрібно усунути.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що продаж
або інше відчуження земельної ділянки
також не здійснювалося. Отже,
твердження відповідача про відхилення
чи порушення з боку позивача при
використанні земельної ділянки
розміром 28,60 га, при її обробітку та
засіванням посівами кукурудзи не
підтверджені будь-якими доказами по
справі.

6

На підставі
вищевикладеного, відповідач не довів
правомірність винесення постанови №
000201 від 02 вересня 2014 року, у зв'язку з
чим остання підлягає
скасуванню.

Від
повідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень. Суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Керуючись ст.ст.158, 160, 161, 162,
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного
інспектора Державної інспекції
сільського господарства України в
Черкаській області ОСОБА_2 про
визнання неправомірними та
протиправними дій та скасування
постанови про накладення
адмінстративного стягнення
задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
державного інспектора сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства в Черкаській
області ОСОБА_2 по складанню
результатів перевірки та винесенню
рішення про притягнення до
адміністративної відповідальності гр.
ОСОБА_1.

Визнати протиправною та
скасувати постанову Державного
інспектора Державної інспекції
сільського господарства в Черкаській
області від 02 вересня 2014 №000201 про
притягнення до адміністративної
відповідальності гр. ОСОБА_1.

Постанова оскарженню не
підлягає.

Суддя: