Справа № 2а-9789/10/0470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/40566/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року

у справі № 2а-9789/10/0470

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернулась до суду з позовом до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Новомосковська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області; відповідач)
про скасування рішень № від
25 лютого 2010 року та № від 25
лютого 2010 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
15 березня 2011 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано правомірністю прийняття
контролюючим органом оскаржуваних
актів індивідуальної дії.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3
задоволено. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року скасовано. Позов задоволено.
Скасовано рішення № від 25 лютого
2010 року та № від 25 лютого
2010 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
ставиться питання про скасування
постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
перевірку кафетерію, що належить ФОП
ОСОБА_3, з питань дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт №
0039/04/08/23/НОМЕР_3 від 13 лютого 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 25 лютого 2010 року, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 1 020,00
грн., та рішення № від 25 лютого 2010
року, яким до позивача застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
6 958,40 грн.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_3 пункту 9 статті 3 Закону України
від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) з огляду на
незабезпечення протягом трьох робочих
днів (12 грудня 2009 року, 18
грудня 2009 року, 01 лютого 2010 року)
щоденного друкування на реєстраторі
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків.

Крім того, податковий орган дійшов
висновку про порушення позивачем
пункту 1.2 глави 1, пунктів 2.2, 2.6 глави 2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року № 637, (далі - Положення) у
зв'язку з несвоєчасним обліком
готівкових коштів у загальному розмірі
1 391,68 грн. на підставі названих вище
фіскальних звітних чеків в книзі
обліку розрахункових операцій.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про повну відмову в
задоволенні адміністративного позову
та задовольняючи його, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
відлік тривалості зміни реєстратора
розрахункових операцій починається з
моменту реєстрації першої
розрахункової операції після
виконання попереднього Z-звіту, а не
спочатку робочого дня. Таким чином,
оскільки друкування фіскальних
звітних чеків ФОП ОСОБА_3 після
ввімкнення реєстратора розрахункових
операцій не перевищувало 24 години
(Z-звіт за 12 грудня 2009 року роздруковано
13 грудня 2009 року о 00 год. 12 хв.; Z-звіт за 18
грудня 2009 року - 19 грудня 2009 року
о 00 год. 36 хв.; Z-звіт за 01 лютого 2010 року -
02 лютого 2010 року о 00 год. 25 хв.),
підстави для застосування до неї
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення пункту 9 статті 3 Закону №
265/95-ВР відсутні.

Вказане, на думку Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
також спростовує доводи відповідача
про несвоєчасне оприбуткування
позивачем готівкових коштів.

Проте, із зазначеним висновком
погодитись не можна, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2
Положення уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій
або використанням розрахункової
книжки оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків реєстратора
розрахункових операцій (даних
розрахункової книжки).

Абзацом 3 частини 1 статті 1 Указу
Президента України від 12 червня
1995 року № 436/95 «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» (далі - Указ
№ 436/95) встановлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними
особами-громадянами України,
іноземними громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Згідно з пунктом 9 статті 3 Закону
№ 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг))
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Приписи наведеної норми передбачають
особливості роботи реєстраторів
розрахункових операцій, які мають
забезпечувати друкування фіскальних
звітних чеків за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо
реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 2002 року
№ 199, (далі - Вимоги) зміна - це період
роботи реєстратора від реєстрації
першої розрахункової операції після
виконання Z-звіту до виконання
наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний
звіт з обнуленням інформації в
оперативній пам'яті та занесенням її до
фіскальної пам'яті реєстратора
розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 7 Вимог усі режими
роботи реєстратора розрахункових
операцій повинні блокуватися, зокрема,
у разі перевищення максимальної
тривалості зміни.

У додатку до Вимог зазначено, що
максимальна тривалість зміни не
повинна перевищувати 24 години.

Тлумачення зазначених норм дає
підстави вважати, що оскільки
календарний день (доба) налічує 24
години, тобто день триває з 00 годин 00
хвилин до 24 годин 00 хвилин,
при щоденній роботі реєстратора
розрахункових операцій Z-звіт
необхідно виконувати щодня по
закінченні робочої зміни, але не
пізніше 24 години цього дня.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
аналіз положень пункту 9 статті 3 Закону
№ 265/95-ВР та пункту 2.6 глави 2 Положення
свідчить про те, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або безготівковій формі при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, мають своєчасно та в повній
мірі оприбутковувати всю готівку, що
надходить до кас, та щоденно, тобто
кожного робочого дня по закінченні
зміни, але не пізніше 24 години цього ж
дня, друкувати на реєстраторі
розрахункових операцій фіскальні
звітні чеки та забезпечувати їх
зберігання в книзі обліку
розрахункових операцій. У разі
недотримання суб'єктом господарювання
при здійсненні діяльності пункту 9
статті 3 Закону № 265/95-ВР та пункту 2.6
глави 2 Положення до нього за рішенням
відповідних органів застосовуються
штрафні (фінансові) санкції згідно з
вимогами пункту 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР та абзацу 3 частини 1 статті 1
Указу № 436/95.

В той же час, слід зазначити, що не
виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а тому орган державної
податкової служби може застосувати
лише одну фінансову санкцію у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян незалежно від
кількості випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чека, виявлених під час перевірки
суб'єкта підприємницької діяльності,
який здійснює розрахункові операції за
товари (послуги).

Таким чином, оскаржуване рішення №
від 25 лютого 2010 року в частині
застосування до позивача суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі
680,00 грн. є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230,
232 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року
змінити в частині задоволення позову
про скасування рішення № від 25
лютого 2010 року в частині застосування
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
суми штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 340,00 грн. та рішення № від
25 лютого 2010 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Прийняти в цій частині нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В решті постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Костенко М.І.