Справа № 599/1357/14-а 2-а/599/76/2014
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року

Справа № 876/9610/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області на постанову Зборівського
районного суду Тернопільської області
від 06 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання до
вчинення дій,-

в с т а н о
в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з
позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Зборівському районі
Тернопільської області (далі -
відповідач) про визнання неправомірною
відмову у призначенні пенсії за
вислугою років, зобов'язання
призначити пенсію за вислугою років
відповідно до Закону України «Про
прокуратуру» з 01.08.2014 року.

Постановою Зборівського районного
суду Тернопільської області від 06
жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи та
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що позивачем не надано доказів про
віднесення Львівського інституту
внутрішніх справ при Українській
академії внутрішніх справ, де навчався
позивач з вересня 1996 року по липень 1997
року, до вищого навчального закладу, а
тому відсутня підстава для зарахування
навчання в академії до стажу роботи, що
дає право на пенсію за вислугу років
згідно Закону України «Про
прокуратуру».

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Колегія суддів зазначає, що умови та
порядок пенсійного забезпечення
прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру» від
05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789).

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону № 1789
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу
років незалежно від віку за наявності
на день звернення вислуги років не
менше: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня
2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі
стажу роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури не менше 11 років 6
місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач служив в органах внутрішніх
справ України безперервно 3 роки 9
місяців 14 днів. Під час служби в органах
внутрішніх справ з 01.09.1996 року по 08.07.1997
року навчався у Львівському інституті
внутрішніх справ при Українській
академії внутрішніх справ. З 17.04.1998 року
працював в органах прокуратури, що
стверджується трудовою книжкою серії
НОМЕР_2 (а.с. 8-11). Даний факт не
заперечується відповідачем.

Крім того, відповідно до диплома
спеціаліста від 08.07.1997 року серії
НОМЕР_1 позивач закінчив Львівський
інститут внутрішніх справ при
Українській академії внутрішніх справ
за спеціальністю правоохоронна
діяльність та згідно рішення державної
екзаменаційної комісії від 08.07.1997 року
йому присвоєно кваліфікацію
спеціаліста юрист (а.с. 5).

Рішенням відповідача від 26.08.2014 року №
2177/03 позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії за вислугу років
(а.с. 6).

Згідно з ч.1 ст. 50-1 Закону № 1789 до
вислуги років, що дає право на
пенсію згідно з цією статтею,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних
закладах Генеральної прокуратури
України працівникам, яким присвоєно
класні чини, на виборних посадах у
державних органах, на посадах в
інших організаціях, якщо працівники,
що мають класні чини, були направлені
туди, а потім повернулися в
прокуратуру, строкова військова
служба, половина строку навчання у
вищих юридичних навчальних закладах,
частково оплачувана відпустка жінкам
по догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років.

Апеляційний суд відхиляє заперечення
відповідача про відсутність підстав
для призначення пенсії через те, що
позивачем не надано доказів, що
навчальний заклад, де він навчався не є
вищим навчальним закладом, оскільки ст.
43 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991
№ 1060-XII передбачено, що вищими
навчальними закладами є університет,
академія, інститут, коледж.

Крім того, з відповіді ректора
Львівського державного університету
внутрішніх справ вбачається, що
позивач навчався на денній формі
навчання 3 01.09.1996 року по 08.07.1997 року у
Львівському інституті внутрішніх
справ при Національній академії
внутрішніх справ України і у вказаний
період цей заклад мав статус вищого
юридичного навчального закладу (а.с. 21).

Частиною 13 статті 50-1 Закону № 1789
обчислення (перерахунок) пенсій
провадиться за документами пенсійної
справи та документами, додатково
поданими пенсіонерами, виходячи з
розміру місячного заробітку за
відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Таким чином, позивач має необхідний
стаж роботи, що дає право на пенсію за
вислугу років згідно Закону України
«Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Зборівському районі
Тернопільської області слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,207,254 КАС
України, суд, -

у х в а
л и в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області залишити без задоволення, а
постанову Зборівського районного суду
Тернопільської області від 06 жовтня 2014
року у справі № 599/1357/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула