Справа № 524/9690/14-а
Суддя: Предоляк О. С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/9690/14-а
Провадження №
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

20.11.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області
в складі :головуючого судді Предоляк
О.С.

при секретарі – Коваль Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Кременчука
в справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука,
Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області про стягнення невиплаченої
частини щорічної разової грошової
допомоги за 2014 рік,

В С Т А Н О В
И В:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом. Зазначає що
згідно посвідчення Є№054873 він
користується пільгами учасника
бойових дій.У відповідності до ч.5 ст. 12
ЗУ “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”,
щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п’яти мінімальних
пенсій за віком.Статтею 19 ЗУ “Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії”
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком визначається виключно
законами України.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 ЗУ “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Частиною 3 ст.4 ЗУ “Про прожитковий
мінімум” встановлено, що прожитковий
мінімум щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік. Відповідним законом
мінімальна пенсія за віком станом на
01.01.2014 року встановлена у розмірі – 949
грн.

До сплати у 2014 році йому підлягало: 6643
грн.

Позивач є інвалідом війни 3 групи та має
право на отримання щорічної разової
грошової допомогу до 5 травня згідно ч.5
ст.13 Закону України "Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту",виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". .

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи позивачу у 2014 році разову
грошову допомогу до 5 травня
виплачено у розмірі 2020 грн.

Виплата позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня за 2014 рік
проведена у розмірі, визначеному
постановою КМУ від 16.04.2014 р. №102 "Деякі
питання виплати у 2014 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
і "Про жертви нацистських
переслідувань".

Позивач, не погоджуючись із вказаними
діями відповідачів, звернувся до суду з
даним позовом.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" була
змінена вище зазначена стаття Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", а
саме зазначено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом України про
Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими,
що не відповідають Конституції
України положення п. 20 розділу ІІ
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
стосовно виплати щорічної разової
допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У 2014 році зміни до ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" не вносилося.

Таким чином, відповідач у 2014 році
повинен був застосовувати
законодавство, яке діяло на час
проведення відповідних щорічних
виплати грошової допомоги до 5
травня, а саме, ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від
09.07.2007 року, а саме щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам
I групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних
пенсій за віком; III групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Право на встановлення у 2014 році розміру
разової грошової допомоги до 5 травня
надано Кабінету Міністрів України
законодавцем не було. А тому при
виплаті позивачу даної допомоги,
відповідач повинен був керуватися
положеннями Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Посилання відповідачів, як на
правомірність своїх дій, щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу відповідно до постанови КМУ
від 16.04.2014 р. № 102 "Деякі питання виплати
у 2014 році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань" суд
вважає безпідставними, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції
України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, аст. 75 Конституції
України встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада.Конституція
не надавала права парламенту
делегувати свої повноваження іншим
державним органам, а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Відповідно до частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
зазначено, що судам необхідно
виходити з того, що нормативно-правові
акти будь-якого державного чи іншого
органу (акти Президента України,
постанови Верховної Ради України,
постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, нормативно-правові
акти Верховної Ради Автономної
Республіки Крим чи рішення Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
акти органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами при здійсненні
позивачу нарахування або перерахунку
пенсії застосуванню підлягають
положення Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", а не постанови
КМУ, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного
судочинства є те, що обов'язок (тягар)
доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати докази, що свідчать
про правомірність його дій, законність
прийнятих рішень.

Відповідачі, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не довели законність та
обґрунтованість власних дій, що є
предметом оскарження.

Натомість позивач, на виконання вимог
ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини,
на яких ґрунтуються його позовні
вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Таким чином, відповідачі, провівши
виплату щорічної допомоги до 5 травня у
2014 році в розмірі визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
діяли всупереч вимогам чинного
законодавства.

Разом з тим, саме до завдань управлінь
праці та соціального захисту населення
відносяться функції щодо здійснення
нарахування соціальних виплат в
розмірах, передбачених діючим
законодавством, та в межах кошторису на
видатки.

З системного аналізу положень ч.1 ст.2
та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції
з приписами ст. 6 Конституції України,
якою закріплений принцип розподілу
державної влади, слідує, що суд не може
перебирати на себе функцій суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій і
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Таким чином, оскільки функції
призначення, перерахунку та виплати
соціальних виплат є виключною
компетенцією органів праці та
соціального захисту населення, за
відсутності спору про неправильність
визначення розміру щорічної допомоги,
у зв'язку з наявністю помилок в
розрахованих відповідачем сумах
унаслідок ненавмисного перекручення
інформації в результаті арифметичних
або логічних помилок в цих розрахунках,
суд не має повноважень привласнювати
такі функції.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд
вважає, що для захисту порушених прав
позивача необхідно прийняти рішення
щодо зобов'язання ОСОБА_2 праці та
соціального захисту населення
здійснити перерахунок та виплату
позивачу щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2014 рік в розмірі
7 мінімальних пенсій відповідно до ч. 5
ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно Типового положення про центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, затвердженого наказом
Мінцпраці № 147 від 25.04.2006р. обов'язок
щодо здійснення контролю за
правильністю призначення, перерахунку,
нарахуванню та виплаті всіх видів
соціальної допомоги покладено на центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що
обов'язок щодо здійснення контролю за
правильністю призначення, перерахунку,
нарахуванню та виплаті всіх видів
соціальної допомоги, зокрема
щорічної разової грошової допомогу до 5
травня згідно ч.5 ст.13 Закону України
"Про статус ветеранів війни та гарантії
їх соціального захисту", покладено на
центр по нарахуванню і виплаті
допомоги Полтавської області

З огляду на вищезазначене, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню, але частково.

Щодо вимог позивача про
зобов'язання відповідачів ОСОБА_2
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука, Центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області подати до суду звіт про
виконання судового рішення протягом 1
місяця з дня набрання постановою
законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. Вказаній
нормі кореспондуються положення абз. 7
п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС
України, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий
контроль за виконанням рішення
суб'єктом владних
повноважень-відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу. У
разі звернення позивача із заявою про
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення після
прийняття постанови у справі суд
ухвалою відмовляє у задоволенні такої
заяви, оскільки, згідно з ч. 4ст. 257 КАС
України в подальшому, примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Зобов'язання суб'єкта
владних повноважень не на користь
якого ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання постанови, є правовим
наслідком судового рішення і саме в
резолютивній його частині має бути
визначено обов'язок подати звіт,
оскільки встановити судовий контроль
за невиконанням рішення суб'єктом
владних повноважень - відповідачем у
справі суд першої чи апеляційної
інстанції може лише під час прийняття
постанови у справі. Разом з цим, слід
зазначити, що вказаною статтею Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено право, а не обов'язок суду,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, зобов'язати
суб'єкта владних повноважень, проти
якого ухвалено судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Щодо вимог позивача про
звернення до негайного виконання
постанови суду, суд звертає увагу
позивача, що відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС
України суд, який прийняв постанову,
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи може
ухвалою в порядку письмового
провадження або зазначаючи про це в
постанові звернути до негайного
виконання постанову, зокрема, у разі
стягнення всієї суми боргу при
присудженні платежів, визначених
пунктами 1 і 2 частини першої цієї
статті. Між тим, вказаною нормою
передбачено право суду на звернення до
негайного виконання постанов у разі
стягнення всієї суми боргу при
присудженні платежів, визначених
пунктами 1 і 2 частини першої статті 256
КАС України, а не його обов'язок.

Суд, не знаходить підстав для звернення
до негайного виконання постанови суду

Керуючись ст.ст. 6,9,14,69,70,94,158-165,167 КАС
України, суд – ,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука
Полтавської області та Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2014 рік в іншому розмірі, ніж
визначено ч. 5 ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука
Полтавської області та Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області здійснити
перерахунок ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік
в розмірі 7 мінімальних пенсій
відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»,виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Зобов'язати Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області здійснити ОСОБА_1
виплату недоплаченої суми щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік в розмірі 7 мінімальних пенсій
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
сплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Харківського
Апеляційного Адміністративного суду
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення., а особою, яка не брала
участь у справі, з моменту отримання
копії постанови.

Суддя: