Справа № 2а-2661/10/0370
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 листопада 2014 року
Справа № 2а-2661/10/0370

Волинський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання
Шепталовій А.П.,

за участю представників відповідачів
Петрунів Т.С., Мельника С.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_3
про повернення судового збору та
витрат на проведення
судово-економічної експертизи в
адміністративній справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася в суд з заявою про
повернення судового збору та витрат на
проведення судово-економічної
експертизи в адміністративній справі
за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість.

Дана заява мотивована тим, що на
розгляді у Львівському апеляційному
адміністративному суді перебувала
справа за апеляційною скаргою Луцької
ОДПІ у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.05.2014 року постанова суду першої
інстанції у справі №2а-2661/10/0370 залишена
без змін. У зв'язку з чим, просить суд
стягнути з Державного бюджету України
на її користь суми судового збору,
сплаченого при поданні позовної заяви,
та витрат на проведення
судово-економічної експертизи.

Позивач в судове засіданні не
з'явилася, проте подала до суду заяву за
вх. №14864/14 від 18.11.2014 року про розгляд
справи у її відсутності.

Представник відповідача - Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції в судовому засіданні
заперечив щодо задоволення заяви
позивача про стягнення судових витрат
та пояснив, що згідно ст.92 Кодексу
адміністративного судочинства України
витрати пов'язані з проведенням
судової експертизи несе сторона, яка
заявила клопотання. А тому, просить
відмовити у задоволенні заяви фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
з Державного бюджету України на її
користь сум судових витрат.

В судовому засіданні представник
відповідача - Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області проти задоволення
заяви позивача про стягнення судових
витрат заперечила. В письмових
поясненнях вказала, що Законом України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
не передбачено видатки Державного
бюджету на виконання судових рішень
щодо повернення витрат по проведенню
судової експертизи.

Зазначила, що відповідно до п.2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27.04.2006 року №590 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави"
витрати на проведення судової
експертизи компенсуються за рахунок
держави Державною судовою
адміністрацією у їх фактичному
розмірі, але не більше від граничного
розмірів компенсації таких витрат.

Заслухавши пояснення представників
відповідачів, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку про
часткове задоволення заяви про
повернення судового збору та витрат на
проведення судово-економічної
експертизи, виходячи з наступного.

Частинами 1, 3 статті 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначено, що судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать, зокрема,
витрати пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз.

Згідно з ч.1 ст.92 КАС України витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз, несе
сторона, яка заявила клопотання про
виклик свідків, залучення спеціаліста,
перекладача та проведення судової
експертизи.

Судом встановлено, що позивачем при
поданні до Волинського окружного
адміністративного суду позовної заяви
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, було сплачено судовий
збір в розмірі 1 243, 40 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №515 від 28.09.2010 року на суму 1
240 грн. та №516 від 28.09.2010 року на суму 3, 40
грн.

Також, згідно платіжного доручення №680
від 24.12.2010 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 було
сплачено 6 460 грн. вартість проведення
судово-економічної експертизи
Волинським відділенням Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції №/0 від 9
вересня 2010 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.05.2014 року
апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишено без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року по справі №2а-2661/10/0370 - без змін.

У зв'язку з чим, 11 листопада 2014 року
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася в суд з заявою про
повернення судового збору та витрат на
проведення судово-економічної
експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

При цьому, ч.3 ст.94 КАС України
визначено, що якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулася в суд з позовом, у
якому просила суд визнати нечинними
податкові повідомлення-рішення від
09.09.2010 року №/0, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 71
373 грн., в тому числі за основним
платежем - 47 582 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 23 791 грн. та від
09.09.2010 року №/0, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в розмірі 123 989 грн., в тому
числі за листопад 2007 року - 33 423 грн., за
грудень 2007 року - 51 385 грн.; за січень 2008
року - 39 181 грн.

Враховуючи те, що постановою
Волинського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011 року,
залишеною без змін згідно ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.05.2014 року,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції №/0 від 09
вересня 2010 року, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 71
373 грн., що у відсотковому
співвідношенні становить 36, 5 % від
загального розміру позовних вимог, а
тому стягненню з Державного бюджету
України на користь позивача підлягають
документально підтвердженні судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 453, 84 грн. (1 243, 40 грн. Ч 36, 5 % / 100 % =
453, 84 грн.)

Крім того, стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача
підлягають документально
підтвердженні судові витрати на
проведення судово-економічної
експертизи в розмірі 2 357, 90 грн. (6 460 грн.
Ч 36, 5 % / 100 % = 2 357, 90 грн.)

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача про те, що
витрати на проведення судової
експертизи компенсуються за рахунок
держави Державною судовою
адміністрацією, оскільки Постановою
Кабінету Міністрів України №590 від
27.04.2006 року "Про граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави",
відповідно до статтей 85-88 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтей 91-95 Кодексу адміністративного
судочинства України, затверджено
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ.

Пунктом 2 даної Постанови Кабінет
Міністрів України постановив, що коли
виклик свідків, призначення
експертизи, залучення перекладачів,
спеціалістів у адміністративній
справі здійснюється з ініціативи суду
або у разі звільнення від сплати
судових витрат чи зменшення їх розміру,
такі витрати компенсуються за рахунок
держави Державною судовою
адміністрацією у їх фактичному
розмірі, але не більше від граничних
розмірів компенсації таких витрат.

Таким чином, з аналізу вищевказаної
норми вбачається, що витрати, пов'язані
з призначенням експертизи, в будь-якому
випадку компенсуються за рахунок
держави.

При цьому, Державною судовою
адміністрацією компенсуються лише у
разі, якщо така експертиза
призначається з ініціативи суду або у
разі звільнення від сплати судових
витрат чи зменшення їх розміру.

В той час, як вбачається зі змісту
ухвали Волинського окружного
адміністративного суду від 09.11.2010 року
про зупинення провадження у справі, в
даній адміністративній справі
судово-економічна експертиза
призначалася за клопотанням
представника позивача, а не з
ініціативи суду.

Крім того, позивач від сплати судових
витрат не звільнявся та розмір витрат
на проведення судово-економічної
експертизи судом не зменшувався.

А тому, у суду відсутні підстави
вважати, що витрати на проведення
судово-економічної експертизи повинні
компенсуватися за рахунок держави
Державною судовою адміністрацією.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заява фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про повернення судового збору
та витрат на проведення
судово-економічної експертизи
підлягає до часткового задоволення,
шляхом стягнення з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 документально
підтверджених витрат по сплаті
судового збору в розмірі 453 гривні 84
копійки та витрат на проведення
судово-економічної експертизи в
розмірі 2 357 гривень 90 копійок.

Керуючись статтям 87, 92, 94, 98, ч.7 ст.160 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про повернення судового
збору та витрат на проведення
судово-економічної експертизи
задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) документально підтвердженні
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 453 (чотириста п'ятдесят три)
гривні 84 копійки та витрати на
проведення судово-економічної
експертизи в розмірі 2 357 (дві тисячі
триста п'ятдесят сім) гривень 90 копійок.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали, повний текст
якої буде виготовлений 23 листопада 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ю.Ю. Сорока