Справа № 804/18779/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 листопада 2014 р. справа № 804/18779/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Прудник С.В.,
перевіривши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Комунального закладу
"Дніпропетроська клінічна
психіатрична лікарня"
Дніпропетровської обласної ради, третя
особа - Головне управління державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення мінімального прожиткового
мінімуму, -

ВСТАНОВИВ :

13 листопада 2014 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду засобами
поштового зв'язку надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до Комунального закладу
"Дніпропетроська клінічна
психіатрична лікарня"
Дніпропетровської обласної ради, третя
особа - Головне управління державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області, в якій
позивач просить суд:

- зобов'язати адміністрацію, головного
лікаря Комунального закладу
"Дніпропетроська клінічна
психіатрична лікарня"
Дніпропетровської обласної ради
віддати оригінал трудової книжки,
наказ про звільнення ОСОБА_1;

- стягнути з Комунального закладу
"Дніпропетроська клінічна
психіатрична лікарня"
Дніпропетровської обласної ради суму
кожного місяця починаючи з грудня 2013
року в розмірі мінімального
прожиткового мінімуму 1249,00 грн. на
користь ОСОБА_1, до моменту отримання
оригіналу його трудової книжки та
наказу особисто.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи відповідає
позовна заява вимогам, встановленим
статтею 106 цього Кодексу, та чи належить
позовну заяву розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Перевіривши матеріали позовної заяви,
суд доходить висновку, що вона подана
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з порушенням
предметної підсудності, тому підлягає
поверненню позивачу відповідно до п. 6
ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного
судочинства України, виходячи з
наступних підстав.

Так, згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що позивач перебував у
трудових правовідносинах з
Комунальним закладом "Дніпропетроська
клінічна психіатрична лікарня"
Дніпропетровської обласної ради,
працюючи лікарем - дерматовенерологом.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, публічна служба - діяльність
на державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Отже, судом встановлено, що позивач не
перебував з відповідачем у
правовідносинах, що впливають з
приводу прийняття на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін в яких є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська,
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ щодо їх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що місцевим загальним
судам як адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
крім тих, які підсудні окружним
адміністративним судам.

Судом встановлено, що з даними
позовними вимогами позивач
звертається до Комунального закладу
"Дніпропетроська клінічна
психіатрична лікарня"
Дніпропетровської обласної ради, яке є
комунальним підприємством (закладом)
Дніпропетровської міської ради та
закладом охорони зоров'я
Дніпропетровської області, тобто,
органу місцевого самоврядування.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що місцевим загальним судам
як адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 р. «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», якщо орган державної влади
та/або орган місцевого самоврядування
(суб'єкт владних повноважень) бере
участь у справі не на виконання своїх
владних повноважень, а з інших правових
підстав; не здійснює владних
управлінських функцій щодо іншого
учасника спору, то залежно від змісту
вимог і суб'єктного складу сторін
справа підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства відповідно до
вимог статті 15 ЦПК.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та
статті 2 КАС, не є публічно-правовим і
розглядається у порядку цивільного
судочинства спір між органом державної
влади та/або органом місцевого
самоврядування (суб'єктом владних
повноважень) як суб'єктом публічного
права та суб'єктом приватного права -
фізичною особою, в якому управлінські
дії суб'єкта владних повноважень
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав фізичної
особи. У такому випадку це спір про
право цивільне, незважаючи на те, що у
спорі бере участь суб'єкт публічного
права, а спірні правовідносини
врегульовано нормами цивільного та
адміністративного права.

Разом з тим, згідно ст. 221 Кодексу
законів про працю України, трудові
спори розглядаються комісіями по
трудових спорах, а також, районними,
районними у місті, міськими чи
міськрайонними судами. Такий порядок
розгляду трудових спорів, що виникають
між працівником і власником або
уповноваженим ним органом,
застосовується незалежно від форми
трудового договору.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України чітко
встановлено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи
за предметною підсудністю місцевим
загальним судом, суд також виходив з
того, що відповідно до п. 6 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 2 від 06.03.2008 р. "Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ", у разі відкриття провадження в
адміністративній справі без
дотримання правил предметної
підсудності, суд повинен передати
справу на розгляд суду, якому вона
підсудна, незалежно від того, на якій
стадії розгляду справи виявлено
порушення правил цієї підсудності,
оскільки суд, який відкрив провадження
у справі, не є компетентним у її
розгляді. Порушення правил предметної
підсудності є підставою для скасування
рішень судів нижчих інстанцій з
направленням справи на новий розгляд
до належного суду.

Враховуючи положення вищенаведених
норм права, з урахуванням роз'яснень
Вищого спеціалізованого суду України
та Вищого адміністративного суду
України, суд робить висновок, що така
позовна заява подана з порушенням
правил предметної підсудності,
встановлених ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та враховуючи, що предметом
спору у справі є зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення мінімального
прожиткового мінімуму, має бути подана
до місцевого загального суду з
дотриманням правил територіальної
підсудності, в порядку, визначеному
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позовна заява повертається
позивачеві, якщо справа не підсудна
цьому адміністративному суду.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 не може бути
розглянута Дніпропетровським окружним
адміністративним судом, і підлягає
поверненню позивачу.

У зв'язку з прийняттям такого
процесуального рішення, оцінка
відповідності, строку звернення, форми
та змісту поданої позовної заяви,
відповідно до вимог чинного
законодавства - не надається.

Вирішуючи питання про судові витрати,
суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" від 08 липня 2011 року
№ 3674-VI (зі змінами та
доповненнями), сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі повернення заяви або скарги.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, позивачем - ОСОБА_1, при зверненні
до суду понесені судові витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору за
подання адміністративного позову до
суду в розмірі 69,00 грн., що
документально підтверджується
квитанцією № 3 від 26.12.2013 р.

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 69,00 грн. підлягає поверненню
позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 17, 18, 19, п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального
закладу "Дніпропетроська клінічна
психіатрична лікарня"
Дніпропетровської обласної ради, третя
особа - Головне управління державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення мінімального прожиткового
мінімуму - повернути позивачу.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_1, індекс 49044, АДРЕСА_1) судові
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору у розмірі 69,00 грн. (шістьдесят
дев'ять гривень 00 копійок).

Роз'яснити позивачу право на звернення
із зазначеною позовною заявою до
місцевого загального суду, за місцем
проживання (перебування, знаходження)
позивача, або за місцем знаходження
відповідача, в порядку, передбаченому
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Копію ухвали про повернення позовної
заяви невідкладно направити особі, яка
її подала, разом із позовною заявою й
усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.
6 ст. 108 Кодексу адміністративного
судочинства України, повернення
позовної заяви не позбавляє права
повторного звернення до
адміністративного суду в порядку,
встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
С. В. Прудник