Справа № 802/4418/13-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4418/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

19 листопада 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А.,
суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області
в особі Реєстраційної служби,
Державного реєстратора Юрій Наталії
Олексіївни про визнання протиправним
та скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області в особі
Реєстраційної служби, державного
реєстратора Юрій Наталії Олексіївни
про визнання протиправним та
скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем за заявою Вінницької
міської ради внесено запис до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, яким припинено право
власності ОСОБА_2 на нежитлове
приміщення магазину з баром -
кафетерієм. На думку позивача, такі дії
відповідача є протиправними, а
реєстрація припинення права власності
підлягає скасуванню.

Вінницький окружний адміністративний
суд постановою від 26 серпня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовив повністю.

Не погодившись з ухваленим судом
першої інстанції рішенням позивач
оскаржила його до суду апеляційної
інстанції. В своїй апеляційній скарзі
позивач посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
порушує питання про скасування
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 26.08.2014 та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог.
Аргументуючи доводи апеляційної
скарги позивач вказує на те, що спірне
рішення відповідачів прийняте з
порушенням встановленого порядку
державної реєстрації, що встановлено
судом першої інстанції, є
неправомірним, а відтак і наслідком
його неправомірності має бути
скасування. Позивач акцентує на тому,
що ОСОБА_4, як представник Вінницької
міської ради, і сама Вінницька міська
рада не є ні власником, ні
правонабувачем, ні стороною правочину
стосовно відповідного нерухомого
майна про відношенні якого вчинено
спірну реєстраційну дію.

Відповідачі не скористались правом
регламентованим положеннями статті 191
КАС України щодо надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу.

У судове засідання сторони та їх
представники не прибули, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів суду апеляційної
інстанції у відповідності до частини 4
статті 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно з приписами статті 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Як встановлено із матеріалів справи
судом першої інстанції та знайшло своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи, рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області
№232/5502/2012 від 20.12.2012 визнано за ОСОБА_2
право власності на реконструйоване
нежитлове приміщення магазину з
баром-кафетерієм, що знаходиться у
АДРЕСА_1.

В державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно внесено запис 18766 про
реєстрацію права власності даного
нерухомого майна. Як реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна
зазначено: , як підставу внесення
запису зазначено рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
індексний номер 60904 від 17.01.2013, а як
підставу виникнення права власності
вказано рішення Вінницького міського
суду Вінницької області №232/5502/2012 від
20.12.2012 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 29.04.2013 та
19.06.2013 укладено договори купівлі
продажу і таким чином відбулось
відчуження об'єкту нерухомого майна
ОСОБА_5 В свою чергу, ОСОБА_5 10.07.2013
відчужила об'єкт нерухомого майна
ОСОБА_6 В зв'язку із відчуженням об'єкту
нерухомого майна, що знаходиться у
АДРЕСА_1, в державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності внесено реєстраційні
записи за ОСОБА_5 та в подальшому за
ОСОБА_6 відповідно.

02.09.2013 рішенням державного реєстратора
прав на нерухоме майно Юрій Н.О. за
номером 5505083 внесено запис про
скасування державної реєстрації
нерухомого майна з реєстраційним
номером . Зазначене рішення
реєстратором прийнято на підставі
заяви представника Вінницької міської
ради ОСОБА_4 та рішення апеляційного
суду Вінницької області №232/5502/12 від 19
березня 2013 року, яким скасовано рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області №232/5502/12 від 20 грудня 2012 року.

Незгода позивача з таким рішенням
слугувала зверненню з цим позовом до
суду.

Ухвалюючи оскаржене рішення суд першої
інстанції виходив з того, що у позивача
ОСОБА_2 не встановлено порушених прав,
інтересів, які б підлягали судовому
захисту, оскільки станом на 02 вересня
2013 року (дата вчинення оскаржених дій
та прийняття рішення) в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
внесено ряд записів про реєстрацію
права власності на об'єкт нерухомого
майна (реєстраційний номер ) за
іншими особами. Разом з тим, суд дійшов
висновку, що приймаючи 02 вересня 2013
року рішення №5505083 та скасовуючи
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно з реєстраційним номером
, державний реєстратор прав на
нерухоме майно Юрій Н.О. діяла в
порушення вимог частини 2 статті 26
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", пункту 41
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011, № 1141 "Про затвердження
Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно",
оскільки реєстрації права власності
об'єкту нерухомого майна за ОСОБА_2
передувало рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 60904 від 17.01.2013 року, яке
в судовому порядку не скасовано. За
таких обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку, що у відповідачів були
відсутні законні підстави для
прийняття оскаржуваного рішення про
скасування державної реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується із огляду на таке.

Згідно з приписами частини 1 статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким чином, адміністративне
судочинство спрямоване на захист саме
порушених прав осіб у сфері
публічно-правових відносин, тобто для
задоволення позову адміністративний
суд повинен встановити, що в зв'язку з
прийняттям рішення суб'єктом владних
повноважень порушуються права
позивача.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації врегульовано
нормами Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", який спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2
зазначеного Закону державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації (пункт 1 частини 1 статті 8
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" у разі скасування на підставі
рішення суду рішення про державну
реєстрацію прав до Державного реєстру
прав вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 41 Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011,
№ 1141 "Про затвердження Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" державний реєстратор
вносить записи до Державного реєстру
прав про скасування державної
реєстрації прав у разі скасування на
підставі рішення суду рішення
державного реєстратора про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В порушення вказаних приписів, а також
враховуючи факт відчуження ОСОБА_2
об'єкту нерухомого майна
(реєстраційний номер ) та
реєстрацію його права власності за
іншими особами, позивач не довів, що
рішенням №5505083 про скасування
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно з реєстраційним
номером , порушуються його права
та законні інтереси.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статтей 198,
200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів суду апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 26
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сапальова Т.В.