Справа № 811/3188/13-а
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2014 рокусправа № 811/3188/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого
судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів:
Юхименка О.В. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Надточій В.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013р. у
справі №811/3188/13-аза позовом:Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Валентина-Сервіс» до:
про:Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області часткове
скасування податкового
повідомлення-рішення ВСТАНОВИВ:

08.10.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Валентина-Сервіс»
(далі-ТОВ «Валентина-Сервіс»)
звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби (далі -
Кіровоградська ОДПІ) про часткове
скасування податкового
повідомлення-рішення / а.с. 3-8 том 1/.

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013р. за
вищезазначеним адміністративним
позовом відкрито провадження в
адміністративній справі №811/3188/13-а та
справу призначено до судового розгляду
/ а.с. 1 том 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві
на те, що в результаті проведеної
відповідачем планової виїзної
перевірки ТОВ «Валентина-Сервіс» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з
01.04.2011р. по 31.12.2012р. було складено акт
№60/11-23-06/32095821 від 17.09.2013р., у якому було
відображено виявлені у ході перевірки
порушення, та на підставі цього акту за
результатами перевірки відповідачем
01.10.2013р. було прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
позивача з податку на додану вартість
(далі - ПДВ) на 114603 грн., у тому числі
основний платіж 93012 грн., штрафні
(фінансові) санкцій - 21591 грн., позивач
вважає що це рішення в частині
нарахування основного платежу у
розмірі 38381 грн. та в частині
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 21590 грн. є
необґрунтованим та безпідставним, з
огляду на те, що податковим органом
безпідставно зроблено висновок про
нереальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«Логістичний Центр «Укравтовантаж»
протягом перевіряємого періоду на
загальну суму 20845,20 грн., у тому числі
ПДВ - 3474,20 грн., ці взаємовідносини
визнано податковим органом нікчемними
по ланцюгу до вигодонабувача, що на
думку податкового органу свідчить про
безпідставність віднесення позивачем
ПДВ по цим операціям до складу
податкового кредиту, але контрагент
позивача - ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж», на момент укладення
господарських договорів з позивачем та
виконання сторонами за цими договорами
своїх зобов'язань був зареєстрований
як юридична особа та платник податку на
додану вартість, придбані позивачем
товари у цього контрагента були
використані у подальшому у власній
господарській діяльності, у позивача
наявні усі первинні документи, які
підтверджують факт виконання
позивачем та його контрагентом своїх
зобов'язань та подальше використання
отриманого товару позивачем у власній
господарській діяльності, що свідчить
про те, що ці угоди були укладені
свідомо з метою настання певних
наслідків, і саме на підставі цих
належних первинних документів у
відповідних звітних періодах
позивачем формувалась податкова
звітність та було визначено розмір
валових витрат підприємства та
сформовано податковий кредит; також у
ході перевірки податковим органом
зроблено висновок про те, що позивачем
завищено податковий кредит в сумі 34901
грн. в результаті віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ по
придбаним позивачем запчастинам та
матеріалам, які не пов'язані з
господарською діяльністю позивача,
оскільки використані ним при наданні
послуг з ремонту та сервісного
обслуговування автомобілів марки
«Mitsubishi», але позивач вважає, такі
висновки податкового органу
надуманими та безпідставними, оскільки
позивач протягом перевіряємого
періоду здійснював діяльність з
роздрібної торгівлі, ремонту та
сервісного обслуговування
автомобілями та запасними частинами
марки «ВАЗ», що підтверджується
належними первинними документами , які
були надані позивачем під час
проведення перевірки, тому позивач
вважає, що він мав право на віднесення
суми ПДВ у розмірі 34901 грн. до складу
податкового кредиту у відповідних
періодах, а податковий орган
безпідставно збільшив податкові
зобов'язання позивача на суму 38381 грн.
та в порушення вимог чинного
податкового законодавства нарахував
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
21590 грн., у зв'язку з чим просив суд
частково скасувати податкове
повідомлення - рішення Кіровоградської
ОДПІ № від 01.10.2013р. зокрема в
частині нарахування осново платежу у
розмірі 38381 грн. та в частині
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 21590 грн..

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
26.11.2013р. у справі №811/3188/13-а
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської ОДПІ № від
01.10.2013р. в частині нарахованого ТОВ
«Валентина-Сервіс» податкового
зобов'язання в розмірі 38381 грн. та в
частині нарахованих штрафних санкцій в
розмірі 21590 грн. (суддя Кравчук О.В.) / а.с.
50-52 том 4/.

Відповідач, не погодившись з
постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
26.11.2013р. у даній справі, подав
апеляційну скаргу / а.с. 56-58 том 4/, у якій
посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи не було з'ясовано усі обставини
справи, які мають значення для її
вирішення та зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, що призвело до постановлення
ним рішення у справі з порушенням норм
чинного матеріального та
процесуального права, тому просив суд
скасувати постанову суду першої
інстанції від 26.11.2013р. та постановити у
справі нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні заявлених ним
позовних вимог у повному обсязі.

Позивач, у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу / а.с. 68-70 том 4/,
заперечував проти доводів апеляційної
скарги відповідача та посилаючись на
те, що судом першої інстанції було
постановлено у даній справі
обґрунтоване рішення без порушень норм
чинного законодавства, просив
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції від 26.11.2013р. у
даній справі залишити без змін.

Представники позивача та відповідача у
судове засідання не з'явились. Позивач
та відповідач про день, годину та місце
розгляду даної справи апеляційним
судом повідомлені належним чином /а.с.
78,79 том 4/, надали суду письмові
клопотання про розгляд справи у
відсутність свого представника / а.с.
73,80 том 4/. За таких обставин колегія
суддів вважає можливим розглянути дану
справу у відсутність представників
осіб, які беруть участь у розгляді
даної адміністративної справи, за
наявними в матеріалах справи доказами.

Перевіривши у судовому засіданні
доводи апеляційної скарги, матеріали
даної адміністративної справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

ТОВ «Валентина-Сервіс», , зареєстровано як юридична особа
виконавчим комітетом Кіровоградської
міської ради, та як платник податків, у
тому числі ПДВ, підприємство перебуває
на податковому обліку в
Кіровоградській ОДПІ основними видами
діяльності підприємства є торгівля
автомобілями та легковими
автотранспортними засобами, технічне
обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів, оптова
торгівля деталями та приладдям для
транспортних засобів, роздрібна
торгівля деталями та приладдям для
транспортних засобів.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом
встановлено, що відповідачем у період з
20.08.2013р. по 10.09.2013р. було проведено
планову виїзну перевірку ТОВ
«Валентина-Сервіс» з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.04.2011р. по
31.12.2012р., за результатами якої було
складено акт №60/11-23-06/32095821 від 17.09.2013р..
(далі - акт перевірки).

Як вбачається з наданої суду
ксерокопії акту перевірки / а.с. 9-42 том
1/ податковим органом за результатами
перевірки, серед іншого, було зроблено
висновок про порушення позивачем вимог
п.п. 198.1, п.п. 198.2, п.п. 198.3, п.п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження ПДВ протягом
перевіряємого періоду на загальну суму
93012 грн.

За результатами перевірки на підставі
акту акт №60/11-23-06/32095821 від 17.09.2013р.. ,
податковим органом, відповідачем у
даній адміністративній справі, 01.10.2013р.
було прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
позивача з ПДВ на загальну суму 114603
грн., у тому числі основний платіж
(збільшення)- 93012 грн., штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) - 21591 грн. /
а.с. 67 том 1/.

З адміністративного позову вбачається,
що позивач вважає вищезазначене
рішення необґрунтованим та
безпідставним в частині нарахування
основного платежу у розмірі 38381 грн. та
в частині нарахування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 21590 грн.,
з огляду на те, що податковим органом за
результаті перевірки зроблено
необґрунтовані висновки про
нереальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«Логістичний Центр «Укравтовантаж» на
загальну суму 20845,20 грн. у тому числі ПДВ
-3474,2 грн., та про завищення податкового
кредиту на загальну суму 34901 грн.
внаслідок віднесення до його складу
сум ПДВ по придбаним запасним частинам
та матеріалам, які використані
підприємством при наданні послуг з
ремонту та сервісного обслуговування
автомобілів марки «Mitsubishi», що не
пов'язано із господарською діяльністю
підприємства, що було відображено в
акті перевірки / а.с. 24-30 том 1/.

Під час розгляду даної
адміністративної справи, як судом
першої інстанції так і апеляційним
судом встановлено, що позивачем у
справі протягом перевіряємого періоду
в межах укладеного між ним та ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж»
договору було придбано у останнього
автомобільні запчастини, на момент
укладання договору та на момент
виконання позивачем та ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж»
своїх зобов'язань за договором,
контрагент позивача, був у
встановлений чинним законодавством
спосіб зареєстрований у якості
юридичної особи та зареєстрований
платником ПДВ, сторонами за договором
свої зобов'язання виконано у повному
обсязі - ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» поставив позивачу
визначений умовами договору товар , а
позивач сплатив вартість цього товару,
прийняв товар та у подальшому
використав його у власній
господарській, при цьому позивачем під
час проведення перевірки було надано
податковому органу усі первинні
документи за цими правочинами, які
характерні для такого роду
господарських взаємовідносин та
обов'язковість ведення яких
передбачена нормами законодавства
України, та які свідчать про фактичне
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цими договорами, та подальше
використання отриманих позивачем за
цими договорами товарів та послуг у
власній господарській діяльності, і
які, у розумінні ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність», є підставою для здійснення
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності, і на підставі яких у
відповідні звітні періоди позивачем
формувались валові витрати
підприємства та визначались податкові
зобов'язання та податковий кредит.

Аналіз норм чинного на момент
виникнення спірних правовідносин
податкового законодавства, дає
можливість зазначити, що жодним
нормативно-правових актом України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язання іншої
юридичної особи, яка є його
контрагентом у тих чи інших
господарських зобов'язаннях, при цьому
це стосується і податкових зобов'язань,
оскільки відповідно до ст. 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, тому при
придбанні товару покупець зобов'язаний
сплатити вартість товару продавцю, до
складу якої входить податок на додану
вартість, а продавець зобов'язаний
внести цю суму податку на додану
вартість до бюджету у відповідному
звітному періоду, і у разі невиконання
продавцем товару цього обов'язку саме
на нього за це покладається
відповідальність, і на продавця товару,
який є платником податку, нормами
чинного законодавства не покладено
обов'язку здійснення контролю за
дотриманням усіма постачальниками у
ланцюгу постачання вимог
законодавства щодо здійснення ними
господарської діяльності та сплати
податків та зборів (обов'язкових
платежів) у даному випадку , що
свідчить про те, що несплата продавцем
товару податку до додану вартість до
бюджету в разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем товару і не може бути
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товару) на
відшкодування податку на додану
вартість, у разі якщо такий платник
податку виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має усі визначені
чинним законодавством документи на
підтвердження розміру податкового
кредиту.

При цьому колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що аналогічна
правова позиція висловлена в постанові
Верховного суду України від 31.01.2011р. у
справі за позовом ЗАТ «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в
Закарпатській області про визнання
недійним податкового
повідомлення-рішення (реєстраційний
номер в ЄДРСР - 14222198), яке відповідно до
ст.. 244-2 КАС України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України, які зобов'язані привести
свою судову практику у відповідність з
рішенням Верховного суду України.

Так, у вищезазначеній постанові
Верховний суд України зазначив, що у
разі коли контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що така правова
позиція, щодо розв'язання спірних
правовідносин, які виникли між
сторонами у даній адміністративній
справі, узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини, який
під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД
проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні
від 22.01.2009р. зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідки
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз,
та сплачувати пеню, оскільки такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

З огляду на вищенаведені обставини,
які були встановлені судом під час
розгляду справи та приймаючи до уваги
положення п.п. 198.3, 198.6, 198.2 ст. 198
Податкового кодексу України, колегія
суддів вважає, що позивач у справі мав
усі визначені чинним законодавством
підстави для визначення податкових
зобов'язань та формування податкового
кредиту з урахуванням сум ПДВ, який ним
було сплачено протягом перевіряємого
періоду у вартості отриманих від його
контрагента ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» товарів, віднесення
витрат по цій господарській операції
до складу валових витрат підприємства,
оскільки у позивача у справі були
наявні усі необхідні первинні
документи, які засвідчують наявність
певних юридичних фактів щодо
фактичного здійснення господарських
операцій, які у свою чергу надають
право позивачу на формування
податкового кредиту певного звітного
періоду з урахуванням сум ПДВ
сплаченого у вартості товару, які
позивачем було отримано від його
контрагента, що свідчить про те, що
обрані відповідачем підстави для
визначення позивачу грошових
зобов'язань з ПДВ та застосування
штрафних санкцій не відповідають
вимогам Податкового кодексу України ,
які регулювали спірні правовідносини
на момент їх виникнення, і висновок
податкового органу про заниження
позивачем протягом перевіряємого
періоду податкових зобов'язань ПДВ по
операціям з ТОВ «Логістичний центр
Укравтовантаж» є безпідставним.

Щодо висновків податкового органу під
час перевірки про завищення позивачем
податкового кредиту протягом
перевіряємого періоду на суму 354901 грн.
в наслідок віднесення до його складу
суд ПДВ по придбаним запасним частинам
та матеріалам, які використані
підприємством при наданні послуг з
ремонту та сервісного обслуговування
автомобілів марки «Mitsubishi», що не
пов'язано із господарською діяльністю
підприємства, діяльність якого
пов'язана з ремонтом та сервісним
обслуговуванням автомобілів марки
«ВАЗ», то під час розгляду даної
адміністративної справи як судом
першої так і судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивач у
справі, діяльність якого пов'язана з
ремонтом та сервісним обслуговуванням
автомобілів марки «ВАЗ», протягом
перевіряємого періоду на підставі
належним чином оформлених
господарських договорів придбало
запасні частини та матеріали для
автомобілів «ВАЗ» у ФОП ОСОБА_1, ПрАт
«Торговий дім «Укравтоваз», ТОВ «Inter Cars
Ukraine», ТОВ «ВТ -Сервіс», ТОВ
«Діас-Україна», ТОВ «Баярд-К», ТОВ «Бат
Електронікс», ПАТ «Українська
автомобільна корпорація», ТОВ
«Асторойл», ТОВ «АПК», ТОВ
«Бізнесстандарт ЛТД», ПП «Укравто 2000»,
ТОВ «Торговий дім-Ніко», ТОВ
«Каміон-Оіл», ТОВ
«Автолідер-Кіровоград», ТОВ
«Промінь-Люкс», та за цими
господарськими операціями позивачем
сформовано податковий кредит з ПДВ у
відповідних звітних періодах на
загальну суму на загальну суму 34901,00
грн., у подальшому отримані від
вищезазначених контрагентів запасні
частини та матеріали для автомобілів
«ВАЗ» позивачем було використано у
вкладній господарській діяльності ,
яка пов'язана з ремонтом та сервісним
обслуговуванням автомобілів марки
«ВАЗ», зазначені обставини
підтверджуються належними письмовими
доказами, які були надані суду під час
розгляд справи та відповідачу під час
проведення перевірки, які є первинними
документами та є належною підставою
для формування податкової звітності та
які у свою чергу дають можливість
зробити висновок про використання цих
матеріалів позивачем у власній
господарській діяльності - зокрема
замовлення-наряди за перевіряємий
період, у яких, серед іншого, зазначено
марку автомобіля та номер кузова
автомобіля ( а.с. 52-226 том 3, а.с. 157-160,
163,165,169-174, 177-182, 184, 188-190, 193-200, 202,205-211, 214,
220-222, 237-238, 241-243, 246-250 том 2, а.с. 1-14, 17, 20-23,
26, 29, 41, 45-51 том 3).

За таких обставин колегія суддів
враховуючи положення п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України вважає, що
позивачем обґрунтовано віднесено до
складу податкового кредиту протягом
перевіряємого періоду суму 34901,00 грн.,
що свідчить про безпідставність
висновку податкового органу про
завищення позивачем податкового
кредиту на цю суму та про
безпідставність нарахування штрафних
санкцій на суму 7064 грн.

З огляду на вищенаведене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
зробив правильний висновок про
неправомірність дій відповідача щодо
прийняття податкового
повідомлення-рішення № від
01.10.2013р. в частині нарахованого ТОВ
«Валентина-Сервіс» податкового
зобов'язання в розмірі 38381 грн. та в
частині нарахованих штрафних санкцій в
розмірі 21590 грн. та постановив законне
рішення про визнання протиправним та
скасування такого рішення суб'єкта
владних повноважень .

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції об'єктивно, повно,
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення даної
адміністративної справи, застосував до
правовідносин, які виникли між
сторонами у справі, норми права, які
регулюють саме ці правовідносини,
зроблені судом першої інстанції
висновки відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджуються
зібраними у справі доказами, будь-яких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке б потягло за собою наявність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення, не
було встановлено, тому постанову суду
першої інстанції від 26.11.2013р. у даній
адміністративній справі необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача необхідно залишити без
задоволення, оскільки доводи, які
викладені у апеляційній скарзі
відповідача, суперечать зібраним у
справі доказам та фактичним обставинам
справи, зводяться до переоцінки ним
доказів, які були досліджені судом
першої інстанції під час розгляду
даної адміністративної справи і
незгоди з висновками суду з оцінки
обставин у справі, а також помилкового
тлумачення заявником апеляційної
скарги норм матеріального та
процесуального права, а тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції у
даній справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
26.11.2013р. у справі №811/3188/13-а - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення ухвали в повному обсязі
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 17.11.2014р.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.Є. Чередниченко