Справа № 14-5-3/124-05-4515А
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/74119/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги

Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси, Головного
управління Державного казначейства
України в Одеській області

на постанову Господарського суду
Одеської області від 10.11.2010 та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.07.2011

ту справі №14-5-3/124-05-4515А

за позовом ДП «Морська
аварійно-рятувальна служба»

до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси, Головного
управління Державного казначейства
України в Одеській області

за участю Прокурора Приморського
району м. Одеси

про стягнення бюджетної
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Одеської області від 10.11.2010, залишеною
без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07.07.2011, позов задоволено. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ДП «Морська аварійно-рятувальна
служба» суму ПДВ, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у розмірі
144664,83 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційними скаргами
відповідачів, у яких ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові в
повному обсязі, з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права. До касаційної скарги
відповідача-2 приєдналась прокуратура
Одеської області.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційні скарги
не підлягають задоволенню, виходячи з
такого.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин). Саме нормами
зазначеного пункту Закону регулюються
всі питання, пов'язані із порядком
визначення суми податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або відшкодуванню з
Державного бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Пп.7.7.1 п.7.7. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно і
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно із вимогами п.п.7.7.2 п. 7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» якщо у наступному
податковому періоді сума розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Платник податку, відповідно до пп.7.7.3
п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», може прийняти
самостійне рішення про зарахування
належної йому повної суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
наслідками звітного періоду, в якому
виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування
згідно з нормами цієї статті. При
прийнятті такого рішення зазначена
сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем були
виконані вимоги чинного законодавства,
наявність у позивача залишку
невідшкодованої суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у розмірі 144664,83 грн.
підтверджується матеріалами справи, у
т.ч. податковими деклараціями з податку
на додану вартість за звітні періоди 2004
року, даними облікової картки позивача,
актами звірки розрахунків між
податковим органом та позивачем.

Вимога пункту 1.8 статті 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» щодо
надмірної сплати податку на додану
вартість як необхідної умови
повернення з бюджету сум цього податку
його платникові стосується саме цього
платника і сплати ним податку у ціні
придбання товарів (послуг) їх
постачальникам.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Правовідношення щодо повернення з
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) з підстав, передбачених
законом, виникає між платником
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та державою в особі
відповідного органу державної
податкової служби, на який згідно із
Законом України «Про державну
податкову службу в Україні»покладені
повноваження по здійсненню контролю за
своєчасною та правильною сплатою до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів), та відповідного
територіального органу Державного
казначейства України з огляду на
запроваджену Бюджетним кодексом
України казначейську форму
обслуговування Державного бюджету.

У разі невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ право платника
порушується внаслідок неодержання
коштів з бюджету, а тому способом
захисту цього права має бути вимога про
стягнення зазначених коштів
(відшкодування заборгованості).

Встановлений підпунктами 7.7.4 - 7.7.8
пункту 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» порядок
дій платника податку, податкового
органу та органу Державного
казначейства України по отриманню
(виплаті) бюджетного відшкодування не
означає, що в разі виникнення спору
щодо права платника податку на
отримання бюджетного відшкодування
юридичним засобом захисту порушеного
права в суді є інший, ніж позов про
стягнення з Державного бюджету України
суми бюджетного відшкодування.

Вищенаведеним спростовуються доводи
відповідачів, наведені ними в
касаційних скаргах, як підстави для
скасування постановлених у справі
рішень.

З огляду на викладене, судова колегія
доходить висновку, що рішення суду
першої та апеляційної інстанції
прийняті на підставі повно
встановлених обставин справи, з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
та не підлягають скасуванню з підстав
викладених в касаційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси та Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області відхилити, а
постанову Господарського суду
Одеської області від 10.11.2010 та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.07.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун