Справа № 2а-10473/11
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/7068/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівЦуркана М. І.,
Чалого С. Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 24
листопада 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області про визнання неправомірним
розпорядження та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області про визнання неправомірним
розпорядження від 07 вересня 2011 року №
114119 та зобов'язання обчислити з 01
квітня 2011 року основну пенсію та
доплату до пенсії за понаднормовий
стаж з урахуванням періоду з дня
встановлення інвалідності до
досягнення застрахованою особою віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 24
листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернулася з касаційною
скаргою, в якій просила їх скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що позивач,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області та отримує пенсію по
інвалідності.

07 вересня 2011 року відповідачем
прийнято розпорядження, в якому
встановлено, з поміж іншого, право
позивача на доплату за 2 роки за
понаднормативний стаж.

Не погоджуючись з рішенням
відповідача, позивач заявила цей позов.

Спірним питанням стало те, що при
обчисленні основної пенсії та доплати
до пенсії за понаднормовий стаж
відповідачем, як вважає позивач,
неправомірно не враховано період з дня
встановлення інвалідності до
досягнення нею 55 річного віку, а саме: 16
років 11 місяців та 2 дні.

Відмовляючи в задоволенні позву, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що обчислення основної
пенсії та доплати до пенсії за
понаднормативний стаж відповідно до
абзацу 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є безпідставним, оскільки
визначений вказаною нормою спосіб
обчислення стажу застосується тільки
при призначенні пенсії по інвалідності
за умови досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 28 вищезазначеного
Закону.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страховий стаж -
період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню, та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення
розміру пенсії за віком, з якого
обчислюється розмір пенсії по
інвалідності або у зв'язку з втратою
годувальника, крім наявного страхового
стажу, зараховується також на
загальних підставах відповідно період
з дня встановлення інвалідності до
досягнення застрахованою особою віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
та період з дня смерті годувальника до
дати, коли годувальник досяг би віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно із статтею 26 вказаного Закону
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку: 55 років - які
народилися до 30 вересня 1956 року
включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Аналіз наведеної норми слід розуміти
так, що вона підлягає до застосування в
частині зарахування періоду до
страхового стажу для обчислення
розміру пенсії за віком при умові таких
юридичних фактів, як настання
інвалідності та досягнення
застрахованою особою віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Між тим, як встановлено судами, позивач
ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак на момент
винесення оскаржуваного рішення
відповідача вона не досягла
необхідного віку, передбаченого
статтею 26 вказаного Закону.

Такими чином, логічним буде висновок,
що до спірних правовідносин не можна
застосовувати ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та зараховувати стаж, про
який зазначає позивач, оскільки це
призведе до встановлення факту, який ще
не відбувся.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками судів
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Корюківського
районного суду Чернігівської області
від 24 листопада 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: