Справа № 818/2195/14
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа № 818/2195/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 11.09.2014р. по справі № 818/2195/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імекс Центр"

до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

11.08.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Імекс Центр"
(далі-позивач) звернувся до суду з
позовом до Шосткинської міжрайонної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі-відповідач) про
скасування податкове
повідомлення-рішення від 30.07.2014 року №
.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014 року
задоволено позов.

Скасовано податкове повідомлення
рішення від 30.07.2014 року № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у розмірі
27203,00 грн., у тому числі за основним
платежем -21762,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) -5441,00
грн.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014 року
скасувати та прийняти нову постанову
якою відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, положення Податкового
кодексу України, фактичні обставини
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач пройшов
процедуру державної реєстрації та
знаходиться на податковому обліку у
відповідача.

Працівниками відповідача проведена
позапланова невиїзна документальна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинами з ТОВ "Континентмаш"
за травень-серпень 2013 року та ТОВ
"Мета-Днепр" за січень 2014 року, за
результатами якої складено акт від
15.07.2014 року № 779/18-17-22-0005/31268827.

Порушення виявлені під час перевірки
склали у порушенні п. 198.3, п.198,6 ст.198,
п.201.1, п. 201.2, п. 201.6 ст. 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено позитивне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту з податку на
додану вартість за травень 2013 року на
суму 4063 грн., червень 2013 року на суму 5080
грн., серпень 2013 року на суму 3966 грн.,
січень 2014 року на суму 8653,00 грн.

За результатами перевірки прийнято
податкові повідомлення-рішення від
30.07.2014 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у розмірі
27203,00 грн., у тому числі за основним
платежем -21762,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) -5441,00
грн.

Задовольняючи позову, суд першої
інстанції дійшов до висновку про те, що
оскаржуване рішення відповідача не
відповідає вимогам п. 198.3, п.198,6 ст.198
Податкового кодексу України, тому
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг (у разі здійснення
контрольованих операцій - не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 200.2 ПК України,передбачено,що
при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Пункт 200.3 ПК України,встановлю, що при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пункт 201.1 статті 201 ПК
України,говорить,що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно із пунктом 201.6 ПК України,
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.10 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податковим органом ставиться під
сумнів правильність формування
податкового кредиту за результатами
господарських відносин із ТОВ
"Континентмаш" за травень-серпень 2013
року та ТОВ "Мета-Днепр" за січень 2014
року, у зв'язку з відсутністю реального
характеру господарських операції.

Як вбачається із матеріалів справи в
ході своєї господарської діяльності
позивач мав взаємовідносини з ТОВ
"Континентмаш" та ТОВ "Мета-Днепр", у
яких було придбано запасні частини для
ремонту насосів на виконання договору
підряду про надання послуг по ремонту
потужних насосів від 29.12.2012 року № 955/2
та договору № 653/2 укладеного з ПАТ "Бель
Шостка України".

Колегія суддів погоджується з доводами
в позовній заяві позивача про те, що
надані до матеріалів справи, копії
документів, а саме: рахунки-фактури, №
620, № 15171, № 4573 № 7027; видаткові накладні
№ 15303, № 15246, № 4041, №15572; податкова
накладна № 15572, № 15303, № 15246, № 4041; картки
рахунків; сертифікату відповідності №
СМ000693 та витяг про реєстрацію права
власності на нерухому майно; виписками
банку від 13.05.2013 року, 17.06.2013 року, 20.01.2014
року, 09.08.2013 року підтверджують
фактичне здійснення позивачем даних
господарських операцій.

Колегія суддів вважає, що зазначені
документи відповідають вимогам статті
9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
.

Так, у відповідності до частини 2
названої статті первинні та зведенні
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми), дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Виходячи із вищенаведеного, колегія
суддів, вважає обґрунтованим доводи
суду першої інстанції про те, що
позивачем надано документи, які
підтверджують реальність здійснення
господарських операцій з контрагентом
позивача.

Стосовно доводів апеляційної скарги
про не надання до перевірки
документів,що підтверджують
транспортування товарів, то колегія
суддів зазначає наступне.

У відповідності до роз'яснень
інформаційного листа від 01.11.2011 року
№1936/11/13-11 Вищого адміністративного
суду України, документи та інші дані,
що спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податкового обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, зміст послуг, що надають тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податку у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Відповідно наявним документам у
справі, транспортування товару,
придбаного у ТОВ "Континентмаш" та ТОВ
"Мета-Днепр" здійснювалося автомобілем
ГАЗ 27051,що підтверджується подорожніми
листами від 16.07.2013року № 16/07, 25.12.2013року
№ 25/12, 05.06.2013 року №05/06, 07.05.2013року №07/05
та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ СІС №
181298.

З приводу посилань апеляційної скарги
про не відповідність чинному
законодавству документів, виписаних
ТОВ "Континентмаш" та ТОВ "Мета-Днепр",
то колегія суддів погоджується з
позицією позивача про те, що надані до
суду документи підтверджують факт про
реальність здійснення господарських
операцій і позивач не несе
відповідальності за належне
оформлення своєї господарської
діяльності контрагентом.

Критерії протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень передбачені частиною 3
статті 2 КАС України.

Колегія суддів, вважає, що оскаржуване
рішення відповідача не відповідає
даним критеріям оскільки прийняті та
вчинені не на підставі, не в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; без
використання повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;не
обґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що судом першої
інстанції зроблені висновки, які
відповідають всім обставинам справи,
тому судове рішення не підлягає
скасування, а апеляційна скарга
задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 818/2195/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.