Справа № К/9991/32127/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/32127/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Малинін В.В., Штульман
І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 27 грудня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України,
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області,
Державного казначейства України про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про стягнення
одноразової виплати на відшкодування
шкоди, заподіяної здоров'ю у зв'язку із
виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків ЧАЕС в 1986 році в
розмірі 521075,54 грн.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 27 грудня 2010 року, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2011 року, у задоволенні
позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами рішення та прийняти нове про
задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України
«Про міліцію» у разі поранення і
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під час
виконання ним службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах
визначених Кабінетом Міністрів
України ступеня втрати працездатності
працівником міліції у період
проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Частиною 2 пункту 1 Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції
(затвер. постановою КМ України від 12
травня 2007 року № 707), передбачено, що
інвалідам 3 групи одноразова грошова
допомога виплачується у розмірі
трирічного грошового забезпечення, у
відсотках відповідного розміру
грошового забезпечення згідно із
ступенем втрати працездатності, який
визначається МСЕК.

Судами встановлено, що з 01 серпня 1985
року по 05 травня 1989 року позивач
проходив службу в Коростишівському
РВВС УВС Житомирського облвиконкому.
Під час проходження служби приймав
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС.

15 вересня 2009 року позивачу була
встановлена 3 група інвалідності
внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Листом від 21 січня 2010 року № 9/М-1 УМВС
України в Житомирській області
повідомило позивача про те, що підстави
для виплати йому одноразової грошової
допомоги відсутні, оскільки він був
звільнений зі служби в органах
внутрішніх справ до прийняття постанов
КМ України від 29 червня 1991 року №59 і від
12 травня 2007 року №707 та Закону України
«Про міліцію», якими передбачено право
виплати вказаної допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
позивач, працюючи в органах внутрішніх
справ з 01 серпня 1985 року по 05 травня 1989
року, не був застрахований за державним
обов'язковим особистим страхуванням на
випадок загибелі (смерті), поранення
(контузії, травми або каліцтва),
захворювання, одержавних у період
проходження служби, а тому положення
статті 23 Закону України «Про міліцію»
не поширюються на спірні
правовідносини.

Поряд з тим, судами не враховано, що
право на отримання спірної допомоги
виникло у позивача після встановлення
йому у вересні 2009 року інвалідності і
чинна на той час редакція статті 23
Закону України «Про міліцію» не
пов'язувала право на її отримання із
страхуванням працівників міліції, а
тому висновки судів щодо непоширення
на спірні правовідносини дії
зазначеної статті не можна визнати
обґрунтованими.

В свою чергу, в ході розгляду справи
встановлено, що встановлена позивачу
інвалідність пов'язана із
захворюванням при виконанні службових
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, що дає позивачу право на
отримання передбаченої статтею 23
Закону України «Про міліцію»
одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За наведених обставин рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, в ході якого необхідно дати
правову оцінку відмові відповідача
виплатити позивачу грошову допомогу,
перевірити її розмір та вирішити
позовні вимоги відповідно до статті 162
КАС України.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 27 грудня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року у даній справі - скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
В.В. Малинін

І.В. Штульман