Справа № 2-а-1/12 (2а/702/1/13)
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-1/12
Головуючий у 1-й інстанції: Діденко Т.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
19 березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Халаїдівської сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області, Відділу Держкомзему у
Монастирищенському районі Черкаської
області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Монастирищенський районний
виробничий відділ Черкаської
регіональної філії дочірнього
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" про скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Халаїдівської сільської
ради Монастирищенського району
Черкаської області, Відділу
Держкомзему у Монастирищенському
районі Черкаської області, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Монастирищенський районний виробничий
відділ Черкаської регіональної філії
дочірнього підприємства "Центр
державного земельного кадастру" про
скасування рішення № 20-12 від 22 січня 2009
року «Про затвердження технічної
документації по виготовленню
Державного акта на право власності на
земельну ділянку».

Постановою Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
19 березня 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, третя
особа - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційних
скарг, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням "Про затвердження технічної
документації по виготовленню
Державного акта на право власності
на земельну ділянку" № 20-12 від 22 січня
2009 року Халаїдівська сільська рада
вирішила:

- затвердити технічну документацію
по виготовленню Державного акта на
право власності на земельну ділянку та
передати у приватну власність земельну
ділянку площею 0,5611 га, яка знаходиться
в АДРЕСА_2 для ведення особистого
селянського господарства ОСОБА_3;

- визнати таким, що втратило чинність
рішення Халаїдівської сільської ради
№ 15 від 15 грудня 1994 року про
приватизацію земельної ділянки для
ведення особистого підсобного
господарства ОСОБА_3;

- надати дозвіл Монастирищенському
районному відділу Черкаської
регіональної філії ДП "Центр ДЗК"
заповнити бланки Державного акта на
право власності на земельну ділянку;

- зобов"язати Монастирищенський
районний відділ Черкаської
регіональної філії ДП "Центр ДЗК"
забезпечити державну реєстрацію
Державного акту на право власності на
земельну ділянку.

На підставі вищевказаного рішення, 07
жовтня 2009 року ОСОБА_3 отримала
Державний акт на земельну ділянку
площею 0,5611 га, розташовану за адресою
АДРЕСА_2 для ведення особистого
селянського господарства.

Вважаючи, що рішення Халаїдівської
сільської ради Монастирищенського
району Черкаської області № 20-12 від 22
січня 2009 року прийнято без урахування
встановлених меж землекористування
між земельними ділянками ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, які є суміжними, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 106 Земельного кодексу
України передбачено, що власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Згідно ст. 107 Земельного кодексу
України, основою для відновлення меж є
дані земельно-кадастрової
документації. У разі неможливості
виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки. У випадках,
коли в такий спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими обставинами,
зокрема з встановленими розмірами
земельних ділянок, то межі
визначаються з урахуванням цих
обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

В силу ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного
кодексу України, органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно витягу з протоколу № 6
загальних зборів уповноважених
колгоспників колгоспу "Заповіт Леніна"
від 15 грудня 1978 року, ОСОБА_4 на підставі
його заяви виділена присадибна
ділянка в розмірі 0,25 га з вільного
присадибного фонду колгоспу.

З виписки архівного відділу
Монастирищенської районної державної
адміністрації Черкаської області №
346/15 від 24 вересня 2007 року вбачається, що
ОСОБА_4 виділена земельна ділянка
площею 0,13 га.

Тобто, загальна площа земельної
ділянки, яка перебуває в користуванні
ОСОБА_4 складає 0,38 га.

В інвентаризаційній справі на будинок
АДРЕСА_3, (власник ОСОБА_4.) та у
свідоцтві на забудову садиби в
сільських населених пунктах УРСР
міститься план земельної ділянки, в
якому вказано, що ширина земельної
ділянки зі сторони АДРЕСА_1 складає 21 м.

Судом встановлено, що в
інвентаризаційних справах на будинок
№ 34 (власник ОСОБА_3.) та на будинок № 36
(власник ОСОБА_6) дані про розміри
земельних ділянок відсутні.

Згідно інформації погосподарської
книги Халаїдівської сільської ради за
1986-1990 роки, в користуванні ОСОБА_7 - з 1986
року по 1989 рік була земельна ділянка
площею 0,40 га; з 1990 року - 0,45 га; ОСОБА_4 - з
1986 року по 1989 рік була земельна ділянка
площею 0,35 га; з 1990 року - 0,53 га.

Відповідно до інформації, що міститься
в погосподарській книзі Халаїдівської
сільської ради за 1991-1995 роки в
користуванні ОСОБА_7 перебувала
земельна ділянка площею 0,53 га;
ОСОБА_4 - земельна ділянка площею 0,38 га.

Згідно погосподарської книги № 1
Халаїдівської сільської ради за 1996-2000
роки в користуванні ОСОБА_7 перебувала
земельна ділянка площею 0,56 га; ОСОБА_4 -
земельна ділянка площею 0,53 га.

Відповідно до погосподарських книг № 1
Халаїдівської сільської ради за 2001-2005
роки та за 2006-2010 роки в користуванні
ОСОБА_7 перебувала земельна ділянка
площею 0,56 га; ОСОБА_4 - земельна ділянка
площею 0,60 га.

У вищевказаних погосподарських книгах
місцезнаходження земельних ділянок не
зазначено.

Так, в технічній документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,5611 га для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_2, яка
виготовлена Монастирищенським
районним відділом Черкаської
регіональної філії ДП "Центр ДЗК" в 2009
році, містяться документи, на підставі
яких ОСОБА_3 виданий Державний акт
на право власності на земельну ділянку
площею 0,5611 га серії ЯЕ № 381258.

Як вбачається з Державного акта на
право власності на земельну ділянку,
виданого ОСОБА_3, площа її земельної
ділянки становить 0,5611 га, протяжність
вздовж АДРЕСА_1 - 33,20 га.

Монастирищенським районним виробничим
відділом Черкаської регіональної
філії дочірнього підприємства "Центр
державного земельного кадастру"
виготовлялися плани земельних ділянок
в с.Халаїдове станом на 19 грудня 2007
року, на 10 серпня 2011 року, на 02 липня
2012 року.

При цьому, судом першої інстанції вірно
встановлено, що площі земельних
ділянок, які перебувають в
користуванні (власності) ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відрізняються.

Як вбачається з Акту № 43 від 21 червня 1979
року, що знаходиться в будівельному
паспорті, представником технічного
бюро при районному архітекторі
Монастирищенського району проведений
в натурі відвід земельної ділянки під
індивідуальне житлове будівництво
забудовника ОСОБА_4, яка розташована в
с.Халаїдово, загальною площею 2500 кв.м,
план земельної ділянки не доданий.

Відповідно до свідоцтва № 43 від 21
червня 1979 року, що знаходиться в
будівельному паспорті, земельна
ділянка під забудову площею 0,25 га
виділена ОСОБА_4 із земель колгоспу
"Заповіт Леніна", на підставі виписки з
шнурової книги колгоспу від 20 квітня 1979
року № 4.

Із земельнокадастрової книги
виконкому Халаїдівської сільської
ради народних депутатів
Монастирищенського району Черкаської
області вбачається, що у користуванні
громадян перебувають земельні ділянки
розміром: у ОСОБА_3 - 0,56 га; у ОСОБА_4 - 0,60
га.

При цьому, місцезнаходження земельних
ділянок, їх призначення та підстави
передачі їх у користування в книзі не
вказані.

Судом встановлено, що станом на день
винесення Халаїдівською сільською
радою рішення "Про затвердження
технічної документації по
виготовленню Державного акта на право
власності на земельну ділянку" № 20-12
від 22 січня 2009 року між
землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
існував спір щодо встановлення меж
користування земельними ділянками.

Вищевказаний факт підтверджується
актами комісій, що були сформовані для
вирішення земельного спору за заявами
землекористувачів, які є учасниками
земельного спору.

При цьому, судом першої інстанції вірно
встановлено, що в акті погодження меж
землекористування ОСОБА_3 з суміжними
землекористувачами від 12 квітня 2007
року відсутній підпис
землекористувача ОСОБА_4

Таким чином, вищевказаними комісіями
не було вирішено земельного спору між
суміжними землекористувачами, а саме:
ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що під час прийняття
оскаржуваного рішення Халаїдівською
сільською радою Монастирищенського
району Черкаської області не було
враховано той факт, що земельний спір
між суміжними землекористувачами
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зокрема, в частині
встановлення меж земельних ділянок, не
вирішений.

Доводи апелянта про те, що спір щодо меж
присадибних ділянок вже був вирішений
Монастирищенським районним судом
Черкаської області від 24 грудня 2007 року
у справі № 2-360/07, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки предметом
даного спору було усунення перешкод у
користування земельною ділянкою.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_4 та їх
задоволення.

Під час апеляційного розгляду справи
судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
позивач - ОСОБА_8 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 187, Т. 2).

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС
України, суд закриває провадження у
справі у разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
дружина позивача - ОСОБА_10 проживає за
адресою: АДРЕСА_1, власником якого був
ОСОБА_4

З огляду на те, що спірні
правовідносини допускають
правонаступництво, колегія суддів
вважає, що підстави для закриття
провадження у даній справі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
19 березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.