Справа № 806/4265/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"20" листопада 2014 р.
Справа № 806/4265/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"23" жовтня 2014 р. у справі за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області про визнання
протиправними та скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому просить визнати протиправними та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області про застосування фінансових
санкцій за подання до органів
Пенсійного фонду України
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку від 26 серпня
2014 року за №№ 226, 227, 228, 229, 230, 231, 232, 233, 234,
235, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 242.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначив, що оскаржувані
рішення прийнятті з порушенням норм
закону, оскільки винесені на підставі
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року, хоча
окремі положення цього закону втратили
чинність у зв'язку з прийняттям Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464 -VІ від
08.07.2010 року. Вважає, що обов'язок, як
страхувальника, подавати звітність до
системи персоніфікованого обліку у
строки та в порядку передбаченому
Пенсійним фондом, та відповідальність
за невиконання цього обов'язку була
встановлена законодавством України,
яке було чинне лише до 01.01.2011 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 23 жовтня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області "Про застосування фінансових
санкцій за подання до органів
Пенсійного фонду України
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку" від 26 серпня
2014 року за №№ 226, 227, 228, 229, 230, 231, 232, 233, 234,
235, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 242.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі Акту
перевірки від 26 серпня 2014 року №164
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області прийнято рішення
від 26 серпня 2014 року, якими до ФОП
ОСОБА_3 за подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку за
2005-2010 роки вирішено застосувати
фінансові санкції в розмірі 2890,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з рішенням якого
погоджується і суд апеляційної
інстанції, дійшов висновку про
відсутність у відповідача підстав для
стягнення з ФОП ОСОБА_3 2890,00 грн.
фінансових санкцій з огляду на
наступне.

В період до 1 січня 2011 року відносини, що
виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон). Зазначеним
Законом визначалися платники
страхових внесків, порядок їх
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону,
пунктом 5.1 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками і
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в Пенсійний фонд України,
затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України 19.12.2003р. №21-1
(далі - Інструкція), платники подають до
органу Пенсійного фонду для реєстрації
протягом 20 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця, розрахунок
зобов'язань зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в якому вказуються
самостійно обчислені суми зобов'язань.

Статтею 20 Закону визначено порядок
обчислення та сплати страхових
внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті
зазначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Частинами 1, 2, 5, 9 статті 106 Закону
передбачалось, що у разі виявлення
своєчасно несплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу;

1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визнано такими, що
втратили чинність, частини 1 - 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що набрав чинності з 1
січня 2011 року, встановлено, що
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що органи
пенсійного фонду можуть стягувати ті
недоїмки, штрафи та пеню, які виникли до
1 січня 2011 року. Механізм стягнення цих
сум відповідає змісту статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
застосовується з посиланням на пункт 7
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Органи пенсійного фонду з 1 січня 2011
року не вправі за порушення, вчинені до
та після 1 січня 2011 року, нараховувати
штрафи та пені, визначені статтею 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки передбачені
відповідними нормами склади
правопорушень та санкції втратили
чинність, і їх застосування з 1 січня 2011
року суперечить статті 58 Конституції
України незважаючи на зміст пункту 7
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Враховуючи вказані обставини, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що
Управлінням Пенсійного фонду
протиправно прийнято рішення від 26
серпня 2014 року за №№ 226, 227, 228, 229, 230, 231,
232, 233, 234, 235, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 242 "Про
застосування фінансових санкцій за
подання до органів Пенсійного фонду
України недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку" на підставі
пункту 5 частини дев'ятої статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки зазначена норма
Закону втратила чинність з 1 січня 2011
року згідно із Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" і не діяла на
дату прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень

Доводи апеляційної скарги висновків
судів не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанцій при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Ухвалене по справі судове рішення
першої інстанції є законним і
обґрунтованим, а зазначена позиція
скаржника є помилковою. Відповідно
судове рішення першої інстанції
скасуванню не підлягає, як таке, що
прийняте за вичерпних юридичних
висновків при правильному
застосуванні норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "23" жовтня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в м.Бердичеві та
Бердичівському районі Житомирської
області
вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житоми
рська область,13312

- ,