Справа № 2а-16053/11/2670
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_3 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві та просив визнати протиправним
та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
та №.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.04.2012 позов задоволено частково:
податкове повідомлення-рішення від
14.07.2011 № скасовано. В решті позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012
зазначене рішення суду першої
інстанції скасоване, в позові
відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.06.2014 постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
10.04.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012 скасовано в частині позовних
вимог щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
, справу у цій частині направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
серпня 2014 року позов задоволено
частково: податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
скасовано. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було винесено ним
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ДПІ у Святошинському районі м. Києва на
підставі направлень від 10.06.2011 за
№2006/17-40П, №2005/17-40П, №2004/17-40П, №2003/17-40П та
наказу від 10.06.2011 за №1885 було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 за період з 01.04.2008 по
31.03.2011.

Перевіркою встановлено неподання
позивачем декларації про доходи
фізичних осіб за І кв. 2011 року. Дана
обставина позивачем не заперечується,
рішення про відмову в позові в цій
частині залишено судом касаційної
інстанції без змін.

Також, в ході перевірки було
встановлено порушення позивачем ст. 13
Декрету КМ №13-92 і пп. «а» п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», що виявилось в
неналежному веденні позивачем обліку
доходів і витрат за період, що
перевірявся.

Так, надані позивачем до перевірки
книга обліку доходів і витрат, виписки
за розрахунковими рахунками та акти
здачі-прийому робіт підтверджують
отримання доходу СПД ОСОБА_3 в І кв. 2011
року у розмірі 61723,09 грн., однак сума
витрат, відображена в зазначених актах
здачі-прийому робіт, не підтверджена
документально.

У зв'язку з чим, податковим органом
прийнято до розрахунку фіксовану норму
витрат у розмірі 25%, встановлену
Інструкцією про прибутковий податок з
громадян, затвердженою наказом ДПА
України від 16.07.2003 №352, розмір витрат з
урахуванням якої склав 15430,77 грн., тобто
за висновками Акту перевірки сума
заниження позивачем оподатковуваного
доходу за І кв. 2011 року становить 46292,32
грн., а сума заниження податку з доходів
фізичних осіб - 6943,85 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
надані до перевірки акти здачі-прийому
робіт є достатнім документальним
підтвердженням здійснення позивачем
витрат і виключають необхідність
застосування фіксованої норми витрат.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
висновку, що неприйняття відповідачем
понесених позивачем витрат, зазначених
в актах здачі-прийому робіт, тягне за
собою і неприйняття доходів за такими
документами.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно з пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до ст. 13 розділу IV Декрету КМ
№13-92 згідно з цим розділом
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 5 Порядку ведення книги обліку
доходів і витрат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 №1269, визначено, що суб'єктом
підприємницької діяльності до книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) -з
підсумком за день.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст.9 вищевказаного
Закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо, - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або

в разі, якщо придбані товари чи
послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей

оподаткування податком на прибуток
або податкового кредиту з податку на
додану вартість (лист ВАС України від
02.06.2011 №742/11/13-11).

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою до висновку податкового
органу про заниження позивачем податку
з доходів фізичних осіб у сумі 6943,85 грн.
та донарахування вказаної суми податку
стало те, що останнім не підтверджено
витрати, понесені ним протягом І кв. 2011
року.

Так, до перевірки та до суду позивач
надав лише акти здачі-прийому робіт:
від 31.01.2011, від 31.01.2011, від 28.02.2011 та від
31.03.2011.

Дані акти здачі-прийому робіт складені
між нерезидентом АТ «Береш Фарма»
(Замовник) -юридична особа, створена та
працююча за законодавством Угорщини, -
та позивачем (Виконавець), на виконання
укладеного договору №41 про надання
послуг від 06.11.2006 та додатків до нього.

Разом з тим, жодних інших документів
(чеків, квитанцій), на підставі яких
позивачем визначена заявлена ним сума
витрат, останній ані до перевірки, ані
до суду не надав.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов хибного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність їх задоволення,
оскільки позивачем не було надано
жодних належних та допустимих доказів
правомірності формування ним витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, за період, що перевірявся,
зокрема доказів реальної зміни
майнового стану платника податків.

В свою чергу, сума доходу, хоча і не
підтверджена к встановленому законом
порядку відповідною декларацією,
визнається сторонами у повному обсязі
та підтверджується актами
здачі-приймання робіт, що в даному
випадку можуть бути належними та
допустимими доказами, оскільки тільки
на підтвердження витрат платник
податків повинен надати докази їх
понесення у вигляді квитанцій, чеків,
тощо.

В свою чергу, доводи апеляційної
скарги є обґрунтованими та такими, що
знайшли своє підтвердження в ході
апеляційного перегляду справи.

Отже, висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи,
оскаржуване рішення ухвалене з
порушенням норм матеріального права, а
тому, у відповідності до ст.202 КАС
України, - підлягає скасуванню з
ухваленням нового судового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 серпня 2014 року
скасувати.

Суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_3 в задоволенні
адміністративного позову до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя

Желтобрюх І.Л.

Судді:

Мамчур Я.С

Шостак О.О.