Справа № 263/5914/14-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа №
263/5914/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області на
постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
01.09.2014р. по справі № 263/5914/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області

про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
нарахувати та сплатити підвищення до
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

07.07.2014р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області (надалі - відповідач)
про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від
08.07.2014р. адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії як дитині війни за період з
01.01.2014р. по 06.01.2014р. залишено без
розгляду.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від
01.09.2014р. зазначений позов задоволено
частково.

Визнано дії протиправною
бездіяльність та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області провести ОСОБА_1
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії як дитині війни в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 07 січня 2014 року по 02 серпня
2014 року, з урахуванням фактично
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а саме: ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", п.4 постанови Кабінету
Міністрів України № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення", ч.2 ст.2,
ст.6, ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, просив скасувати
оскаржуване рішення та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 197 КАС
України справа розглядається у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з обов'язку
відповідача здійснювати позивачу
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей" виплату
щомісячного підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розміру пенсії, визначеної
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" з 07.01.2014р. по 02.08.2014р.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" установлює правовий
статус дітей війни і визначає основи їх
соціального захисту та гарантує їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Щодо доводів апеляційної скарги про не
врахування судом першої інстанції
Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" колегія суддів
зазначає наступне.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" (в редакції Закону,
яка діяла до 03.08.2014р.) не встановлено
обмеження, щодо виплат відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та не надано право
Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри зазначених
виплат, тому з 01.01.2014 року діють
положення ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", з
урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" .

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що за період до 03.08.2014 року нарахування
та виплата дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватись
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19
Конституції України, ч.2 ст.3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", відповідач за період з 07.01.2014р.
по 02.08.2014 року не мав підстав
застосовувати постанову Кабінету
Міністрів України від 28.12.2011р. за № 1381
та був зобов'язаний діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", нараховувати та
виплачувати позивачу доплату до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком.

На підставі викладеного, колегія
суддів, переглянувши оскаржуване
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги,
погоджуючись з висновками суду першої
інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги, з
наведених вище підстав, висновків суду
не спростовують.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
01.09.2014р. по справі № 263/5914/14-а в
частині задоволення позову ОСОБА_1 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.Судді
Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.