Справа № 813/6545/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2014 року
№ 813/6545/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючої судді - Потабенко В.А.,
за участю секретаря судового засідання
за участі представників сторін:
від позивача - Дудяк Р.А., згідно
від відповідача - Іванський В.І., згідно
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом відкритого акціонерного
товариства «Троттола» до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним податкового
повідомлення - рішення,
відкрите акціонерне товариство
«Троттола» (далі - ВАТ «Троттола»,
позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області (ДПІ у
Франківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області,
відповідач) про визнання протиправним
податкового повідомлення - рішення від
09.03.2006 року № 4530/10/23-4.
В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що доповнення до
акту тематичної перевірки № 23-2/1223/1 від
13.10.2005 року, на підставі якого прийнято
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення, не відповідає фактичним
обставинам фінансово-господарської
діяльності позивача і тому ДПІ у
Франківському районі м. Львова не
вдалося встановити факт сплати податку
на додану вартість до Державного
бюджету України. Первинні
бухгалтерські документи, які
підтверджують факт придбання ВАТ
«Троттола» товару у ПП «Крупа», видані
у відповідності до вимог
законодавства, оформлені належним
чином, а операції безпосередньо
пов'язані з власною господарською
діяльністю позивача. Вказує на те, що
такі висновки зроблені відповідачем
без об'єктивного аналізу господарських
операцій та ґрунтуються лише на
припущеннях податкового органу щодо
відсутності фактичного надання послуг
та поставки товарів за відповідними
договорами. Водночас, в основу
висновків про допущені позивачем
порушення покладено лише твердження
про те, що документи на підтвердження
поставки продукції позивачу вказаним
контрагентом не мають достатньої
доказовості в силу того, що складені з
порушенням встановленого порядку
оформлення документів. Вважає, що такі
висновки відповідача є безпідставними
та нічим не підтвердженими, а тому, не
можуть бути покладені в основу
порушення позивачем податкового
законодавства та нікчемності
правочинів. Крім того, податковий орган
не вправі самостійно давати висновки
про нікчемність правочинів.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив з
підстав, наведених у запереченні,
поданому до суду 22.02.2007 року, суть якого
зводиться до наступного. Під час
проведення тематичної документальної
перевірки ВАТ «Троттола» по питанню
достовірності визначення податкового
зобов'язання та податкового кредиту по
податку на додану вартість за листопад
2004 року було передбачено проведення
зустрічних звірок по ланцюгу до
встановлення виробника товарів та
встановлення факту сплати податку на
додану вартість до Державного бюджету
України. Основним постачальником для
ВАТ «Троттола» в листопаді 2004 року було
ПП «Крупа». Під час проведення
перевірки встановлено, що ПП «Крупа» в
листопаді 2004 року реалізувало ВАТ
«Троттола» товарно-матеріальні
цінності, а саме поліестер, костюмну
тканину, вовну на суму 160422,00 грн., (в тому
числі податок на додану вартість в сумі
26737,00 грн.) та видало податкову накладну
№ 102 від 04.11.2004 року. Вищевказана
податкова накладна була включена
підприємством до складу податкового
кредиту в листопаді 2004 року. В ході
тематичної документальної перевірки
було направлено запит в ДПІ у
Личаківському районі м. Львова за №
20406/7/23/3 від 18.10.2005 року на проведення
зустрічної перевірки ПП «Крупа» з
питань взаєморозрахунків з ВАТ
«Троттола» за листопад 2004 року. Згідно
отриманої відповіді від ДПІ у
Личаківському районі м. Львова № 18654/23-0
від 31.10.2005 року провести зустрічну
перевірку ПП «Крупа» по
взаєморозрахунках з ВАТ «Троттола»
немає можливості, оскільки вказане
підприємство за рішенням
Господарського суду Львівської
області від 05.07.2005 року по справі №
6/136-8/102 визнано банкрутом і знято з
обліку. Окрім того, отримано лист №
5798/26-50 від 09.12.2005 року від ЛВ ПМ УПМ ДПА у
Львівській області про отримання
відповіді з прокуратури м. Львова, в
якій зазначено, що фінансово -
господарська діяльність між ПП «Крупа»
та ВАТ «Троттола» є предметом
розслідування кримінальної справи
№182-0496, порушеної 16.07.2005 року
прокуратурою м. Львова. В ході
провадження досудового слідства також
порушено кримінальну справу за фактом
умисного ухилення від сплати податків
службовими особами ПП «Крупа» за
ознаками складу злочину передбаченого
ст. 212 ч. 3 КК України. Враховуючи
вищенаведене, неможливо провести
зустрічну перевірку та встановити факт
сплати податку на додану вартість ПП
«Крупа» у зв'язку з його ліквідацією. А,
отже, ВАТ «Троттола» не може
претендувати на відшкодування коштів з
Державного бюджету України, оскільки
відсутнє джерело відшкодування, так як
при проведенні зустрічних перевірок по
ланцюгу не встановлено факт сплати
постачальниками позивача податку на
додану вартість до державного бюджету,
тому включення підприємством
податкової накладної до податкового
кредиту у листопаді 2004 року є
безпідставним. Враховуючи
вищезазначене, ДПІ у Франківському
районі м. Львова вважає, що спірне
податкове повідомлення - рішення є
законним та обґрунтованим, а тому в
задоволенні позову про визнання його
нечинним слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення,
враховуючи наступне.

ВАТ «Троттола», ,
знаходиться за адресою 79018, м. Львів,
вул. Тобілевича, 8. Перебуває на обліку в
ДПІ у Франківському районі м. Львова, є
платником ПДВ.

За результатами проведеної тематичної
документальної перевірки ВАТ
«Троттола» з питань достовірності
визначення податкового зобов'язання та
податкового кредиту по податку на
додану вартість за листопад 2004 року,
доповнення до якої оформлено актом №
23-2/1223/1 від 28.02.2006 року, було передбачено
проведення зустрічних перевірок по
ланцюгу до встановлення факту сплати
податку на додану вартість до
Державного бюджету України та
встановлення виробника товарів.

Згідно акта перевірки одним із
основних постачальників для ВАТ
«Троттола» в листопаді 2004 року було ПП
«Крупа».

Результатами перевірки встановлено, що
ПП «Крупа» в листопаді 2004 року
реалізувало ВАТ «Троттола»
товарно-матеріальні цінності, а саме
поліестер, костюмну тканину, вовну на
суму 160422,00 грн., (в тому числі податок на
додану вартість в сумі 26737,00 грн.), про що
видало податкову накладну № 102 від
04.11.2004 року. Вищевказана податкова
накладна була включена підприємством
до складу податкового кредиту в
листопаді 2004 року.

На підставі доповнень до акту
тематичної документальної перевірки
позивачу 09.03.2006 року винесено податкове
повідомлення-рішення № 4530/10/23-4 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 26737,00 грн., та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі в розмірі 835,38 грн.

Підставою винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення є
висновок відповідача про те, що
господарські операції, які відображені
позивачем в документах, а саме з ПП
«Крупа», не мають достатньої
доказовості фактичного здійснення,
оскільки під час перевірки не
встановлено факту придбання товарів
ВАТ «Троттола» у вказаного контрагента
товарно-матеріальних цінностей.
Зважаючи на те, що ДПІ у Франківському
районі не вдалося встановити факт
сплати податку на додану вартість до
Державного бюджету ПП «Крупа», ВАТ
«Троттола» не може претендувати на
відшкодування коштів з Державного
бюджету, так як відсутнє джерело
відшкодування, оскільки при проведенні
зустрічних перевірок по ланцюгу не
встановлено факт сплати
постачальником позивача податку на
додану вартість до державного бюджету.

Приймаючи рішення, суд виходив з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
01.09.2004 року між ВАТ «Троттола» та ПП
«Крупа» укладено договір купівлі
продажу тканини і фурнітури для
швейного виробництва.

За умовами даного договору ПП «Крупа»
передає ВАТ «Троттола» належним чином
маркований та запакований товар, а ВАТ
«Троттола» зобов'язується оплатити не
пізніше як у 20-денний строк з моменту
отримання відповідної товарної партії
та передавальних бухгалтерських
документів.

Факт придбання товарно-матеріальних
цінностей ВАТ «Троттола» у ПП «Крупа»
підтверджений наявними в матеріалах
справи накладною № 05-11/1/104 від 04.11.2004
року , податковою накладною № 102 від
04.11.2004 року на загальну суму 160422,00 грн. (в
т.ч. ПДВ 2673700 грн.).

Судом встановлено, що позивачем
податковий кредит листопада 2004 року
сформовано з урахуванням 26737,00 грн.
податку на додану вартість, сплаченого
на користь ПП «Крупа» в ціні товару.

Крім того, на підтвердження факту
здійснення поставки ПП «Крупа»
позивачу товарно-матеріальних
цінностей до матеріалів справи додано
копії з книги обліку придбання товарів
(робіт, послуг) по ВАТ «Троттола» за
період з липня 2004 року по лютий 2005 року,
в якій відображена податкова накладна
№ 102 від 04.11.20014 року на суму 133685,00 грн., в
т.ч. податок на додану вартість 26737,00
грн.

Також, вказана операція з ПП «Крупа»
була належним чином відображена
позивачем в податковій декларації за
листопад 2004 року та розрахунку
коригування сум податку на додану
вартість за листопад 2004 року.

Крім того, суд зазначає, що згідно
договору від 04.11.2004 року, укладеного між
позивачем та ПП «Крупа», товар
передається покупцю запакованим та
належним чином маркованим на товарному
складі продавця у м. Львові. Тому, на
підтвердження здійснення поставки
товарно-матеріальних цінностей,
позивачем долучено до матеріалів
справи довідку від 09.10.2014 року № 242 про
наявний у ВАТ «Троттола» станом на
04.11.2004 року автопарк, який
використовувався у господарській
діяльності позивача для здійснення
вантажних перевезень з копіями
відповідних свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів. Відповідно до
вищезазначеної довідки, станом на час
здійснення спірних господарських
операцій, позивач для здійснення
вантажних перевезень використовував
автомобілі марки: Scania, реєстраційний
номер 09099 ТА, причіп SAF - DF162А,
реєстраційний номер 13133 ТА, Scania,
реєстраційний номер 09100 ТА, причіп SAF -
DF162А, реєстраційний номер 13132 ТА, ЗАЗ
110247, реєстраційний номер 20467 ТА, ЗАЗ 110557,
реєстраційний номер 17290 ТА.

Щодо оплати придбаного ВАТ «Троттола»
у ПП «Крупа» товару, то позивач долучив
до матеріалів справи копію запиту у ПАТ
«Кредобанк» № 241 від 08.10.2014 року про
надання копій платіжних доручень, а
також належним чином завірені банком
копії платіжних доручень № 401 від 08.11.2004
року про сплату ВАТ «Троттола» на
користь ПП «Крупа» 50000,00 грн., згідно
договору від 01.09.2004 року; № 454 від 15.11.2004
року про сплату ВАТ «Троттола» на
користь ПП «Крупа» 50000,00 грн., згідно
договору від 01.09.2004 року; № 20 від 10.12.2004
року про сплату ВАТ «Троттола» на
користь ПП «Крупа» 27452,24 грн.

Суд вказує на те, що основним видом
діяльності позивача є пошиття одягу.
Згідно долученої до матеріалів справи
копії штатного розкладу, на
підприємстві станом на 01.07.2004 року
працювало 72 особи, в тому числі швачки,
технологи, конструктори-модельєри та
інш. Тому, зважаючи на якісні
характеристики товару, що був
придбаний у ПП «Крупа» (поліестер,
костюмну тканину, вовну), суд вважає
пов'язаними зміст господарської
операції з власною господарською
діяльністю ВАТ «Троттола».

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» №168/97 -
ВР від 03.04.1997 року, що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин,
виникнення права на податковий кредит
з податку на додану вартість,
передбачає обов'язкову наявність ще й
такої підстави, як сплата платником
податку у звітному періоді відповідних
сум податку.

Відповідно до п.п. 7.7.5 п.7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», суми податку на додану
вартість зараховуються до Державного
бюджету України, а зараховані суми
використовуються для бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість.

Тобто, однією з обов'язкових підстав
включення сум до податкового кредиту з
податку на додану вартість є сплата цих
сум до Державного бюджету України.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається із договірної
вартості товарів, але не вище рівня
звичайних цін.

Підпунктом 7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої
події: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

У п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» зазначено
перелік ознак, які повинна містити
податкова накладна.

Згідно з ч. 3 п.п. 7.2.3. п.7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги) на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Виходячи із приписів вищевказаної
імперативної норми закону, лише
відсутність податкової накладної
позбавляє права на включення до складу
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Водночас, наявність податкової
накладної без фактичного здійснення
господарської операції
(оприбуткування товару, його оплата,
використання у господарській
діяльності тощо) не може бути підставою
для включення визначених у такій
накладній сум податку на додану
вартість до податкового кредиту
відповідного місяця.

Первинні та інші документи, що були
надані під час проведення
документальної перевірки ВАТ
«Троттола» та подані в ході судового
розгляду на підтвердження позовних
вимог підтверджують зв'язок понесених
витрат позивача в частині придбання
товарів з його господарською
діяльністю.

Зазначені документи в силу приписів
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та "Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", є первинними
документами та містять необхідні
реквізити та інформацію.

Доказів того, що вказані первинні
(накладні, податкові накладні,
розрахункові (платіжні) документи не
мають юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
представником відповідача не надано.

А, отже, такі первинні бухгалтерські
документи є підставою для формування
податкового кредиту.

Суд також вказує на те, що постановою
господарського суду України
Львівської області від 30.12.2010 року у
справі №5/400-25/74А і ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2013 року у справі №4542/11
встановлено, що договір
купівлі-продажу від 01.09.2004 року з боку
ПП «Крупа» підписаний директором
Удовіченко Олегом Валентиновичем і
скріплений печаткою ПП «Крупа».

На час здійснення господарської
операції (виписки податкової
накладної) ВАТ «Троттола» з ПП «Крупа»,
останнє було платником податку на
додану вартість, що не заперечується
контролюючим органом і
підтверджується витягом з офіційного
веб-сайту Державної фіскальної служби
України.

Таким чином, покликання відповідача
про неможливість проведення
зустрічної перевірки ПП «Крупа» по
взаєморозрахунках з ВАТ «Троттола»,
оскільки ПП «Крупа» за рішенням
Господарського суду Львівської
області від 05.07.2005 року по справі
№6/136-8/102 визнано банкрутом та знято з
обліку, як на підставу неможливості
формування позивачем податкового
кредиту листопада 2004 року судом до
уваги не беруться.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
законом.

Отже, право на податковий кредит в тому
числі на відшкодування податку виникає
лише при фактичній надмірній сплаті
податку на додану вартість.

Слід відмітити, що в інформаційному
листі Вищого адміністративного суду
України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10
«Проблемні питання застосування
законодавства у справах за участю
органів державної податкової служби»
обумовлено, що не є підставою для
відмови у праві на податковий кредит та
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість порушення податкової
дисципліни, вчинені контрагентом
платника податку.

Також не є підставою до визнання
неправомірними операцій платника
податків подальше припинення чи
анулювання статусу платника податку на
додану вартість його контрагента. Усі
операції, вчинені контрагентом
платника податку до припинення такого
контрагента, не можуть автоматично
розглядатися як нікчемні правочини в
силу самого собою припинення юридичної
особи або анулювання її податкового
статусу. У такому разі достатньо
встановити необізнаність платника
податку, що заявляє право на податковий
кредит чи бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість про факт
припинення або недобросовісний
характер діяльності контрагента,
зокрема про несплату податків чи
неподання податкової звітності.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Як встановлено в ході розгляду справи,
позивачем виконано вимоги зазначеної
норми Конституції України шляхом
сплати податку на додану вартість в
ціні товару придбаного в ПП «Крупа».
Відтак, позивач є добросовісним
платником податку й вчинена ним
господарська операція зі згаданим
підприємством є реальною, відповідає
господарській меті позивача, а дані,
наведені у документах, що надають право
на податкових кредит, - відповідають
дійсності.

Статтею 61 Конституції України
регламентовано, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Судом при прийнятті рішення також
враховуються рішення Європейського
суду з прав людини у справах Інтерсплав
проти України (2007 рік, заява № 803/02),
«Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік,
заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр
проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03),
які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» підлягають
застосуванню судами як джерела права, у
яких визначено, що платника податку не
може бути позбавлено права на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість за відсутності доказів того,
що його було залучено до протиправної
діяльності, пов'язаної з незаконним
отриманням бюджетного відшкодування.
При цьому платник податку на додану
вартість не повинен нести
відповідальність за зловживання,
вчинені його постачальниками, якщо
платник податку на додану вартість не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

Відтак, несплата контрагентом
постачальником сум податку на додану
вартість до бюджету за оподаткованою
операцією не є підставою для
невключення таких сум податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту платником податку - покупцем і,
відповідно, не може бути підставою для
притягнення останнього до
відповідальності.

Щодо посилань відповідача як доказ
непідтвердження взаєморозрахунків між
ВАТ «Троттола» та ПП «Крупа» на
кримінальну справу за фактом умисного
ухилення від сплати податків
службовими особами ПП «Крупа» за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч. 3 ст. 212 КК України, то суд зазначає, що
сам факт порушення такої кримінальної
справи не впиває на об'єкт доказування
у даній адміністративній справі, а тому
є безпідставним та не заслуговує на
увагу. Адже доказом вини посадових осіб
підприємства може бути лише вирок суду,
постановлений у кримінальній справі.
Однак, відповідачем не було надано суду
вироку, з якого б можливо було
встановити вину посадових осіб ПП
«Крупа» у фіктивному підприємництві чи
інші преюдиційні факти.

Водночас, постановою Господарського
суду Львівської області від 30.12.2010 року
у справі № 5/400-25/74А і ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2010 року
у справі №4542/11 встановлено реальність
господарської операції купівлі -
продажу між ПП «Крупа» та ВАТ
«Троттола».

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Положення ст. 9 КАС України
передбачає, що суди при вирішенні
справи керуються принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Матеріали справи свідчать, що
відповідні положення відповідачем при
визначенні податкового зобов'язання з
податку на додану вартість дотримані
були не в повній мірі, що, в свою чергу,
зумовило необхідність звернення
позивача за захистом свого порушеного
права до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд
погоджується з твердженнями позивача
про відсутність порушення ним норм
податкового законодавства, описаного в
доповненні до акту тематичної
перевірки № 23-2/1223/1 від 13.10.2005 року, на
підставі якого прийнято оскаржуване
податкове повідомлення - рішення.

Висновки відповідача про
безтоварність та нереальність
укладеного позивачем з ПП «Крупа»
договору не є обґрунтованими, не
знайшли свого підтвердження зібраними
у справі належними та допустимими
доказами та ґрунтуються на
припущеннях.

Водночас, доказування не може
базуватись на припущеннях в силу ст.ст.
69-70 КАС України.

Враховуючи наведене, в суду відсутні
правові підстави вважати правомірним
спірне податкове повідомлення-рішення,
яким ВАТ «Троттола» зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість по контрагенту ПП
«Крупа».

Звідси, відсутні і підстави для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Тому, позовні вимоги підлягають
задоволенню, а спірне податкове
повідомлення-рішення - скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, на
користь позивача слід стягнути з
Державного бюджету України 3,40 грн.
судового збору, сплаченого при подачі
позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71,
94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
09.03.2006 року № 4530/10/23-4, прийняте
Державною податковою інспекцією у
Франківському районі м. Львова.

Стягнути з Державного бюджету України
в користь відкритого акціонерного
товариства «Троттола», ,
79018, м. Львів, вул. Тобілевича, 8, 3 (три)
гривні 40 коп., сплаченого при подачі
позову до суду судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови виготовлений
10.11.2014 року.

Суддя
Потабенко В.А.