Справа № 300/771/13а
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року

Справа № 876/2868/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді
Іщук Л.П.

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Воловецької селищної ради
Воловецького району Закарпатської
області на постанову Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 11 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради
Воловецького району Закарпатської
області про визнання протиправними
дій, визнання недійсними і скасування
рішень та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

06.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Воловецького районного суду
Закарпатської області з позовом до
Воловецької селищної ради
Воловецького району Закарпатської
області про визнання недійсними та
скасування рішень Воловецької
селищної ради 17 сесії шостого
скликання Воловецької селищної ради №
349 від 28.03.2012 року про відмову у наданні
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки площею 0,07 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та рішення 28 сесії
шостого скликання Воловецької
селищної ради від 25.04.2013 року про
відмову у наданні дозволу на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,15
га для ведення особистого селянського
господарства. Просить також визнати
протиправними дії Воловецької
селищної ради щодо надання належної
йому земельної ділянки іншій особі та
зобов'язати відповідача винести на
найближчу сесію питання щодо надання
йому безоплатно у приватну власність
земельної ділянки площею 0,07 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та 0,15 га для ведення
особистого селянського господарства.

Вважає, що відповідачем порушене його
право власності на земельні ділянки в
АДРЕСА_2 площею 0,07 га та 0,15 га, оскільки
він користується ними з 1995 року, на
одній побудував фундамент будинку, за
іншу сплачував земельний податок, а
тому відмова у наданні йому цих земель
є безпідставною.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 11.02.2014
року позов задоволений частково.
Визнано неправомірними дії
Воловецької селищної ради по вирішенню
поданих ОСОБА_1 заяв щодо виділення
йому у приватну власність земельної
ділянки розміром 0,07 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
0,15 га для ведення особистого
селянського господарства в урочищі
АДРЕСА_1 і визнані недійсними та
скасовані рішення сімнадцятої сесії
шостого скликання Воловецької
селищної ради Закарпатської області
№349 від 28.03.2012 року та рішення двадцять
восьмої сесії шостого скликання
Воловецької селищної ради
Закарпатської області від 25.04.2013 року. В
решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач - Воловецька селищна рада
Воловецького району Закарпатської
області оскаржила постанову суду
першої інстанції. Вважає, що
оскаржувана постанова винесена без
врахування фактичних обставин справи і
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати і прийняти
нову про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що в
суді першої інстанції не було доведено,
що оскаржувані рішення Воловецької
селищної ради не відповідають
земельному законодавству, а суд
врахував при вирішенні справи
пояснення, надані позивачем, як докази
користування земельною ділянкою.
Апелянт вважає, що рішення прийняті
сільською радою правомірно і підстав
для їх скасування немає.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає за
можливе розглянути дану справу
відповідно до ст. 196 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, виходив з того, що
рішення Воловецької селищної ради 17
сесії шостого скликання Воловецької
селищної ради № 349 від 28.03.2012 року про
відмову у наданні позивачу безоплатно
у приватну власність земельної ділянки
площею 0,07 га та рішення 28 сесії шостого
скликання Воловецької селищної ради
від 25.04.2013 року про відмову у наданні
дозволу на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,15 га для ведення
особистого селянського господарства і
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд прийняті з
порушенням вимог Конституції України,
земельного законодавства, Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням шостої сесії двадцять другого
скликання Воловецької селищної ради
Закарпатської області від 21.09.1995 року
позивачу ОСОБА_1 на підставі його заяви
виділено земельну ділянку в розмірі 0,07
га в урочиші АДРЕСА_2 та надано дозвіл
на будівництво житлового будинку на
даній земельній ділянці. Із
розпорядження № 211 від 20.10.1995 року
Воловецької РДА вбачається, що
районному архітектору було доручено
видати паспорт на забудову земельної
ділянки.

Також позивачу біля згаданої земельної
ділянки виділили ще 0,15 га для ведення
особистого селянського господарства. У
липні 2007 року земельну ділянку в
розмірі 0,07 га в урочищі АДРЕСА_2 позивач
вирішив віддати ОСОБА_2 згідно
домовленості.

Рішенням третьої сесії четвертого
скликання від 08.08.2002 року земельну
ділянку площею 0,07 га вилучено у ОСОБА_1
та переведено в землі запасу селищної
ради. Однак, вона не була передана
ОСОБА_2, а нею постійно користувався
ОСОБА_1, сплачував земельний податок,
звів фундамент.

Як встановлено з матеріалів справи,
25.03.2011 року ОСОБА_1 (1977р.н.) звернувся із
заявою до Воловецької селищної ради
про видачу дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо посвідчення права власності на
земельну ділянку площею 0,15 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2.
Однак, рішенням Воловецької селищної
ради №128 від 17.05.2011 року вказана заява
залишена без задоволення у зв'язку із
невідповідністю доданих до заяви
документів на земельну ділянку.

27.02.2012 року позивач звернувся до
відповідача про виділення йому
земельної ділянки розміром 0,07 га в
АДРЕСА_2 для продовження будівництва
індивідуального житлового будинку,
однак рішенням Воловецької селищної
ради Закарпатської області № 349 від
28.03.2012 року йому відмовлено у
задоволенні заяви у зв'язку з тим, що
рішенням сесії від 08.08.2002 року дана
земельна ділянка вже була вилучена за
його заявою-згодою.

Крім того, з витягу з протоколу
засідання чергової 28 сесії 6-го
скликання від 25.04.2013 року вбачається, що
в задоволенні заяв ОСОБА_1 про надання
йому дозволу на розробку проекту для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_2 відмовлено у
зв'язку з тим, що його заява вже
розглядалась і було відмовлено в її
задоволенні. Також у витязі з протоколу
зазначено, що стосовно питання
виділення позивачу земельної ділянки
площею 0,15 га для ведення особистого
селянського господарства, то дозвіл на
дану земельну ділянку вже наданий
іншому громадянину.

Як вбачається із рішення двадцять
дев'ятої сесії шостого скликання
Воловецької селищної ради №582 від
24.06.2013 року "Про надання земельних
ділянок у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
ОСОБА_3" затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_3, мешканцю с. Н.Ворота
Воловецького району, для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою АДРЕСА_2 та надано ОСОБА_3
безоплатно у власність земельну
ділянку площею 0,10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів місцевого самоврядування
з мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу
України, громадяни та юридичні особі
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації щодо земельних ділянок)
на яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх
повноважень визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх з
користування. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян.

Відповідно до ст. 118 Земельного Кодексу
України, громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної селищної, міської
ради за місцезнаходженням земельної
ділянки. Рішення органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймаються на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради.

Вимогами частини 11 статті 123 Земельного
кодексу України встановлено, що
рішення про відмову в наданні
земельної ділянки має містити
мотивовані пояснення з посиланням на
відповідні положення
нормативно-правових актів,
затвердженої містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З рішення Воловецької селищної ради
Воловецького району Закарпатської
області від 28.03.2012 року та витягу з
протоколу засідання чергової 28 сесії
6-го скликання селищної ради від 25.04.2013
року не можна встановити, з яких саме
підстав виходила рада, ухвалюючи
оспорювані рішення, тому апеляційний
суд не має можливості оцінити
обставини, які слугували підставою для
його винесення і приходить до висновку,
що таке рішення прийняте, хоч і в межах
компетенції селищної ради, але
необґрунтовано та нерозсудливо, що,
відповідно, суперечить положенням
статті 2 КАС України.

Таким чином, відповідач - Воловецька
селищна рада Воловецького району
Закарпатської області, яка є суб'єктом
владних повноважень і на яку статтею 71
КАС України покладений обов'язок
доведення правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності, не довела
правомірності прийняття оскаржуваних
рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновком суду першої інстанії про
порушення відповідачем вимог чинного
законодавства при прийнятті нею
оскаржуваних рішень від 28.03.2012 року та
від 25.04.2013 року.

Доводи апелянта про правомірність
прийняття оскаржуваних рішень
суперечать положенням земельного
законодавства, Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив частково
позовні вимоги ОСОБА_1, правильно і
повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206,212, 254
КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Воловецької
селищної ради Воловецького району
Закарпатської області залишити без
задоволення, а постанову Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 11 лютого 2014 року у справі № 300/771/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В.
Онишкевич