Справа № 1423/10996/2011
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
1423/10996/2011

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков Володимир Олександрович
Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 19
березня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про
стягнення виплати державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року позивач звернувся з
позовом до департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

За результатами розгляду
адміністративного позову Центральним
районним судом м. Миколаєва від 19
березня 2012 року позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
щодо нарахування та виплати ОСОБА_1
допомоги по догляду за дітьми у період
з 01 червня 2008 року.

Зобов'язано відповідача нарахувати
ОСОБА_1: у період з 1 червня 2008 року до 24
листопада 2009 року - допомогу по догляду
за донькою ОСОБА_2, обчисливши її у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років; у період з 25
листопада 2009 року до 15 листопада 2010
року - допомогу по догляду за донькою
ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3, обчисливши її у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років на кожну дитину; у
період з 16 листопада 2010 року - допомогу
по догляду за сином ОСОБА_3, обчисливши
її у розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Зобов'язати департаменту праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради виплатити ОСОБА_1 різницю
між нарахованою відповідно до цієї
постанови та фактично виплаченими
сумами за період з 1 червня 2008 року до
моменту набрання чинності цієї
постанови.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Позивач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції встановив, що в період з 01
червня 2008 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому ст. 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю малолітніх дітей -
доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачем їй
було виплачено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн. щомісячно з
березня 2008 року по січень 2010 року
включно, а з лютого 2010 року у розмірі
181,07 грн., з березня 2010 року по серпень
місяць 2010 року включно у розмірі 260 грн.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, позивач є застрахованою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

При нарахуванні допомоги відповідач
керувався ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" -
допомога по догляду за дитинною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, встановленому
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Право застрахованої особи в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування щодо
неотриманої в повному обсязі допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулюється
положеннями ст. 43 Закону України від
18.01.2001р. №2240-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням".

Так, до 1 січня 2008 року відносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
регулювалися Законом "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" , який поширював свою дію на
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Розмір допомоги також визначався цим
Законом. Зокрема, статтею 43 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет» на відповідний рік
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку згідно Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, згідно з яким відповідно до
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.

Оскільки у справі, що розглядається,
суд першої інстанції встановив, що спір
виник з приводу виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин апеляційний суд дійшов
висновку, що на відносини, пов'язані з
виплатою допомоги такій особі,
поширюються норми спеціального Закону,
яким є Закон "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема у
постановах від 18 червня 2013р. справа №
21-209а13, 17 вересня 2013 року справа №
21-187а13, від 01 квітня 2014 року справа №
21-52а14, яка відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС
України є обов'язковою для врахування в
судовій практиці.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.161 КАС
України при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 237 цього Кодексу.

Отже, на відповідача покладений
обов'язок здійснити ОСОБА_1 виплату
державної допомоги в порядку та
розмірі, передбаченому Законом "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Враховуючи вищезазначене, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині визнання протиправними дії
відповідача та зобов'язання виплатити
суму допомоги по догляду за дитиною за
період з 01 червня 2008 року

Враховуючи все вищевикладене,
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції порушень матеріального та
процесуального права не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205,
ст. 206, ст. 254 КАС України, апеляційний
суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу департаменту праці
та соціального захисту населення
залишити без задоволення, постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 19 березня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л.Романішин