Справа № 826/6276/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/48598/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.,

та представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Шендрик С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2013

у справі № 826/6276/13-а

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Енергетичний холдинг"

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.07.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2013
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.07.2013 та прийнято нову постанову, якою
позов задоволено: скасовано податкове
повідомлення-рішення від 23.01.2013 №.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржуване
рішення - без змін.

В судове засідання з'явився
представник відповідача. Представник
позивача в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної податковим органом
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань правомірності
формування валових витрат та
податкового кредиту за рахунок ТОВ
«Центр будівництва та архітектури» за
період з 01.12.2011 по 31.01.2012, за
результатами якої складено акт від
27.12.2012 №1251/222/30489263, у висновках якого
встановлено порушення позивачем вимог:
п.185.1 ст. 185, п.198.3 ст. 198, п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання з ПДВ за перевіряємий
період на суму 166 666,67 грн.

На підставі висновків акта перевірки,
19.10.2012 відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 23.01.2013,
яким позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 166 666,67 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 41 667,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
господарські операції з виконання
робіт між позивачем та ТОВ «Центр
Будівництва та Архітектури» фактично
не мали реального характеру, їх
виконання оформлено лише
документально без мети на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені господарськими договорами.

Суд апеляційної інстанції не погодився
з наведеним висновком суду першої
інстанції, зазначивши, що відповідач
лише вказує, без відповідних доказів,
про відсутність реальності поставок
товарів (робіт, послуг), які економічно
необхідні для виконання такого
постачання або здійснення діяльності
тощо, що може свідчити про відсутність
необхідних умов для здійснення
відповідної господарської,
економічної діяльності як позивачем,
так і його контрагентом, що є тільки
припущенням. Висновки суду першої
інстанції про те, що позивачем не
надано доказів на підтвердження
реальності господарських операцій між
ПрАТ «Енергетичний холдинг» та ТОВ
«Центр Будівництва та Архітектури»
суперечать матеріалам справи.

Однак, колегія суддів касаційної
інстанції вважає такі висновки судів
попередніх інстанцій передчасними та
такими, що зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин у
справі.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Так, судами встановлено, що між
позивачем та ТОВ «Центр Будівництва та
Архітектури» було укладено договір від
23.12.2011 №Р23/12-11, за умовами якого
останній зобов'язується виконати
роботи з розробки програмного модулю
для організації інформаційного обміну
даними (документами) ЄДРСР та
інформаційно-правовою електронною БД
(«ЛІГА: ЗАКОН»).

На виконання умов вказаного договору,
ПрАТ «Енергетичний холдинг» отримано
від ТОВ «Центр Будівництва та
Архітектури» податкову накладну.
Також, в підтвердження виконання умов
договору, представником позивача було
надано до суду додатки до договору,
календарний план виконання робіт,
технічні вимоги, платіжне доручення,
виписку з банку, акт здачі-приймання
послуг.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що первинним замовником
виконаних на користь позивача робіт є
ДП «Інформаційні судові системи», про
що свідчить договір від 01.02.2012 №10/05-011.

Проте, зазначений договір укладено
пізніше того, який було укладено
позивачем з ТОВ «Центр Будівництва та
Архітектури», тобто, пізніше 23.12.2011.

Крім того, як стверджує відповідач,
відповідно до протоколу узгодження
договірної ціни по договору №Р23/12-11,
винагорода позивачу за роботи по
«створенню програмного модуля для
організації інформаційного обміну
даними ЄДРСР та інформаційно-правовою
електронною базою даних (програмний
модуль)» складає 1153200,00 грн. В свою
чергу, винагорода ТОВ «Центр
Будівництва та Архітектури» за ті самі
роботи складає 1286679,00 грн., тобто, є
більшою, що свідчить про відсутність
господарської вигоди позивача за
операціями із зазначеним
підприємством.

За наведених обставин, судам слід
врахувати наведені вище обставини та
з'ясувати характер та зміст спірних
операцій між позивачем та ТОВ «Центр
Будівництва та Архітектури», дослідити
усі первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, наявність у
підприємства основних засобів та
трудових ресурсів, необхідних для
вчинення дій, що становлять зміст
відповідних операцій і на підставі
цього зробити вмотивований висновок
про те, чи відбувся дійсний рух активів
між учасниками відповідних операцій.

Крім того, судам слід врахувати, що
неналежним чином оформлена (податкова
накладна не може бути підставою для
нарахування податкового кредиту за
наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданої послуги.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі, щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 КАС України.

При новому розгляді, судам слід взяти
до уваги вищезазначене та прийняти
законне і обґрунтоване рішення
відповідно до норм матеріального,
процесуального права, надати належну
правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.07.2013 та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2013
скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль