Справа № 817/3216/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3216/14

26 листопада 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жуковської Л.А. розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом:

Управління Пенсійного фонду України у
м.Рівне доВідділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Рівне про
зобов'язання вчинення певних дій та
стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України у
м.Рівне звернулося з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м.Рівне про зобов'язання
вчинити дії по прийняттю до заліку сум
згідно із актом щомісячної звірки
витрат особових справ потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за липень-вересень 2014
року та стягнення витрат на виплату та
доставку пенсій за вказаний період в
сумі 572, 32 грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав клопотання,
яким позов підтримав в повному обсязі,
просив справу розглянути без його
участі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, подав письмове
заперечення , на підставі якого просив
в позові відмовити повністю, та
клопотання про розгляд справи без його
участі .

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України у
зв'язку з тим, що всі особи, які беруть
участь у справі, заявили клопотання про
розгляд справи за їх відсутності,
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України при
розгляді справи в порядку письмового
провадження фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд прийшов до висновку, що позов
належить задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем
виплачувалися пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві громадянину ОСОБА_1 та
допомога на поховання ОСОБА_2, ОСОБА_3

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що загальна сума пенесених
позивачем витрат на їх виплату і
доставку пенсій за період
липень-вересень 2014 року - 572, 32 грн., в
тому числі : ОСОБА_1 - 158, 58 грн., допомога
на поховання ОСОБА_2, ОСОБА_3 у сумі 271, 87
грн. та 194, 73 грн. відповідно.

З досліджених судом доказів
вбачається, що Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Рівне не було прийнято
до відшкодування та підписано акти
щомісячної звірки за період за
липень-вересень місяці 2014 року з
розбіжністю щодо сум витрат, пов'язаних
з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за відповідні періоди.

Приймаючи рішення по суті заявлених
позовних вимог суд виходив з
наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутись
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
непрацездатності" передбачено, що
органи виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, починаючи з 01
квітня 2001 року відшкодовують органам
Пенсійного фонду України пенсії,
сплачені особам, яким призначено
пенсії внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Також, Законом України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
непрацездатності" встановлено, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали у
встановленому порядку Фонду,
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від роботодавця, Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування України. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються
Фондом у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між
страховиками з інших видів страхування
і Фондом в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

Тим самим, відсутність особових справ
застрахованих осіб не є підставою для
відмови Фонду відшкодовувати витрати
Пенсійного фонду, оскільки
відшкодування вищезазначених виплат
Пенсійному фонду передбачене чинним
законодавством та не залежить від того
чи передані Фонду особові справи
потерпілих осіб.

Таким чином, з часу прийняття Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
непрацездатності" передбачено
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України проводити
відшкодування Пенсійному фонду
України.

За змістом частини другої статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Статтею 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
непрацездатності" передбачено, що
органи виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, починаючи з 01
квітня 2001 року відшкодовують органам
Пенсійного фонду України пенсії,
сплачені особам, яким призначено
пенсії внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Також, Законом України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
непрацездатності" встановлено, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали у
встановленому порядку Фонду,
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від роботодавця, Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування України. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються
Фондом у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між
страховиками з інших видів страхування
і Фондом в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

Тим самим, відсутність особових справ
застрахованих осіб не є підставою для
відмови Фонду відшкодовувати витрати
Пенсійного фонду, оскільки
відшкодування вищезазначених виплат
Пенсійному фонду передбачене чинним
законодавством та не залежить від того
чи передані Фонду особові справи
потерпілих осіб.

Таким чином, з часу прийняття Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
непрацездатності" передбачено
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України проводити
відшкодування Пенсійному фонду
України.

За змістом частини другої статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд.

Аналогічної правової позиції
дотримується і Верховний суд України у
постанові від 21.11.2011 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
Черкаської області про стягнення
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне щодо стягнення
невідшкодованих витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та витрати
на їх виплату і доставку зазначеним
категоріям осіб є обґрунтованими та
такими, що належать до задоволення
повністю.

Що стосується відшкодування допомоги
на поховання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та витрат
на її виплату і доставку на загальну
суму 466, 60 грн. ( 271, 87 грн. та 194, 73 грн.
відповідно), то суд зазначає наступне.

Пунктом 5 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлено обов'язок
Фонду співпрацювати з фондами з інших
видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів. Якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
такий страховик має право звернутися
до відповідного страховика з інших
видів соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

На необхідність встановлення
причинного зв'язку між смертю та
отриманою травмою також вказано в п. 20
пп. "в" постанови Пленуму Верховного
суду України № 6 від 27.03. 1992 року.

Позивач не надав суду доказів виплати
допомоги на поховання на підставі
відповідних медичних висновків чи
доказів настання смерті потерпілого
внаслідок одержаного каліцтва, а
відтак, - позовні вимоги в частині
відшкодування допомоги на поховання є
безпідставними та такими, що не
належать до задоволення.

Крім того, суд зазначає, що в частині
зобов'язання (спонукання) вчинити дії
відповідача по прийняттю до заліку
витрат, Управління Пенсійного фонду
України у м.Рівне позбавлене
звертатися з такими позовними
вимогами, так як не наділене такою
компетенцією.

Підстави для розподілу судових витрат
відповідно до статті 94 КАС України -
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Рівне невідшкодовані
витрати Управління Пенсійного фонду
України у м.Рівне на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та витрати
на їх доставку за липень-вересень в
сумі 158 грн. 58 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.