Справа № 368/1577/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іванюта Т.Є.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 20 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернулася до Кагарлицького
районного суду Київської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області (далі - Відповідач,
Управління) про: визнання незаконними
дій Відповідача щодо застосування ним
під час нарахування/перерахунку пенсій
Позивача положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз,
встановлених Конституцією України і
Законами України вимог і норм,
визначено розміри пенсій для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, при цьому, значно менші, ніж
передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» для
відповідної категорії громадян;
визнання протиправною бездіяльності
Управління щодо нарахування,
перерахунку та виплати ОСОБА_2
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсії, передбачених
вищезазначеними положеннями;
зобов'язання Відповідача провести
нарахування, перерахунок та виплату
Позивачу на підставі, у порядку та
розмірах, визначених вищезазначеним
Законом без урахування
неконституційних приписів Бюджетних
законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, а саме: державну
пенсію у розмірі не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком, додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з
01.01.2005 року до моменту винесення
рішення по даній справі; зобов'язання
Відповідача перерахувати у подальшому
Позивачу, визначені ст. ст. 50, 54
зазначеного Закону розміри пенсій, у
зв'язку зі збільшенням розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для відповідної групи осіб,
починаючи з дня встановлення нового
розміру; зобов'язання стягнути з
Управління у порядку негайного
виконання, передбаченого ст. 256 КАС
України, на користь ОСОБА_2 суму боргу
за пенсійними виплатами, що виник за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій Позивача,
передбачених ст. ст. 50, 54 вищевказаного
Закону.

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 20.08.2014 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідач при визначенні розміру
пенсії Позивача правомірно керувався
положеннями п. 7 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», а
тому розмір пенсії обчислено
відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову від
20.08.2014 року та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.
При цьому звертає увагу на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, у
березні 2014 року Позивач звернувся до
Відповідача із заявою, в якій просив:
надати довідку про розміри виплат
державної та додаткової пенсії з 01.01.2005
року по день подачі заяви; призначити,
нарахувати державну щомісячну пенсію у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, а також
виплатити компенсацію втрати частини
доходів з 01.01.2005 року у зв'язку з
порушенням встановлених строків
виплат.

Управлінням було відмовлено у
задоволенні вищезазначеної заяви, про
що ОСОБА_3 було повідомлено листом від
26.03.2014 року № 26/Л-2. Відмова вмотивована
тим, що Відповідач виплачував пенсію
згідно ст. ст. 50, 54 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у порядку та розмірах,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.
При цьому, зауважено, що Рішенням
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року відповідні повноваження були
делеговані КМ України, а тому розмір
пенсії розраховано вірно.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів п. 7 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність дій
Відповідача щодо виплати державної та
додаткової пенсії у розмірі,
визначеному КМ України, оскільки Закон,
яким внесено зміни до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» набрав чинності 19.06.2011 року та є
обов'язковим для виконання.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон) пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 Закону особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону встановлено, що в
усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, 14 червня 2011 року Верховною
Радою України прийнято Закон України №
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», п. 7 ч. 1 якого Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
зокрема, що у 2011 році норми і положення
ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних норм однакової
юридичної сили, що не визнані
неконституційними, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій із них, що прийнята
пізніше. У даному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI.

На реалізацію наведеного
положення Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України 6 липня 2011 прийнята
постанова № 745.

У рішенні від 25 січня 2012 року №
3-рп/2012 Конституційний Суд України
дійшов висновку про те, що Кабінету
Міністрів України делеговано право
визначати порядок та розміри
соціальних виплат і допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції України та законів
України.

Закони України про Державний
бюджет України на 2012, 2013 роки містять
аналогічні норми щодо виплати
державної та додаткової пенсії у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2012/2013 рік.

На виконання делегованих повноважень
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, якою
передбачено мінімальний розмір пенсії
для постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Отже, у 2012 та 2013 роках державна та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, згідно ст. 50, 54 Закону
виплачується у розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Відтак, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог за період з 2005 року по
31.12.2013 року включно.

Разом з тим, вищезазначена норма
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» обмежена в часі лише
2013 роком.

Як вбачається зі змісту Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік», до останнього були внесені
зміни Законом від 31.07.2014 № 1622-VII (який
набрав чинності 03.08.2014 року) та
доповнено Прикінцеві положення
пунктом 67, згідно якого приписи ст. ст.
50, 54 Закону у 2014 році застосовуються у
порядку та розмірах, визначених
Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин у період з 01.01.2014
року по 03.08.2014 року чинним
законодавством не передбачено виплати
пенсій, визначених ст. ст. 50, 54 Закону у
розмірі, визначеному КМ України, а тому
позовні вимоги за вищезазначений
період підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
правомірність виплати Відповідачем
пенсії ОСОБА_2 у період з 01.01.2014 року по
03.08.2014 року в порядку та розмірах,
визначених постановою КМ України від
23.11.2011 року № 1210.

Аналогічна позиція викладена у
рішенні Вищого адміністративного суду
України від 22.09.2014 року у справі №
К/800/48769/14.

При цьому, судова колегія
зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» основні державні соціальні
гарантії встановлюються законами з
метою забезпечення конституційного
права громадян на достатній життєвий
рівень. До числа основних державних
соціальних гарантій включається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Крім того, положеннями ст. 19
вказаного Закону передбачено, що
виключно законами України
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом,
крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, колегія суддів
приходить висновку про відсутність
правових підстав для застосування
будь-якої іншої величини, ніж
встановлена названим Законом, для
розрахунку позивачу додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Однак, оцінюючи доводи Апелянта щодо
задоволення позовних вимог за період з
01.01.2005 року по дату прийняття рішення
судом першої інстанції, судова колегія
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи те, що пенсія, передбачена
приписами ст. ст. 50, 54 Закону має
щомісячний характер, то Позивач
повинен був дізнатися про виплату йому
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у менших
розмірах, ще у 2005 році.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач звернувся з позовом 05.08.2014 року,
водночас доказів поважності
пропущення строків звернення до
адміністративного суду не подав.

Судова колегія вважає, що на підставі
ст. ст. 99, 100 КАС України позовні вимоги в
частині нарахування та виплати
Позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, необхідно залишити
без розгляду за період з 01.01.2005 року по
04.02.2014 року включно.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції у ході
розгляду справи не було з'ясовано всі
фактичні обставини справи, у зв'язку з
чим останній допустив порушення норм
матеріального права.

За наведених обставин, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте ухвалив рішення без додержання
норм матеріального права

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції є
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
порушено норми матеріального права. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу -
задовольнити частково, а постанову
суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 11, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254, 256 КАС України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 20 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити частково.

Позовні вимоги про нарахування та
виплату ОСОБА_2 державної та додаткової
пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 01.01.2005 року по 04.02.2014 року
включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області щодо невиплати ОСОБА_2
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах,
визначених ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 05.02.2014 року по 02.08.2014 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Кагарлицькому районі
Київської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
дододаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
05.02.2014 року по 02.08.2014 року включно з
урахуванням виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.