Справа № 2011/6424/13 (2-а/638/239/13)
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м.
Київ К/800/57442/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Винокурова
К.С.,

Олексієнка М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Харківського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
(далі - Харківський прикордонний загін),
Адміністрації державної прикордонної
служби України (далі - Адміністрація
Держприкордонслужби України) про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали
Дзержинського районного суду міста
Харкова від 18 вересня 2013 року та
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Дзержинського районного
суду міста Харкова від 18 вересня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року, адміністративний позов ОСОБА_4
залишено без розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_4 посилається на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить скасувати
постановлені ними ухвали та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

18 жовтня 2010 року ОСОБА_4 пред'явив у суді
позов, в якому, з урахуванням уточнень,
просив визнати протиправною
бездіяльність Харківського
прикордонного загону щодо
ненарахування та невиплати належної
йому суми грошової компенсації замість
продовольчого пайка при звільненні
його в запас; зобов'язати Адміністрацію
Держприкордонслужби України негайно
перерахувати на рахунок Харківського
прикордонного загону необхідну суму
грошей для виплати йому такої грошової
компенсації; зобов'язати Харківський
прикордонний загін виплатити йому
грошову компенсацію замість
продовольчого пайка за період з 11
березня 2000 року по 6 серпня 2009 pоку.

Залишаючи позов ОСОБА_4 без розгляду,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що 30 липня 2010 року набрав чинності
Закон України від 7 липня 2010 року № 2453-VI
"Про судоустрій і статус суддів", яким
внесені зміни до статті 99 КАС України
та скорочено строк звернення до суду з
одного року до шести місяців. Позивач
пропустив цей строк, оскільки з
адміністративним позовом до суду
звернуся лише 18 жовтня 2010 року, у той
час як про порушення своїх прав повинен
був дізнатися ще у березні 2000 року.

Втім, колегія суддів не може погодитися
з таким висновком судів, з огляду на
помилкове застосування ними до спірних
правовідносин наслідків пропущення
шестимісячного строку звернення до
суду. Так, судами не враховано, що
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі (частина
перша статті 58 Конституції України). Це,
зокрема, означає, що набрання чинності
новим законом за загальним правилом не
скасовує обов'язки, які виникли на
основі закону, що втратив чинність, і на
момент набрання чинності новим законом
залишилися невиконаними. Судовий
захист від такого невиконання
гарантується частиною першою статті 55
Конституції України. Скорочення
строків звернення до
адміністративного суду з приводу
обов'язків, що на момент такого
скорочення залишилися невиконаними,
фактично пом'якшує (скасовує)
відповідальність суб'єкта владних
повноважень. Однак, таке пом'якшення
(скасування) допускається лише щодо
відповідальності фізичних осіб
(рішення Конституційного Суду України
від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Тому, з метою дотримання вимог статті 58
Конституції України та принципу
верховенства права (юридичної
визначеності) щодо вимог фізичної
(юридичної) особи до суб'єкта владних
повноважень, які виникли до скорочення
строків звернення до
адміністративного суду, застосуванню
підлягають строки, що діяли до такого
скорочення.

Окрім цього, відповідно до пункту 4
частини першої статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України, одним з принципів
здійснення правосуддя в
адміністративних судах є офіційне
з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом частин четвертої та п'ятої
статті 11 КАС України суд повинен
визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.
Дійшовши висновку, що поданих
сторонами доказів недостатньо для
встановлення обставин справи, суд має
право вжити передбачених законом
заходів для витребування належних
доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення
з'ясування всіх обставин у справі та
перевірки їх доказами тільки після
того, як проведено всі дії, необхідні
для повного і всебічного з'ясування цих
обставин, перевірено всі вимоги та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, і вичерпано всі можливості щодо
збирання й оцінки доказів.

Відповідно до положень частин перших
статей 99, 100 КАС України (в редакції,
чинній на час момент звернення з цим
позовом) адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

У своєму позові ОСОБА_4 строк звернення
до адміністративного суду поновити не
просив та зазначив, що про порушення
своїх прав дізнався у серпні 2010 року,
коли, у відповідь на свою заяву про
виплату грошової компенсації замість
продовольчого пайка, отримав від
відповідача відмову. У зв'язку з цим,
він звернувся за захистом своїх
порушених прав до Харківського
окружного адміністративного суду.
Втім, ухвалою від 16 вересня 2010 року цей
суд відмовив йому у відкритті
провадження у справі через порушення
предметної підсудності
адміністративних справ та
рекомендував звернутися із таким
позовом до загального суду, як
адміністративного. Отже, за таких
обставин позивач вважав, що строк
звернення до суду ним дотримано.

Втім, суди його доводи до уваги не
взяли, натомість, дійшли висновку, що
цей строк ОСОБА_4 пропущено без
поважних причин, оскільки про
порушення своїх прав він повинен був
знати ще під час проходження
військової служби, коли не отримував ні
продовольчих пайків, ні грошової
компенсації замість них.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскільки зазначеним вимогам усі
ухвалені у справі рішення не
відповідають, вони підлягають
скасуванню, а справа - передачі до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, під час якого суду слід
визначити, коли розпочався перебіг
строку звернення позивача до
адміністративного суду (коли позивач
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів), вирішити питання, чи
дотримано позивачем цей строк і, у разі,
якщо суд дійде висновку про його
дотримання - розглянути справу по суті
позовних вимог та ухвалити законне і
обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвали Дзержинського районного суду
міста Харкова від 18 вересня 2013
року та Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 листопада
2013 року скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко