Справа № 2а-/0370/1130/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року

Справа № 53408/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Сеника Р.П., Сапіги В.П

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2011 року по справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області про часткове скасування
рішення по застосуванню санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулася з адміністративним позовом
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції (далі Луцька
ОДПІ, відповідач) про часткове
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 08.10.2010
року №.

В обґрунтування позовних вимог
покликаються на те, що оскаржуване
рішення є протиправним в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 9920 грн. 00 коп. за
порушення пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», яким
передбачено обов'язок суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції, вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).
Позивач вказує, що жодним
нормативно-правовим актом не
передбачений конкретний порядок
ведення обліку товарних запасів
фізичними особами підприємцями, як і
не передбачено конкретного переліку
первинних документів, які фізична
особа підприємець повинна мати за
місцем реалізації товарів. Крім того,
перевірка проводилася в час, коли
бухгалтер уже не працювала, а видаткові
накладні на товар були зачинені в
кабінеті бухгалтерії, і про дану
обставину було повідомлено
відповідача листом та пред'явлено
копії відповідних накладних.
Враховуючи, що відсутнє порушення
пункту 12 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», позивач просить скасувати
рішення Луцької ОДПІ про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 08.10.2010
року № в частині санкцій в сумі
9920грн. 00коп..

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2011
року відмовлено в задоволені позовних
вимог. Суд виходив з того, що по
наслідках перевірки встановлено
порушення порядку ведення обліку
товарних запасів на складах та за
місцем їх реалізації. Обов'язок із
ведення обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона позивача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, задоволити позовні вимоги

В обґрунтуванні покликання маються те
що, жодним нормативно правовим актом не
передбачено обов'язок ведення обліку
товарів, запасів фізичної особи
підприємця. Крім того, у позивача
наявні внутрішні накладні на усі
товари, видаткові накладні, які на
момент перевірки знаходилися в
кабінеті бухгалтера.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 08.10.2010 року на
підставі вказаного акту перевірки
Луцька ОДПІ прийняла рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №, яким згідно із
пунктами 1, 6 статті 17, статті 21 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в сумі 10505 грн. 00коп., у тому
числі у розмірі 9920грн. 00коп. (4960грн.
00коп. х 2) подвійна вартість не
облікованих товарів за цінами
реалізації за порушення встановленого
порядку ведення обліку товарів за
місцем реалізації та зберігання
(стаття 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг») (а.с.39, 40).

Рішеннями Державної податкової
адміністрації у Волинській області від
25.11.2010 року №К/504/25-006 (а.с.16-17) та
Державної податкової адміністрації
України від 02.02.2011 року №841/К/25-0315
(а.с.18-19) первинна та повторна скарги
позивача були залишені без
задоволення, а оскаржуване рішення
Луцької ОДПІ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 08.10.2010 року
№ без змін.

Відповідно до вимог пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» № 265/95-ВР суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону
облік товарних запасів фізичною
особою-суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснювали підприємницьку діяльність
за спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Натомість фізичні особи-суб'єкти
підприємницької діяльності, які
перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог
пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону №
265/95-ВР зобов'язані вести облік товарних
запасів у порядку, визначеному чинним
законодавством.

Колегія суддів приходить до висновку,
що оскільки апелянт перебуває на
загальній системі оподаткування
обліку та звітності, то на нього
покладений обов'язок ведення обліку
товарних запасів..

Вказана позиція ґрунтується на
практиці Верховного Суду України, в
судовому рішенні від 25.02.2014 року справа
№ 21-19а14 та у відповідності до ч.2 ст. 161
КАС України, при виборі правової норми,
що підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відтак, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2011 року по справі № 2а-/0370/1130/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Р.П. Сеник

В.П. Сапіга