Справа № 819/713/14-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження в
адміністративній справі

/вступна та резолютивна частини/

Справа № 819/713/14-a

07 травня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Хрущ В. Л.,

за участю:

секретаря судового засідання
Найко Н.І.,

представника відповідача 1 - Лукащука В.
М.,

представник відповідача 2 - Франківа
М.О.,

за відсутності позивача та його
представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3

до:

1) Голови Тернопільської обласної ради
- Хомінця Василя Петровича,

2) Директора Департаменту культури,
релігій та національностей
Тернопільської обласної державної
адміністрації - Шергея Григорія
Платоновича,

про визнання нечинними:

1) розпорядження Голови Тернопільської
обласної ради "Про звільнення ОСОБА_3 з
посади директора установи
Тернопільської обласної державної
адміністрації "Тернопільський
обласний комунальний
навчально-методичний центр"" від 18.03.2014
року за №31,

2) наказу директора Департаменту
культури, релігій та національностей
Тернопільської ОДА "Про звільнення
ОСОБА_3" від 18.03.2014 року за №16-к, -

Керуючись статтею 128, пунктом 1 частини 1
статті 157, статтями 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву та клопотання відповідачів про
закриття провадження у справі -
задовольнити.

2. Закрити провадження у даній
адміністративній справі №819/713/14-а за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Голови Тернопільської обласної ради -
Хомінця Василя Петровича, Директора
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської
обласної державної адміністрації -
Шергея Григорія Платоновича, про
визнання нечинними: розпорядження
Голови Тернопільської обласної ради
"Про звільнення ОСОБА_3 з посади
директора установи Тернопільської
обласної державної адміністрації
"Тернопільський обласний комунальний
навчально-методичний центр"" від 18.03.2014
року за №31, наказу директора
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської ОДА
"Про звільнення ОСОБА_3" від 18.03.2014 року
за №16-к, - у зв'язку з тим, що дану справу
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

3. У відповідності до положень частини 2
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України - роз'яснити
позивачу, що даний спір підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

4. Копію ухвали надіслати сторонам у
справі.

Ухвала набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Повний текст ухвали у відповідності до
положень частин 3 та 7 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
буде виготовлено та підписано протягом
п'яти днів/.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

УКРАЇНА

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження в
адміністративній справі

Справа № 819/713/14-a

07 травня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Хрущ В. Л.,

за участю:

секретаря судового засідання
Найко Н.І.,

представника відповідача 1 - Лукащука В.
М.,

представник відповідача 2 - Франківа
М.О.,

за відсутності позивача та його
представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3

до:

1) Голови Тернопільської обласної ради
- Хомінця Василя Петровича,

2) Директора Департаменту культури,
релігій та національностей
Тернопільської обласної державної
адміністрації - Шергея Григорія
Платоновича,

про визнання нечинними:

1) розпорядження Голови Тернопільської
обласної ради "Про звільнення ОСОБА_3 з
посади директора установи
Тернопільської обласної державної
адміністрації "Тернопільський
обласний комунальний
навчально-методичний центр"" від 18.03.2014
року за №31,

2) наказу директора Департаменту
культури, релігій та національностей
Тернопільської ОДА "Про звільнення
ОСОБА_3" від 18.03.2014 року за №16-к, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Тернопільського
окружного адміністративного суду із
позовом до Голови Тернопільської
обласної ради - Хомінця Василя
Петровича та Директора Департаменту
культури, релігій та національностей
Тернопільської обласної державної
адміністрації - Шергея Григорія
Платоновича. У даному позові позивачем
було порушене питання про визнання
нечинними: розпорядження Голови
Тернопільської обласної ради за №31від
18.03.2014 року "Про звільнення ОСОБА_3 з
посади директора установи
Тернопільської обласної державної
адміністрації "Тернопільський
обласний комунальний
навчально-методичний центр"" та наказу
директора Департаменту культури,
релігій та національностей
Тернопільської обласної державної
адміністрації №16-к від 18.03.2014 року "Про
звільнення ОСОБА_3 ".

Ухвалою судді Тернопільського
окружного адміністративного суду від
08.04.2014 року відкрито провадження у
справі за вищезазначеним позовом
ОСОБА_3 Цією ж ухвалою зобов'язано
відповідачів, як суб'єктів владних
повноважень, в порядку виконання вимог
п. 5 ч. 5 ст. 107 КАС України, - надати суду
належним чином завірені копії
оскаржуваних розпорядження та наказу у
разі письмові заперечення проти позову
у разі його невизнання належним чином
завірені копії всіх документів які
мали бути та були прийняті до уваги при
прийнятті розпорядження №31 від 18.03.2014
року та наказу №16-к від 18.03.2014 року.

15.04.2014 року за підписом Голови
Тернопільської обласної ради Хомінця
В.П. до суду надійшла заява про закриття
провадження у даній адміністративній
справі (за вх. №3833), у якій відповідач,
обґрунтовуючи свою правову позицію з
приводу заявленого позову, посилаючись
на окремі норми процесуального
законодавства та долучені до даної
заяви документи, - вважає, що позовна
заява ОСОБА_3 повинна розглядатись в
порядку цивільного судочинства,
оскільки, зокрема, посада директора
установи Тернопільської обласної
державної адміністрації
"Тернопільський обласний комунальний
навчально-методичний центр", з якої
позивача було звільнено згідно
оскаржуваного розпорядження, - не
входить до кола визначених п. 15 ч. 1 ст. 3
КАС України посад та видів професійної
діяльності, і у трудовій діяльності
ОСОБА_3 відсутні ознаки публічної
служби, а оскаржуване позивачем
розпорядження №31 від 18.03.2014 року та
виниклі між сторонами правовідносини
стосуються здійснення власником своїх
повноважень стосовно звільнення
керівника об'єкта спільної власності
територіальної громади, а не
реалізації відповідачем як органом
місцевого самоврядування владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень. У
зв'язку з цим відповідач просить суд
закрити провадження у даній справі.

17.04.2014 року до суду надійшло аналогічне
клопотання (за вх.3912) і від Директора
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської
обласної державної адміністрації -
Шергея Г.П. У цьому клопотанні
відповідач теж посилається на те, що
дана справа не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки даний спір не
стосується відносин публічної служби
та не містить ознак спору, визначеного
Кодексом адміністративного
судочинства, та просить у зв'язку з цим
закрити провадження у справі.

У судове засідання, яке було призначене
на 17.04.2014 року - позивач та його
представник не з'явились, хоча про
розгляд справи повідомлені належним
чином.

Разом з тим, 17.04.2014 року, до вказаного
судового засідання, представником
позивача було подано клопотання (за вх.
№3904) про відкладення розгляду справ у
зв'язку з неможливістю його
(представника позивача) прибуття у цей
день на розгляд справи. Крім того, у
цьому ж клопотанні представник
позивача просив суд витребувати у
одного з відповідачів, Директора
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської
обласної державної адміністрації, ряд
документів.

Вказане клопотання, з врахуванням
відсутності заперечень з боку
присутніх у судовому засіданні 17.04.2014
року представників з боку
відповідачів, - задоволено, витребувано
від відповідача документи, які просив
представник позивача, а також -
відкладено розгляд справи. Одночасно
судом, з врахуванням думки присутніх
учасників адміністративного процесу, -
відкладено і розгляд заяви та
клопотання відповідачів про закриття
провадження у справі, з метою
повідомлення позивача та його
представника про надходження таких
заяв та надання їм можливості
ознайомитись з їх змістом, що і було
зроблено представником позивача при
ознайомленні з матеріалами справи,
згідно відповідної заяви, 17.04.2014 року.

У судовому засіданні 25.04.2014 року
відповідачем подано витребувані судом
за клопотанням представника позивача
документи.

Водночас, у дане судове засідання
позивач та його представник знову не
з'явились. Однак, 24.04.2014 року
представником позивача подано до суду
клопотання (за вх. №4104) про відкладення
розгляду даної справи у зв'язку з його
зайнятістю в іншому судовому засіданні
та неможливістю явки самого позивача
за станом здоров'я.

Розглянувши дане клопотання, суд, з
врахуванням позиції присутніх
представників відповідачів, визнав за
доцільне відкласти розгляд справи, у
зв'язку з чим судом 25.04.2014 року
постановлено відповідну ухвалу про
відкладення розгляду справи та
поданого відповідачами заяви та
клопотання на 07.05.2014 року.

28.04.2014 року представнику позивача
згідно поданої ним заяви (за вх.№4287)
надано можливість ознайомитись з
матеріалами справи та надано копії
документів, поданих відповідачем у
судовому засіданні 25.04.2014 року.

Однак, і у судове засідання 07.05.2014 року
позивач та його представник - не
з'явились, без повідомлення суду
причин.

В той же час, попередньо, 05.05.2014 року, до
суду від позивача та його представника
надійшов ряд заяв та клопотань, а саме:

- від представника позивача надійшли
додаткові обґрунтування до позовної
заяви про захист трудових прав (за
вх.№4372), в яких, фактично, збільшено
розмір позовних вимог, заявлених
позивачем до Директора Департаменту
культури, релігій та національностей
Тернопільської обласної державної
адміністрації, та окрім визнання
недійним наказу №16-к від 18.03.2014 року,
заявлено також вимоги про поновлення
ОСОБА_3 на попередній роботі з 18.04.2014
року та зобов'язання Департаменту
здійснити позивачу донарахування
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу;

- заява від представника позивача (за
вх. №4373), в якій заявник, посилаючись на
правову позицію відповідачів, та,
зокрема, необхідність вивчення
додаткових документів та допиту
свідків, - просить суд вийти за межі
строків розгляду справи, та повідомляє,
що позивач проти задоволення даного
клопотання не заперечує;

- заява від ОСОБА_3 (за вх. №4375), згідно
якої позивач підтримує вищенаведене
клопотання свого представника з
причин, аналогічних викладеним у ньому;

- заява від представника позивача (за
вх. №4374) про відхилення клопотань
відповідачів про закриття провадження
у справі, продовження слухання справи
по суті, оголошення перерви в судовому
засіданні та надання відповідачам часу
для подання обґрунтованих заперечень
проти позовної заяви;

- письмові спростування поданих
письмових доказів (за вх. №4376), які
подані представником відповідача, та
містять здійснений ним аналіз доказів,
поданих на його клопотання від 17.04.2014
року відповідачем .

Заслухавши у судовому засіданні 07.05.2014
року думку присутніх представників
відповідачів з приводу усіх заяв та
клопотання, які 05.05.2017 року надійшли від
позивача та його представника, суд, з
постановленням у судовому засіданні
відповідної ухвали, прийшов до
висновків про необхідність врахування
поданих представником позивача
додаткових обґрунтувань до позовної
заяви про захист трудових прав, та, з
урахуванням принципу рівності
учасників адміністративного процесу, -
визнав за можливе розглянути заяву та
клопотання відповідачів про закриття
провадження у справі, оскільки, як
видно з наявних у справі матеріалів,
позивач, в особі уповноваженого ним
представника, скористався правом не
лише ознайомитись зі змістом таких
заяв та клопотання, але і правом взяти
участь у прийнятті рішення з даного
питання, виклавши свою позицію з
приводу вказаних заяви та клопотання у
поданій його представником 05.05.2014 року
до суду письмовій заяві (за вх. №4374) про
відхилення клопотань відповідачів про
закриття провадження у справі,
продовження слухання справи по суті,
оголошення перерви в судовому
засіданні та надання відповідачам часу
для подання обґрунтованих заперечень
проти позовної заяви.

Одночасно, суд прийшов до висновку, що
можливість вирішення інших заяв та
клопотань позивача та його
представника (за вх.№№4373, 4375, 4376), які
були подані до суду 05.05.2014 року, -
залежатиме від вирішення питання про
закриття провадження у справі.

В судовому засіданні 07.05.2014 року
представники відповідачів заяву та
клопотання підтримали, просили закрити
провадження у справі з наведених ними
підстав. Окрім того, ознайомившись із
поданою представником позивача заявою
(за вх. №4374) про відхилення клопотань
відповідачів про закриття провадження
у справі, - звернули увагу суду на те, що
копії ухвали Тернопільського
міськрайонного суду у справі №607/5289/14-ц
від 08.04.2014 року, на яку він посилається,
представник позивача, всупереч
наведеному в цій заяві, - не долучив;
окрім того, така ухвала, навіть у разі
її існування та набрання нею законної
сили, - не може бути прийнята судом до
уваги при розгляді даної справи та
вирішення питання про закриття у ній
провадження, оскільки не є для
обов'язковою (преюдиційною) для
адміністративного суду; щодо посилання
заявника щодо недопущення між судами
спорів щодо підсудності справ,
зазначили, що нормативне закріплення
такого положення - стосується спорів
лише між адміністративними судами і
лише при вирішенні питання про
передачу справи за підсудністю.

Розглянувши заяву та клопотання
відповідачів про закриття провадження
у справі, заслухавши думку присутніх у
судовому засіданні представників,
врахувавши доводи з боку позивача,
викладені у поданій 05.05.2014 року його
представником заяві (за вх. №4374) про
відхилення клопотань відповідачів про
закриття провадження у справі, - суд
прийшов до висновку, що провадження у
даній справі підлягає закриттю, з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 4 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Тобто, визначаючи юрисдикцію щодо
вирішення даного спору, суд повинен
врахувати характер спірних
правовідносин, права та інтереси, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктний складу сторін та предмет
спірних правовідносин.

Перелік публічно-правових спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначений
частиною 2 статті 17 КАС України.

Так, згідно з пунктом 2 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, з
приводу прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з
публічної служби.

Отже, з огляду на вище визначене,
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
конкретними суб'єктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у публічно-правових
правовідносинах.

Адміністративні справи відрізняються
від справ цивільної юрисдикції
особливим змістом правовідносин між
сторонами та предметом позовних вимог.

Якщо ж спірні правовідносини не
містять ознак спору, який виник з
приводу прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з
публічної служби, - то в цьому разі
відсутній й публічно-правовий спір.

Суд враховує, що звернувшись до суду з
даним позовом, позивач вважав, що даний
спір - є спором з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби, визначеним пунктом 2 частини 2
статті 17 КАС України.

Разом з тим, оцінивши подані
відповідачами після відкриття
провадження у справі документи, суд
встановив, що така думка позивача є
помилковою, з огляду на наступні
положення чинного законодавства.

Так, за визначенням пункту 15 частини 1
статті 3 КАС України публічна служба -
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Зі змісту позову та поданих
відповідачами після відкриття
провадження матеріалів беззаперечно
випливає, що спірні відносини виникли у
зв'язку зі звільненням позивача,
ОСОБА_3, з посади директора установи
Тернопільської обласної державної
адміністрації "Тернопільський
обласний комунальний
навчально-методичний центр" на
підставі частини 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України, яке було
обумовлене ліквідацією вказаної
установи, яка за формою власності є
комунальним підприємством
Тернопільської обласної державної
адміністрації.

Згідно з пунктом 1 частини другої
статті 55 Господарського кодексу
України господарські організації -
юридичні особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України, державні,
комунальні та інші підприємства,
створені відповідно до цього Кодексу, а
також інші юридичні особи, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані в установленому законом
порядку, є суб'єктами господарювання.

Частиною 1 статті 63 Господарського
кодексу України визначено, що залежно
від форм власності, передбачених
законом, в Україні можуть діяти
підприємства таких видів:

- приватне підприємство, що діє на
основі приватної власності громадян чи
суб'єкта господарювання (юридичної
особи);

- підприємство, що діє на основі
колективної власності (підприємство
колективної власності);

- комунальне підприємство, що діє на
основі комунальної власності
територіальної громади;

- державне підприємство, що діє на
основі державної власності;

- підприємство, засноване на змішаній
формі власності (на базі об'єднання
майна різних форм власності).

В Україні можуть діяти також інші види
підприємств, передбачені законом.

Згідно з частиною 3 статті 63
Господарського кодексу України
залежно від способу утворення
(заснування) та формування статутного
капіталу в Україні діють підприємства
унітарні та корпоративні.

Унітарне підприємство створюється
одним засновником, який виділяє
необхідне для того майно, формує
відповідно до закону статутний
капітал, не поділений на частки (паї),
затверджує статут, розподіляє доходи,
безпосередньо або через керівника,
який ним призначається, керує
підприємством і формує його трудовий
колектив на засадах трудового найму,
вирішує питання реорганізації та
ліквідації підприємства. Унітарними є
підприємства державні, комунальні,
підприємства, засновані на власності
об'єднання громадян, релігійної
організації або на приватній власності
засновника (частина четверта статті 63
Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 78
Господарського кодексу України
комунальне унітарне підприємство
утворюється компетентним органом
місцевого самоврядування в
розпорядчому порядку на базі
відокремленої частини комунальної
власності і входить до сфери його
управління.

Частиною 3 статті 78 Господарського
кодексу України визначено, що майно
комунального унітарного підприємства
перебуває у комунальній власності і
закріплюється за таким підприємством
на праві господарського відання
(комунальне комерційне підприємство)
або на праві оперативного управління
(комунальне некомерційне
підприємство).

Згідно з частиною 7 статті 78
Господарського кодексу України -
комунальне унітарне підприємство
очолює керівник підприємства, що
призначається органом, до сфери
управління якого входить підприємство,
і є підзвітним цьому органові.

При цьому, частиною 2 статті 78
Господарського кодексу України
встановлено, що орган, до сфери
управління якого входить комунальне
унітарне підприємство, є представником
власника - відповідної територіальної
громади і виконує його функції у межах,
визначених цим Кодексом та іншими
законодавчими актами.

В ході вирішення питання про закриття
провадження у справі, судом
встановлено, що у відповідності до
Статуту установи Тернопільської
обласної державної адміністрації
"Тернопільський обласний комунальний
навчально-методичний центр",
засновником та власником створеного у
травні 2000 року Тернопільського
обласного комунального
навчально-методичного центру - є
Тернопільська обласна рада (п.1.2
Статуту).

Центр заснований на спільній власності
територіальної громад області,
підпорядкований управлінню культури
облдержадміністрації і співпрацює з
територіальними установами закладів
культури (п.1.3 Статуту).

При цьому, пунктом 9.1 Статуту визначено,
що Центр очолює директор, який
призначається на посаду і звільняється
з посади власником або уповноваженим
органом з дотриманням чинного
законодавства.

Також, як видно із поданих
відповідачами матеріалів, 12.11.2013 року
Тернопільською обласною радою було
прийняте рішення №1498 «питання
спільної власності територіальних
громад, сіл, селищ, міст Тернопільської
області», згідно з яким вирішено
ліквідувати установу Тернопільської
обласної державної адміністрації
"Тернопільський обласний комунальний
навчально-методичний центр".

10.12.2013 року, на виконання пунктів 5.1, 5.2
та 5.3 пункту 5 вищезазначеного рішення
Тернопільської обласної ради №1498,
Директором Департаменту культури,
релігій та національностей
Тернопільської обласної державної
адміністрації прийнято наказ за №157-од
«Про ліквідацію установи
Тернопільської обласної державної
адміністрації "Тернопільський
обласний комунальний
навчально-методичний центр".

А вподальшому 18.03.2014 року головою
Тернопільської обласної ради було
прийняте оскаржуване позивачем у даній
справі розпорядження за №31 "Про
звільнення ОСОБА_3 з посади директора
установи Тернопільської обласної
державної адміністрації
"Тернопільський обласний комунальний
навчально-методичний центр"".

Того ж дня, 18.03.2014 року, директором
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської ОДА, у
зв'язку з взяттям до відома
вищезазначеного розпорядження голови
Тернопільської обласної ради №31, -
прийнято наказ за №16-к "Про звільнення
ОСОБА_3", який також оскаржується у
позові ОСОБА_3

Відповідно до пункту 2 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України №8 від 20.05.2013 року «Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів», за змістом частини другої
статті 4 Кодексу адміністративного
судочинства України - юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 3 цієї ж постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України №8 від 20.05.2013 року - суди
повинні звертати увагу на те, що спір
набуває ознак публічно-правового за
умов не лише наявності серед суб'єктів
спору публічного органу чи посадової
особи, а й здійснення ним (ними) у цих
відносинах владних управлінських
функцій.

Пунктом 21 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» роз'яснено, що якщо орган
державної влади або орган місцевого
самоврядування бере участь у справі не
на виконання своїх владних
повноважень, а з інших управлінських
функцій щодо іншого учасника спору, то
залежно від змісту вимог і суб'єктного
складу сторін справа підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства
відповідно до вимог статті 15 ЦПК
України.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК
України та статті 2 КАС України, не є
публічно-правовим і розглядається у
порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади або
органом місцевого самоврядування як
суб'єктом публічного права та
суб'єктом приватного права - фізичною
особою, в якому управлінські дії
суб'єкта владних повноважень
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав фізичної
особи. У такому випадку це спір про
право цивільне, незважаючи на те, що у
спорі бере участь суб'єкт публічного
права, а спірні правовідносини
врегульовано нормами цивільного та
адміністративного права.

Аналогічні положення закріплені і
пунктом 23 вищезазначеної Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року №3, відповідно до якого діяльність
особи, призначеної у державному
секторі економіки через систему
організаційно-господарських
повноважень відповідних органів
управління на посаду керівника
юридичної особи - суб'єкта
господарської діяльності (наприклад,
керівник житлово-експлуатаційної
організації, призначений на цю посаду
відповідним органом місцевого
самоврядування), що функціонує на
основі права господарського відання
або права оперативного управління, або
за рішенням органу місцевого
самоврядування, не є публічною службою,
передбаченою пунктом 15 статті 3 КАС.
Трудові правовідносини таких осіб
регулюються законодавством про працю,
а спори із цих питань розглядаються у
порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
15 ЦПК України суди розглядають у
порядку цивільного судочинства,
зокрема, справи щодо захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

При вирішенні питання про закриття
провадження у справі, судом
встановлено, що під час перебування на
посаді директора установи
Тернопільської обласної державної
адміністрації "Тернопільський
обласний комунальний
навчально-методичний центр"" ОСОБА_3 - не
мав статусу державного службовця.

Крім того, між сторонами були відсутні
будь-які правовідносини з приводу
проходження позивачем державної
служби на займаній посаді директора
Центру - і при вирішення питання про
його звільнення, під час прийняття
відповідачами оскаржуваних у дані
справі розпорядження та наказу,
будь-яких рішень про припинення
перебування позивача на державній
службі в порядку Закону України "Про
державну службу" у спірних
правовідносинах не приймалось.

В той час, між сторонами спору мають
місце трудові відносини: між власником
юридичної особи - суб'єкта
господарської діяльності
(комунального підприємства) та особою,
яку такий власник, за визначених
законом підстав, уповноважений
призначати на посаду керівника такого
суб'єкта господарської діяльності.

Зокрема, в даному випадку, спір, який
виник між сторонами, стосується
питання законності прийняття Головою
Тернопільської обласної ради
розпорядження №31 "Про звільнення
ОСОБА_3 з посади директора установи
Тернопільської обласної державної
адміністрації "Тернопільський
обласний комунальний
навчально-методичний центр"" від 18.03.2014
року, та законності подальшого
прийняття у зв'язку з цим директором
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської ОДА
наказу №16-к "Про звільнення ОСОБА_3", -
тобто, прийняття рішень відповідачами
рішень про звільнення працівника
(керівника) з роботи у зв'язку з
ліквідацією юридичної особи.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що існуючий між
сторонами спір - не стосується
здійснення відповідачами, суб'єктами
владних повноважень, у спірних
правовідносинах будь-яких владних
управлінських функцій, в тому числі,
спрямованих на виконання делегованих
повноважень.

При цьому, і діяльність на посаді
керівника суб'єкта господарювання -
комунального підприємства, в даному
випадку, діяльність позивача на посаді
директора установи Тернопільської
обласної державної адміністрації
"Тернопільський обласний комунальний
навчально-методичний центр", - не є
публічною службою, оскільки не
пов'язана з діяльністю на державних
політичних посадах, професійною
діяльністю суддів, прокурорів,
військовою службою, альтернативною
(невійськовою) службою, дипломатичною
службою, іншою державною службою,
службою в органах влади Автономної
Республіки Крим, органах місцевого
самоврядування, визначених пунктом 15
частини 1 статті 3 КАС України.

З огляду на викладене, - суд приходить
до висновку про те, що даний спір не
містить обов'язкових ознак
публічно-правового спору в розумінні
положень КАС України, натомість, такий
спір - є приватноправовим (трудовим)
спором та має розглядатись в порядку
цивільного судочинства, що, в свою
чергу, виключає можливість розгляду
даного спору в порядку
адміністративного судочинства.

Що ж стосується посилань представника
позивача на наявність ухвали
Тернопільського міськрайонного суду
про відмову у відкриття провадження у
справі №607/5289/14-ц від 08.04.2014 року, то суд
зазначає, що така ухвала, навіть у разі
її існування та набрання нею законної
сили, - не може слугувати доказом
правомірності визначення підсудності
та не може бути прийнята судом до уваги
при розгляді в межах даної справи
питання про закриття у ній провадження.
Така ухвала не є обов'язковою
(преюдиційною) для адміністративного
суду, оскільки ухвала про відмову у
відкриття провадження (за відсутності
самої справи) - не є тим судовим
рішенням, яке було б постановлене саме
за результатом розгляду цивільної
справи по суті спору, у ході вирішення
якого і було б встановлено відповідні
обставини відносно осіб, які приймали
участь у такій справі.

Більше того, як вірно зазначив
представник відповідача, положення
щодо недопущення спорів щодо
підсудності справ між судами, -
закріплене статтею 22 КАС України, і
нормативне закріплення такого
положення - стосується лише спорів між
адміністративними судами і лише при
вирішенні питання про передачу справи
за підсудністю в порядку цієї статті.

Пунктом 1 частини першої статті 157 КАС
України передбачено, що суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої вказаної
статті якщо провадження у справі
закривається з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої цієї статті,
суд повинен роз'яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про необхідність закриття
провадження у даній справі, оскільки
після відкриття провадження у даній
справі судом, на підставі поданих
відповідачами документів, судом
встановлено, що даний спір не має ознак
спору адміністративної юрисдикції.

При цьому, у відповідності до частини 2
статті 157 КАС України, - суд роз'яснює
позивачу його право звернутися з даним
позовом до суду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись статтею 128, пунктом 1 частини 1
статті 157, статтями 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву та клопотання відповідачів про
закриття провадження у справі -
задовольнити.

2. Закрити провадження у даній
адміністративній справі №819/713/14-а за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Голови Тернопільської обласної ради -
Хомінця Василя Петровича, Директора
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської
обласної державної адміністрації -
Шергея Григорія Платоновича, про
визнання нечинними: розпорядження
Голови Тернопільської обласної ради
"Про звільнення ОСОБА_3 з посади
директора установи Тернопільської
обласної державної адміністрації
"Тернопільський обласний комунальний
навчально-методичний центр"" від 18.03.2014
року за №31, наказу директора
Департаменту культури, релігій та
національностей Тернопільської ОДА
"Про звільнення ОСОБА_3" від 18.03.2014 року
за №16-к, - у зв'язку з тим, що дану справу
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

3. У відповідності до положень частини 2
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України - роз'яснити
позивачу, що даний спір підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

4. Копію ухвали надіслати сторонам у
справі.

Ухвала набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Повний текст ухвали складено
12.05.2014 року/.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя
Хрущ
В. Л.