Справа № 130/2791/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/2791/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заярний А.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

13 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м.Жмеринці та Жмеринському районі
Вінницької області на постанову
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 09 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м.Жмеринці
та Жмеринському районі Вінницької
області, третя особа на стороні
позивача - ВАТ "Жмеринський завод
"Сектор" про визнання дій незаконними,
та зобов'язання призначити пільгову
пенсію,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом про визнання протиправним та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України у м.Жмеринці
та Жмеринському районі Вінницької
області (надалі - Управління ) від 11.08.2014
про відмову виплати пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №2 та
зобов'язати призначити пенсію за віком
на пільгових умовах за Списком №2.

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області постановою від
09.10.2014 року вказаний позов задовольнив
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зокрема зауважив, що в ході
зустрічної перевірки не підтверджено
характер роботи позивача, що визначав
її право на пільгову пенсію, зокрема,
відсутні накази про закріплення за
певними ділянками робіт, документи про
технологію виробництва, тощо, а також
про проведення атестації робочих місць
по вказаному заводу, тобто відсутні
первинні документи, які підтверджують
право позивача на пільгову пенсію за
віком.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
згідно записів у трудовій книжці
позивач працювала у ВАТ «Жмеринське
завод «Сектор»
токарем-полуавтоматником з 05.02.1980 по
08.09.1988; слюсарем з 21.03.1989 по 16.02.1998
(а.с.10-15), який безпосередньо зайнятий
обдиранням, точінням, різанням,
шліфуванням металевих виробів та
інструменту абразивними кругами сухим
способом в період роботи.

Згідно затвердженого наказом
директора ВАТ «Жмеринський завод
«Сектор» від 19.08.1996 № 211, який
погодженого спільно адміністрацією та
профкомом підприємства, Списку робіт,
професій, посад та показників, що дають
право на пільгове пенсійне
забезпечення до списку №2 серед
загальних професій включено, зокрема,
робітників цеху 01, 02, 04, 05, 12 які зайняті
на обдирці, заточці, різанні,
шліфуванні металевих виробів та
інструменту абразивними кругами сухим
способом (а.с.18-20).

Даний характер роботи передбачено
Списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Проте рішенням відповідача від 11.08.2014
особі відмовлено у виплаті пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком
№2, у зв'язку з відсутністю первинних
документів, які підтверджують право
позивача на пільгову пенсію за віком.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з того, з протиправності
відмови Управління та наявності
правових підстав для призначення
позивачу пенсії на пільгових умовах.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи:
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць:чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування
Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що чинні
на період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.92 та за результатами проведення
атестації робочих місць за умовами
праці після 21.08.92.

Відповідно ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.93 № 637, передбачено, що право на
пільгове пенсійне забезпечення
підтверджується довідками, які
уточнюють особливий характер роботи,
які видані підприємствами на підставі
документів про характер виконуваної
роботи та умов праці, а також
зайнятість протягом повного робочого
часу на роботах, які дають право на
пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637 - основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, і в разі її
відсутності приймаються інші
документи, які містять відомості про
період роботи. Призначення пенсій за
віком на пільгових умовах здійснюється
у відповідності зі списками
виробництв, робіт і професій
зайнятість в яких дає право на таку
пенсію.

Як встановлено із матеріалів справи,
трудова книжка позивача заповнена
відповідно до положень внесення
записів до трудової книжки і згідно цих
записів позивач в вищевказаний період
працювала токарем-полуавтоматником з
05.02.1980 по 08.09.1988; слюсарем з 21.03.1989 по
16.02.1998, який безпосередньо зайнятий
обдиранням, точінням, різанням,
шліфуванням металевих виробів та
інструменту абразивними кругами сухим
способом в період роботи.

Окрім того, як свідчать матеріали
справи, вказані обставини підтверджені
також показами свідків під час
розгляду справи судом першої
інстанції.

Щодо відсутності уточнюючої довідки
роботи, наявність якої, на думку
управління Пенсійного фонду, є
обов'язковою умовою призначення
пільгової пенсії, та первинних
документів для проведення зустрічної
перевірки, слід зазначити наступне.

Строк зберігання первинних документів
підприємств, організацій, установ
визначено Наказом Головного архівного
управління при Кабінеті Міністрів
України "Про затвердження переліку
типових документів" № 41 від 20 липня 1998
року. Згідно з даним Наказом, строк
зберігання первинних документів,
наряди, табелі обліку робочого часу,
графіки на т.п. становить 3 роки. Таким
чином, отримати уточнюючу інформацію
після спливу вказаного часу не
виявляється можливим.

Роз'ясненням Держкомпраці і
Секретаріату ВЦРПС від 2 квітня 1976 року
№ 5/8 був передбачений порядок щодо
застосування Списків №1 та №2, згідно
до якого Списки №1 та №2, робота в яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах, повинна зараховуватися
незалежно від відомчого
підпорядкування підприємства і
установи, де працювали чи працюють
робітники,які зверталися за пенсією.

Проведення атестації робочих місць за
списками №1 та №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників було
передбачено також положеннями статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ.

Проте Порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці було
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України лише 1 серпня 1992 року,
а тому роботи, професії та посади,
передбачені зазначеними списками, за
період до 1 серпня 1992 року мають бути
враховані призначенні пільгових
пенсій без результатів атестації
робочих місць.

Отже, законодавцем покладено обов'язок
проведення атестації робочих місць на
керівників підприємств, а тому її
непроведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.Жмеринці
та Жмеринському районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 09 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.