Справа № 161/6899/13-а 2-а/161/438/13
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Справа № 876/15401/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Рокинівської селищної ради,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання рішення недійсним
та скасування державних актів на право
власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з
адміністративним позовом до
Рокинівської селищної ради, треті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання рішення недійсним та
скасування державних актів на право
власності на земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
рішенням Рокинівської селищної ради №
6/15 від 19.12.2002 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 надано земельні ділянки у
приватну власність на підставі
набувальної давності по існуючих межах
відповідно до вимог ч. 1 ст. 119 ЗК
України.

На підставі вищевказаного рішення,
18.06.2003 року ОСОБА_2 видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
НОМЕР_1, ОСОБА_3 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
НОМЕР_2, ОСОБА_4 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
НОМЕР_3.

Позивач вважає, що рішення
Рокинівської селищної ради № 6/15 від
19.12.2002 року прийнято з порушенням
чинного законодавства, оскільки
відповідно до п. 1 розділу IX
«Прикінцевих положень» ЗК України, ЗК
України набирає чинності з 01.01.2002 року,
а в розділі X «Перехідних положень»
чинного ЗК України не вказано, що норми
про набувальну давність на земельну
ділянку мають зворотну дію в часі.
Застосування ст. 119 ЗК України до
правовідносин, що виникли до 01.01.2002 року
є помилковим, оскільки на момент
виникнення таких правовідносин дана
норма чинного ЗК України не діяла. Крім
того, спірна земельна ділянка передана
у власність відповідачів з порушенням
принципу рівності всіх учасників перед
законом, передбаченого ст. 7 КАС
України.

Просить суд визнати недійсним рішення
Рокинівської селищної ради № 6/15 від
19.12.2002 року про надання у власність
земельних ділянок ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підставі набувальної
давності та державний акт на право
власності на земельну ділянку НОМЕР_1
виданий ОСОБА_2, державний акт на право
власності на земельну ділянку НОМЕР_2
виданий ОСОБА_3, державний акт на право
власності на земельну ділянку НОМЕР_3
виданий ОСОБА_4

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 13
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено за безпідставністю.

Таке рішення мотивоване тим, що рішення
Рокинівської селищної ради № 6/15 від
19.12.2002 року прийняте на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначені законами України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального права, а тому просить
скасувати оскаржувану постанову з
прийняттям нової, якою задовольнити
позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України, суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таке можливе на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні норми чинного
законодавства та обставини справи.

Встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються
співвласниками квартир в будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням Рокинівської селищної ради №
6/15 від 19.12.2002 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 надано у власність земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування будинку площею 0,14 га, 0,16
га та 0,15 га на підставі набувальної
давності по існуючих межах (а.с. 4).

18.06.2003 року ОСОБА_2 видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
НОМЕР_1, ОСОБА_3 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
НОМЕР_2, ОСОБА_4 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
НОМЕР_3 (а.с. 5-7).

19.04.2005 року рішенням Луцького
міськрайонного суду, яке набрало
законної сили, відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
селищної ради с. Рокині Луцького
району, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу
земельних ресурсів Луцького району про
визнання недійсними рішень селищної
ради № 6/15 від 19.12.2002 року про передачу
земельних ділянок у приватну власність
та державних актів на право власності
на земельні ділянки.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
досліджував рішення Луцького
міськрайонного суду від 19.04.2005 року,
однак в порушення п.4 ч. 1 ст. 157 КАС
України не закрив провадження у справі,
оскільки рішенням Луцького
міськрайонного суду від 19.04.2005 року
вирішувався той самий спір і між тими
самими сторонами і заявлений позивачем
з тих же підстав.

Пунктом четвертим ч. 1 ст. 157 КАС України
передбачено, якщо є такі рішення, що
набрали законної сили, постанова чи
ухвала суду з того самого спору і між
тими самими сторонами то суд закриває
провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, на
зазначені вище положення закону та
обставини справи уваги не звернув, що
призвело до неправильного вирішення
справи , що є підставою для скасування
судового рішення та закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст.
202, ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково
задовольнити.

Скасувати постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13 листопада 2013 року у
справі №161/6899/13-а та закрити
провадження у даній справі.

Ухвала
набирає законної сили через п»ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Н.Г. Левицька