Справа № 816/3122/14
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року м.
ПолтаваСправа № 816/3122/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Панькіної А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Висоти І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Миргородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 /надалі - позивач/
звернулася до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Миргородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області /надалі - відповідач;
Миргородська ОДПІ/ про визнання
неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Миргородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області: від 01.07.2014 № , від 01.07.2014 №
, від 01.07.2014 № .

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на порушення відповідачем
порядку проведення перевірки, оскільки
посадові особи контролюючого органу
під час перевірки не надали позивачу
направлення на перевірку та копію
наказу про проведення перевірки.
Зазначає, що перевірка проведена за
відсутності законодавчо встановлених
підстав для її проведення, а висновки
контролюючого органу про порушення
позивачем вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв",
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637, та пункту 9 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" є помилковими.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У своїх письмових запереченнях
відповідач посилається на те, що 19.06.2014
працівниками Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
проведено фактичну перевірку ФОП
ОСОБА_3, а саме кафетерію "ІНФОРМАЦІЯ_1",
що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за
результатами якої складено акт від
19.06.2014 № 16-127-21-НОМЕР_1. Перевірка
проводилася у присутності ФОП ОСОБА_3,
якій до початку перевірки вручено під
підпис копію наказу та пред'явлено
направлення на проведення перевірки.
Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв", пункту
2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637, та пункту 9 статті 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", за вчинення яких
оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штрафи).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що
19.06.2014 посадовими особами Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області відповідно до наказу Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № 229 від 18.06.2014 /а.с. 42/ та
направлень на проведення фактичної
перевірки від 18.06.2014 №№ 335, 336 /а.с. 40, 41/
проведено фактичну перевірку з питань
додержання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами в кафетерії
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та належить фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3

За результатами фактичної перевірки
складено акт № 16-127-21-НОМЕР_1 від 19.06.2014
/а.с. 35-36/, у якому контролюючим органом
зафіксовано наступні порушення:

- встановлено факт реалізації 06.03.2014
однієї пляшки горілки "Істина", 0,7 л,
міцн. 40% по ціні 40,00 грн., тобто
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями за ціною нижчою
мінімальних роздрібних цін,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв";

- встановлено факт не оприбуткування
готівкових коштів в повній сумі їх
фактичних надходжень в КОРО № /р
від 14.10.2013 в розділі 2 "Облік руху
готівки та суми розрахунків" за період
з 28.10.2013 по 11.06.2014 з № 1 по № 186 на
загальну суму 8367,50 грн. Записи в розділі
2 КОРО відсутні;

- не забезпечено виконання
щоденного друку фіскальних звітних
чеків №№ 172, 173 та зберігання
фіскальних звітних чеків №№ 175, 176 в
КОРО № 2/р від 14.10.2013.

01.07.2014 Миргородською ОДПІ на підставі
акту перевірки від 19.06.2014 № 16-127-21-НОМЕР_1
винесено наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким до ОСОБА_3 застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
згідно із пунктом 4 статті 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" в сумі 1360 грн. /а.с. 11/;

- № , яким до ОСОБА_3 застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
згідно із абз. 13 ч. 2 статті 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" в сумі 5000
грн. /а.с. 12/;

- № , яким до ОСОБА_3 застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
згідно статті 1 Указу Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" в сумі 41837,50
грн. /а.с. 13/.

Позивач не погодився з зазначеними
вище податковими повідомленнями -
рішеннями, у зв'язку з чим звернувся до
суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з пунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України визначено,
що фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів,
свідоцтв, у тому числі про виробництво
та обіг підакцизних товарів,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2
статті 80 Податкового кодексу України
фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин, зокрема, отримання в
установленому законодавством порядку
інформації про порушення вимог
законодавства в частині виробництва,
обліку, зберігання та транспортування
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів та цільового
використання спирту платниками
податків, а також здійснення функцій,
визначених законодавством у сфері
виробництва і обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

При цьому, відповідно до підпункту 19
1.1.16 пункту 19 1.1 статті 19 1 Податкового
кодексу України контролюючі органи
здійснюють заходи щодо запобігання та
виявлення порушень законодавства у
сфері виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів.

Підпунктом 19 1.1.20 пункту 19 1.1 статті 19 1
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючі органи
забезпечують контроль за дотриманням
суб'єктами господарювання, які
провадять оптову або роздрібну
торгівлю алкогольними напоями, вимог
законодавства щодо мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін
на такі напої.

Фактична перевірка проводиться двома і
більше посадовими особами
контролюючого органу у присутності
посадових осіб суб'єкта господарювання
або його представника та/або особи, що
фактично здійснює розрахункові
операції (пункт 80.7 статті 80 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пункту 80.5 статті 80
Податкового кодексу України допуск
посадових осіб контролюючих органі до
проведення фактичної перевірки
здійснюється згідно із статтею 81 цього
Кодексу.

Згідно пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України посадові
особи контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Як вбачається з акту фактичної
перевірки від 19.06.2014 № 16-127-21-НОМЕР_1,
позивач має ліцензії на право
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями НОМЕР_2 від 22.01.2014
та на право здійснення роздрібної
торгівлі тютюновими виробами НОМЕР_3
від 22.01.2014.

18.06.2014 в.о. начальника Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області видано наказ № 229 "Про
проведення фактичної перевірки", яким
на підставі пункту 20.1.4 статті 20, пункту
75.1 статті 75, пункту 80.2.5 статті 80
Податкового кодексу України, статті 16
Закону України "Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" наказано провести
фактичну перевірку платника податків
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за
місцем фактичного провадження
діяльності, а саме: кафетерію
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 /а.с.42/.

Із акту перевірки від 19.06.2014 №
16-127-21-НОМЕР_1 слідує, що перевірка
кафетерію "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою:
АДРЕСА_1 розпочата посадовими особами
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області Фесенко Ю.П. та
Табунщик Д.В. 19.06.2014 о 15 год. 00 хв. та
закінчена о 16 год. 20 хв. Перевірка
проведена в присутності суб'єкта
господарювання - ФОП ОСОБА_3 Акт
перевірки підписано ФОП ОСОБА_3 без
зауважень.

19.06.2014 о 15 год. 00 хв., тобто до початку
перевірки, перевіряючими пред'явлено
ФОП ОСОБА_3 направлення на проведення
фактичної перевірки від 18.06.2014 №№ 335, 336
та вручено копію наказу від 18.06.2014 № 229
"Про проведення фактичної перевірки",
що підтверджується відповідними
записами та підписом позивача у
розписках №№ 335, 336, копії яких наявні у
матеріалах справи /а.с. 40-41/.

Таким чином, твердження позивача
стосовно невручення перевіряючими
копії наказу про проведення перевірки
та не пред'явлення направлень на
перевірку, а також відсутності підстав
для її проведення не знайшли
підтвердження у ході розгляду даної
справи.

Згідно з пунктом 86.5 статті 80
Податкового кодексу України акт
(довідка) про результати фактичних
перевірок, визначених статтею 80 цього
Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючих органів, які
проводили перевірку, реєструється не
пізніше наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких
перевірок особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та/або його законними
представниками та посадовими особами
контролюючого органу, які проводили
перевірку, здійснюється за місцем
проведення перевірки або у приміщенні
контролюючого органу.

Перевірка позивача проводилась за
місцем фактичного здійснення ФОП
ОСОБА_3 підприємницької діяльності,
тобто за адресою: АДРЕСА_1, підписання
та вручення копії акту здійснювалось
за місцем проведення перевірки,
натомість реєстрація акту
(реєстраційний № 16-127-21-НОМЕР_1)
проведена в Головному управлінні
Міндоходів у Полтавській області 19.06.2014
після завершення перевірки.

Відтак, суд не бере до уваги доводи
позивача з посиланням на відсутність
у примірнику акта перевірки, що
вручений позивачу, реєстраційного
номера.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що будь-які порушення щодо
підстав та порядку проведення
перевірки не спростовують висновків
про порушення, що встановлені
контролюючим органом за результатами
такої перевірки.

Надаючи оцінку податковому
повідомленню-рішенню Миргородської
ОДПІ від 01.07.2014 № , яким до ОСОБА_3
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) згідно із пунктом 4
статті 17 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" в сумі 1360 грн., суд дійшов
наступних висновків.

Перевіркою встановлено та зафіксовано
в акті фактичної перевірки від 19.06.2014
№ 16-127-21-НОМЕР_1, що ФОП ОСОБА_3 не
забезпечено виконання щоденного друку
фіскальних звітних чеків №№ 172, 173 та
зберігання фіскальних звітних чеків
№№ 175, 176 в КОРО № 2/р від 14.10.2013.

Представником позивача у ході розгляду
справи не надавалися докази на
спростування встановленого порушення.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його незберігання.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Відповідно до частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Верховним Судом України у постанові
від 16.04.2013 у справі № 21-89а13 зазначено,
що враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР, відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що за встановлені під час
перевірки порушення пункту 9 статті 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", що полягають у не
забезпеченні виконання щоденного
друку фіскальних звітних чеків №№ 172,
173 та зберігання фіскальних звітних
чеків №№ 175, 176 в КОРО № 2/р від
14.10.2013 може застосуватися лише одна
фінансова санкція у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а саме у розмірі 340 грн.

Однак, податковим повідомленням -
рішенням Миргородської ОДПІ від 01.07.2014
№ до ОСОБА_3 застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) в
загальній сумі 1360 грн. /340 грн. х 4/, тобто
застосовано штрафні (фінансові)
санкції за кожен факт не роздрукування
та не зберігання фіскальних звітних
чеків.

З огляду на вищевикладене, податкове
повідомлення-рішення Миргородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
01.07.2014 року № в частині
застосування до ОСОБА_3 суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі
1020 грн. /1360 грн. - 340 грн./ є протиправним
та підлягає скасуванню.

Натомість, податкове
повідомлення-рішення Миргородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
01.07.2014 року № в частині
застосування до ОСОБА_3 суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі
340 грн. винесене на підставі, в межах
повноважень та спосіб, що передбачені
законодавством України.

Надаючи оцінку податковому
повідомленню-рішенню Миргородської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 01.07.2014 № , яким до
ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) згідно із абз. 13 ч. 2
статті 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" в сумі 5000 грн., суд дійшов
наступних висновків.

Перевіркою встановлено та зафіксовано
в акті фактичної перевірки від 19.06.2014 №
16-127-21-НОМЕР_1 факт реалізації 06.03.2013 ФОП
ОСОБА_3 однієї пляшки горілки "Істина",
0,7 л міцністю 40 % по ціні 40,00 грн.

Частиною 10 статті 18 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" право
встановлювати мінімальні
оптово-відпускні і роздрібні ціни на
алкогольні напої надано Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 30.10.2008
№ 957 "Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв" встановлено
розмір мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв згідно з додатком.

В додатку до постанови зазначено, що
мінімальна роздрібна ціна за 1 літр
100-відсоткового спирту, що
застосовується з 1 березня 2013 р.,
зокрема, на горілку та лікеро-горілчані
вироби, становить 150,50 грн.

Отже, мінімальна роздрібна ціна за 1
пляшку горілки місткістю 0,7 л. та
міцністю 40 % станом на 06.03.2014 повинна
становити 42,14 грн.

Однак, позивачем реалізовано одну
пляшку горілки "Істина", 0,7 л міцністю 40
% по ціні 40,00 грн., що підтверджується
фіскальним чеком № 3717 від 06.03.2013, копія
якого наявна у матеріалах справи /а.с.
39/, тобто за ціною, нижчою за
встановлену мінімальну роздрібну ціну
на такий алкогольний напій.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" за
порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 13 частини 2 статті 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" /у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин/ до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі оптової або
роздрібної торгівлі коньяком,
алкогольними напоями, горілкою,
лікеро-горілчаними виробами та вином
за цінами, нижчими за встановлені
мінімальні оптово-відпускні або
роздрібні ціни на такі напої - 100
відсотків вартості отриманої партії
товару, розрахованої виходячи з
мінімальних оптово-відпускних або
роздрібних цін, але не менше 5000 гривень.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 01.07.2014 №
винесене відповідачем на
підставі, у межах повноважень, у спосіб,
що передбачені законодавством України
та з врахуванням всіх обставин,
необхідних для прийняття рішення.

Надаючи оцінку податковому
повідомленню-рішенню Миргородської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 01.07.2014 № , яким до
ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) згідно статті 1 Указу
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" в сумі 41837,50
грн., суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 2 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" книга обліку розрахункових
операцій - прошнурована і належним
чином зареєстрована в органах доходів
і зборів книга, що містить щоденні
звіти, які складаються на підставі
відповідних розрахункових документів
щодо руху готівкових коштів, товарів
(послуг).

Відповідно до пункту 2.6 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637, уся готівка, що надходить до кас,
має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу 4
Порядку реєстрації та ведення
розрахункових книжок, книг обліку
розрахункових операцій, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 28.08.2013 № 417, використання
книги ОРО, зареєстрованої на
господарську одиницю, передбачає:
наявність книги ОРО в господарській
одиниці, на яку ця книга зареєстрована,
або на місці проведення розрахунків;
здійснення записів про реквізити
розрахункових квитанцій до початку
використання розрахункової книжки та
безпосередньо після закінчення її
використання у межах робочого дня чи
зміни; щоденне виконання записів про
рух готівки та суми розрахунків, при
цьому дані за сумами, отриманими від
покупців (клієнтів), та дані за сумами,
виданими покупцям (клієнтам),
записуються окремо.

Використання книги ОРО,
зареєстрованої на РРО, передбачає:
наявність книги ОРО на місці
проведення розрахунків, де встановлено
РРО; підклеювання фіскальних звітних
чеків на відповідних сторінках книги
ОРО; щоденне виконання записів про рух
готівки та суми розрахунків, при цьому
дані за сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо; у разі виходу з ладу РРО чи
відключення електроенергії здійснення
записів за обліком розрахункових
квитанцій; ведення обліку ремонтів,
робіт з технічного обслуговування, а
також перевірок конструкції та
програмного забезпечення РРО у
відповідному розділі книги ОРО.

Перевіркою встановлено та зафіксовано
в акті фактичної перевірки, що
позивачем не забезпечено
оприбуткування готівкових коштів в
повній сумі їх фактичних надходжень в
КОРО № /р від 14.10.2013 в розділі 2
"Обліку руху готівки та сум
розрахунків" за період з 28.10.2013 по 11.06.2014
з №1 по № 186 на загальну суму 8367,50 грн.,
записи в розділі 2 КОРО відсутні.

Вказана обставина підтверджується
письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_3 від
19.06.2014, у яких позивачем зазначено, що в
Книзі обліку розрахункових операцій №
/р від 14.10.2013 відсутні записи у
другому розділі про рух готівки за
період з 28.10.2013 по 11.06.2014 Z - звіт з № 1 по
№ 186 на загальну суму 8367,50 грн. /а.с. 37/.

Відтак, суд відхиляє твердження
позивача у позовній заяві про те, що у
КОРО № /р від 14.10.2013 в розділі 2
"Облік руху готівки та сум розрахунків"
на час перевірки були вчинені всі
записи про оприбуткування готівки.

Статтею 1 Указу Президента України від
12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки"
встановлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Верховним Судом України у
постанові від 26.02.2013 /реєстраційний
номер в Єдиному державному реєстрі
судових рішень 30112971/ зазначено, що
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням
розрахункової книги оприбуткуванням
готівки є сукупність таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у КОРО. Невиконання будь-якої
із цих дій є порушенням порядку
оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність (абзац
третій статті 1 Указу № 436/95). Аналогічна
правова позиція вже була висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 11 грудня 2012 року (справа № 21-400а12).

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 01.07.2014 №
, яким до ОСОБА_3 застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
згідно статті 1 Указу Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" в сумі 41837,50
грн. /8367,50 грн. х 5/ винесене на підставі,
у межах повноважень, у спосіб, що
передбачені законодавством України та
з врахуванням всіх обставин,
необхідних для прийняття рішення.

Таким чином позов підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" розмір судового збору за подання
позовних заяв майнового характеру
становить 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з даним позовом
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 182 грн. 70 коп., що
підтверджується квитанцією № 203/203 від
22.08.2014 /а.с. 2/.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державного бюджету України підлягає
решта суми судового збору у розмірі 1605
грн. 64 коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Миргородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання неправомірними
та скасування податкових
повідомлень-рішень задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Миргородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 01.07.2014 року № в
частині застосування до ОСОБА_3 суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в
розмірі 1020 грн. (одна тисяча двадцять
гривень).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь Державного бюджету України
решту суми судового збору в розмірі 1605
грн. 64 коп. (одна тисяча шістсот п'ять
гривень шістдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 24
листопада 2014 року.

Суддя
С.С. Сич