Справа № 2а-12591/12/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/30584/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Лосєва А.М.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представників позивача Коверзнєва М.С.,
Мазура В.В.

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.10.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013

у справі №2а-12591/12/2670

за позовом Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості «Укрспирт»

до Департаменту з контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів,

третя особа:

про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про скасування рішення
Департаменту з контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
від 10.08.2012 № 000179.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.10.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013, у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Державне підприємство спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» подало касаційну скаргу, в
якій просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.
Посилається на порушення судами норм
процесуального права: ст.ст. 10, 11, 69, 71
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні судом касаційної
інстанції здійснено заміну третьої
особи - Державної податкової служби
України її правонаступником -
Міністерством доходів і зборів
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників позивача і
третьої особи, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.07.2010 № 672 утворено Державне
підприємство спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості (ДП
«Укрспирт») на базі майна Державного
концерну спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
(концерн «Укрспирт»), державних
підприємств і об'єднань спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості.

Відповідно до Положення, затвердженого
наказом Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості Укрспирт»від 29.04.11 №154,
Липницьке МПД є структурним
підрозділом позивача, на території
якого останній здійснює частину своєї
господарської діяльності, не є
відокремленим підрозділом
підприємства, не є платником податків
та інших обов'язкових платежів до
бюджету усіх рівнів і державних фондів.

Позивач має ліцензію на виробництво
спирту етилового реєстраційний номер
№ 492 терміном дії з 15.10.2010 до 15.10.2015 та
додаток до неї № 492 на виробництво
спирту етилового для місця провадження
діяльності за адресою Житомирська обл.,
Лугинський р-н, с.Липники, вул.
Заводська, 1.

Відповідно до Довідки про внесення
місця зберігання до Єдиного державного
реєстру серія АП № 222345 місце
зберігання спирту етилового
ректифікованого площею 36359,3 дал, що
знаходиться за адресою Житомирська
обл., Лугинський р-н., с.Липники,
вул.Заводська 1, внесено до Єдиного
державного реєстру,

За оспорюваним рішенням Департаменту з
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів від 10.08.2012 № 000179 до ДП спиртової
та лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» застосовано на підставі
абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP
фінансові санкції у вигляді штрафу в
сумі 2317043,21 грн. за зберігання спирту у
місцях зберігання, не внесених до
Єдиного реєстру, у розмірі 100 відсотків
вартості товару, який знаходиться в
такому місці зберігання.

З рішення про застосування фінансових
санкцій вбачається, що воно складено на
підставі акту перевірки від 25.06.2012 №
16/21-1/37199618.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено перевірку, за результатами
якої складено акт від 25.06.2012 № 16/21-1/37199618
«проведення інвентаризації спирту та
перевірки наявності та стану
збереження пломб в місцях можливого
доступу до спирту на Липницькому МПД ДП
«Укрспирт».

Суди також встановили, що за
результатами перевірки відповідачем
прийнято оспорюване рішення від 10.08.2012
№ 000179 про застосування фінансових
санкцій, однак суд касаційної
інстанції вважає, що факт складання
такого рішення за результатами
перевірки не може вважатися доведеним,
з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем складено наказ від 25.06.2012
№ 231 «про проведення перевірки», однак
цим наказом зобов'язано посадових осіб
відділу контролю за виробництвом
спирту, спиртовмісної продукції,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та відділу ліцензування та
контролю за обігом спирту алкогольних
напоїв і тютюнових виробів РУ
Департаменту САТ ДПС України у
Житомирській області взяти участь в
інвентаризації спирту та
спиртовмісних рідин в м'ясцях
зберігання та провести перевірку
наявності пломб на ДП «Укрспирт»
Липницьке місце провадження
діяльності № 31.

Системний аналіз положень п.п. 20.1.9, п.п.
«г» п.п. 230.12, п.п. 230.14 Податкового
кодексу України дає підстави для
висновку, що інвентаризація спирту
етилового на акцизному складі (під
акцизним складом згідно з ч. 5 ст. 2
Закону № 481/95-BP розуміється приміщення,
в якому здійснюється виробництво
спирту етилового, та місце зберігання
спирту, розташовані на державному
підприємстві, яке виробляє спирт)
здійснюється з метою запобігання
неоприбуткування або неповного
оприбуткування спирту етилового,
виявлення втрат чи надлишку спирту.

Така інвентаризація проводиться
платниками податку за вимогами
законодавства або контролюючого
органу у присутності представника
контролюючого органу на акцизному
складі.

З акту від 25.06.2012 № 16/21-1/37199618
«проведення інвентаризації спирту та
перевірки наявності і стану збереження
пломб в місцях можливого доступу до
спирту на Липницькому МПД ДП
«Укрспирт»» вбачається, що комісією
заводу за участю посадових осіб
контролюючого органу (відповідача), які
визначені наказом відповідача від
25.06.2012 № 231, проведено інвентаризацію, в
результаті якої зафіксовано нестачу
спирту, вказано на можливість
виробництва необлікованого спирту, а
також зафіксовано зберігання спирту в
кількості 3318,62 дал в ємностях, не
внесених до Єдиного державного реєстру
місць зберігання спирту. Цей акт
складений у 3-х примірниках і
підписаний членами комісії заводу, а
також представниками контролюючого
органу (відповідача), однак на бланку
відповідача.

Таким чином, наведені вище обставини
можуть свідчити про проведення
позивачем інвентаризації спирту
етилового на акцизному складі у
присутності представників
контролюючого органу і ставлять під
сумнів проведення контролюючим
органом фактичної перевірки, а відтак,
можуть свідчити про складання
контролюючим органом оспорюваного
позивачем рішення про застосування
фінансових санкцій без проведення
фактичної перевірки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
справи, адже рішення контролюючого
органу про застосування фінансових
санкцій може бути складено лише за
результатами проведення перевірок,
передбачених статтями 75 Податкового
кодексу України.

Зокрема, за вимогами п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України щодо
дотримання порядку здійснення
виробництва та обігу підакцизних
товарів проводиться фактична
перевірка.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справі про протиправність рішення
суб'єкта владних повноважень обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це правило
означає, що податковий орган повинен
доводити передбаченими процесуальним
законом засобами доказування ті
обставини, які покладені в основу
прийняття податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування.

Порядок та обставини, які дозволяють
провести фактичну перевірку,
визначаються ст. 80 Податкового кодексу
України. За результатами такої
перевірки відповідно до вимог п. 86.5
Податкового кодексу України
складається акт (довідка) у двох
примірниках, який підписується
посадовими особами органу державної
податкової служби, які проводили
перевірку, реєструється не пізніше
наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 3 Розділу І
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 № 984 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772, акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Таким чином, належним і допустимим
доказом обставини щодо проведення
фактичної перевірки є акт такої
перевірки, який є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючий орган.

Враховуючи наведене, при перевірці, чи
діяв контролюючий орган на підставі та
у спосіб, що передбачені законами
України при складанні оспорюваного
рішення про застосування фінансових
санкцій, суди повинні дослідити
обставину щодо дійсного проведення
відповідачем фактичної перевірки, в
ході б якої контролюючим органом було
зафіксовано порушення позивачем вимог
ч. 33 ст. 15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP (далі - Закон
№ 481/95-BP).

У разі встановлення обставини про
проведення відповідачем фактичної
перевірки щодо дотримання порядку
здійснення виробництва та обігу
підакцизних товарів, результати якої
оформлені актом перевірки, суди мають
з'ясувати суть порушення, за яке
застосовано фінансову санкцію.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 481/95-BP
виробництво спирту етилового,
коньячного і плодового, спирту
етилового ректифікованого
виноградного, спирту етилового
ректифікованого плодового,
спирту-сирцю виноградного,
спирту-сирцю плодового та алкогольних
напоїв здійснюється за наявності
внесених до Єдиного реєстру місць
зберігання спирту. При цьому
приміщення, в яких здійснюється
виробництво спирту етилового, та місця
зберігання спирту, розташовані на
державному підприємстві, яке виробляє
спирт етиловий, вважаються акцизним
складом.

Відповідно до абз. 5 п. 17 Порядку
визначення виробників і покупців
спирту та здійснення контролю за його
обігом, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №
1266, спирт зберігається його власником
виключно в місцях зберігання спирту,
внесених до Єдиного реєстру за його
заявою.

Абзац 21 ст. 1 Закону № 481/95-BP під «місцем
зберігання» розуміє місце, яке
використовується для зберігання
спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання.

Відповідно до п. 1.1 Порядку
ведення Єдиного державного реєстру
місць зберігання, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України

від 28.05.2002 № 251 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15.08.2002 за
№ 670/6958, до Єдиного реєстру вносяться,
зокрема, - відомості про місце
зберігання - місцезнаходження
(поштовий індекс, область, район, місто,
вулиця, номер будинку), площа місця
зберігання (місткість місця зберігання
спирту), вид продукції, що зберігається.

Таким чином, при вирішенні справи
суди мають належним чином з'ясувати, чи
здійснював позивач зберігання спирту у
місці, не внесеному до Єдиного
державного реєстру. Для цього слід
з'ясувати походження спирту (чи був
позивач виробником (власником) спирту,
щодо якого контролюючий орган вважає
відбулося зберігання у місцях, не
внесених до вказаного реєстру, та чи
зберігався цей спирт у зазначених
місцях саме позивачем.

Факт зберігання спирту позивачем
останній заперечує, посилаючись на те,
що обсягами виявленого спирту
заволоділи інші особи злочинним
шляхом. В обґрунтування таких доводів
позивач посилається на те, що в рамках
проведення оперативно-розшукових
заходів СБ України 23.06.2012 на одному з
автошляхів Липницького району
Житомирської області затримана
незаконно вивезена з Липницького МПД
ДП «Укрспирт» автоцистерна зі спиртом.
Ці оперативно-розшукові заходи стали
підставою для проведення перевірки та
порушення Департаментом КЗЕД СБУ
кримінального провадження від 10.07.2012 №
784 за ч. 5 ст. 191 КК України (привласнення,
розтрата майна або заволодіння ним
шляхом зловживання службовим
становищем), в ході якого постановою
ст.слідчого від 15.10.2012 ДП «Укрспирт»
визнано цивільним позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 61
Кримінального процесуального кодексу
України цивільним позивачем у
кримінальному провадженні є, зокрема,
юридична особа, якій кримінальним
правопорушенням або іншим суспільно
небезпечним діянням, завдано майнової
шкоди, та яка в порядку, встановленому
цим Кодексом, пред'явила цивільний
позов.

Враховуючи наведене, суди при
вирішенні питання щодо зберігання
позивачем спирту мали належним чином
з'ясувати вказані вище обставини,
встановити результати кримінального
провадження.

Оскаржувані судові рішення не
можуть бути визнані обґрунтованими,
оскільки суди у порушення вимог
процесуального закону неповно
з'ясували обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Порушення судами попередніх
інстанцій норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення спору,
згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судового
рішення і направлення справи на новий
розгляд.

При новому розгляді справи судам
слід врахувати викладене, всебічно і
повно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, належним чином їх оцінити,
вирішити, чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, та надати правову
оцінку встановленим обставинам.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31.10.2012 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

А.М. Лосєв