Справа № 807/2208/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Справа № 876/8630/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Сапіги В.П.,

суддів -
Левицької Н.Г., Обрізка
І.М.,

за участі секретаря судового засідання
Саламахи О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 30.07.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог Берегівського районного відділу
УМВС у Закарпатській області про
визнання нечинними наказів про
накладення дисциплінарного стягнення,
звільнення з органів внутрішніх справ
та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В
И В:

03.07.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в
суд з адміністративним позовом до
відповідача - Управління МВС України в
Закарпатській області, третьої особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Берегівського
районного відділу УМВС у Закарпатській
області про визнання нечинними та
скасування наказів № 471 від 15.04.2014 року
про накладення дисциплінарного
стягнення у вигляді догани та
зменшення на 10% премії, №663 від 26.05.2014
року про звільнення з органів
внутрішніх справ на підставі п. «є» ст.64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України (за порушення дисципліни), №106
о/с від 30.05.2014 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України, поновлення
на роботі.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 30.07.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального, процесуального права та
підлягає скасуванню, покликаючись на
те, що судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки тому факту, що
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та звільнення
відбулося з порушенням процедури, а
також, що суд не дав належної оцінки
доводам позивача. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову - скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 перебував на службі в органах
внутрішніх справ з 03.05.2003 року.

03.04.2014 року в МВ-РВ УМВС направлено
службову телеграму за вих. № 32/352 від
02.04.2014 року за підписом заступника
начальника УМВС полковника ОСОБА_2 про
проведення 05.04.2014 року в УМВС
оперативної наради з питання
підведення підсумків роботи
працівників служби ВБНОН за перший
квартал 2014 року. Разом з тим, у
телеграмі було наголошено про
обов'язкову явку всіх працівників
служби БНОН незалежно від перебування
в чергових відпустках чи в
оператино-слідчих групах.
Відповідно до наказу в.о. начальника
управління МВС України в Закарпатській
області від 08.04.2014 року за №414
призначено службове розслідування за
фактом порушення дисципліни
працівниками сектору БНОН
Берегівського РВ УМВС у Закарпатській
області щодо неприбуття на оперативну
нараду в УМВС 05.04.2014 року.

За висновками службового
розслідування від 08.04.2014 року
встановлено, що працівники сектору
БНОН Берегівського РВ УМВС у
Закарпатській області ОСОБА_1 та ОСОБА_3
не прибули 05.04.2014 року в УМВС
оперативної наради внаслідок
недобросовісного відношення до
виконання службових обов»язків.

При цьому судом встановлено та не
заперечується позивачем, що на нараду
05.04.2014 року не прибув, мотивуючи тим, що
цей день - це субота, а, отже, вихідний
день. Разом з тим, позивач вказує на те,
що його про оперативну нараду не
повідомлено належним чином, однак, такі
доводи спростовуються тим, що 20.00 год.
03.04.2014 року по 08.00 год. 04.04.2014 року
позивач за рахунок особистого часу на
виконання вимог доручення УМВС України
в Закарпатській області здійснював
відпрацювання м. Берегова та
Берегівського району, а отже був на
роботі за день до оперативної наради
(відповідь на адвокатський запит).

Крім того, факт належного повідомлення
позивача про нараду підтверджується
показами наданими у судовому засіданні
свідком ОСОБА_4 - безпосереднім
начальником та самими поясненнями
позивача, наданими у ході службового
розслідування, із змісту яких
вбачається, що такий запізнився на
оперативну нараду, так як по дорозі
пробило колесо, на автомобілі, на якому
вони їхали разом з ОСОБА_3

Одночасно ОСОБА_3 в якості свідка
пояснив, що він та позивач не були на
нараді, так як в цей день їхали на
похорони до свого колеги в м. Ужгород,
за що його також притягнуто до
дисциплінарної відповідальності.

Зважаючи на вказані обставини суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що вказане
порушення є недобросовісним
відношенням позивача до своїх
службових обов'язків, що стало
обґрунтованою підставою для винесення
оскаржуваного наказу №471 від 15.04.2014
року про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани.

Стосовно правомірності винесення
оскаржуваних наказів № 663 від 26.05.2014
року та №106 о/с від 30.05.2014 року, то
необхідно зазначити наступне.

Пунктом 1 наказу УМВС України в
Закарпатській області від 26.05.2014 року
№663 "Про звільнення з органів
внутрішніх справ оперуповноваженого
сектору БНОН Берегівського РВ УМВС у
Закарпатській області ОСОБА_1» за
систематичні порушення службової
дисципліни, грубе порушення вимог ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівників органів внутрішніх справ
України, що виявилося в порушенні ПДР,
невиконанні вказівок старших
начальників, перешкоджанні в
оформленні працівниками ДАІ
адмінматеріалів та невиконанні їх
законних вимог, перешкоджанні у
проведенні службового розслідування,
проявленній нещирості
оперуповноваженого сектору БНОН
Берегівського РВ УМВС у Закарпатській
області ОСОБА_1 притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ.

Даний наказ реалізовано наказом УМВС
України в Закарпатській області від
30.05.2014 року №106 о/с "По особовому складу",
яким капітана міліції
оперуповноваженого сектору БНОН
Берегівського РВ УМВС у Закарпатській
області ОСОБА_1 звільнено з органів
внутрішніх справ за пунктом 64 "є"
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (у запас за
порушення дисципліни).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частинні скасування наказів №
663 від 26.05.2014 року та №106 о/с від 30.05.2014
року відповідача, то суд першої
інстанції виходив з їх
необґрунтованості, оскільки факти
порушення позивачем дисципліни
належним чином підтверджено в ході
службового розслідування, проведеного
відповідачем на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ та Інструкцією про
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ, затвердженою
наказом МВС від 12.03.2013 року № 230, а
відтак, позивача правомірно притягнуто
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що
правовідносини щодо проходження
служби в органах внутрішніх справ
врегульовано Законом України "Про
міліцію" від 20.12.2990 р. № 565-ХІІІ,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, яке
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114 (далі
- Положення № 114), Дисциплінарним
статутом органів внутрішніх справ,
який затверджено Законом України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ" від 22.02.2006 року № 3460-ІV
та Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ, яка затверджена
наказом МВС від 12.03.2013 року № 230.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України, що
затверджений Законом України від 22
лютого 2006 року №3460-IV.

В силу положень статті 1
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України (надалі -
Дисциплінарний статут) службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ,
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни. Відповідно до ст. 1
Дисциплінарного статуту, службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України
"Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України", з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з того, що при розгляді справ
про поновлення на роботі необхідно
з`ясувати, з яких підстав проведено
звільнення працівника згідно з наказом
(розпорядженням), і перевірити їх
відповідність законові, крім того, у
справах, в яких оспорюється незаконне
звільнення, саме роботодавець повинен
довести, що звільнення відбулося без
порушення законодавства про працю.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України (ч.4
ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 12 березня 2013 року №230
затверджено Інструкцію про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України, що
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

Пунктом 2.1. вказаної Інструкції
передбачено, що підставами для
проведення службового розслідування є
порушення особами РНС службової
дисципліни, у тому числі скоєння
кримінальних або адміністративних
правопорушень, знищення або втрата
службових документів, доручених або
охоронюваних матеріальних цінностей,
вчинення особами РНС діянь, які
порушують права і свободи громадян,
службову дисципліну, інші події,
пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС
чи їх травмуванням (пораненням), а також
події, які сталися за участю осіб РНС і
можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового
розслідування є належним чином
письмово оформлений наказ
уповноваженого на те начальника /пункт
2.6 Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України/.

Матеріалами справи підтверджено, що
в.о. начальника УМВС України в
Закарпатській області 07.05.2014 року
видано наказ №570 "Про призначення та
проведення службового розслідування",
що виразилась у перешкоджанні
оформлення працівником УДАІ УМВС
адміністративного протоколу за фактом
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення.

Винесенню дисциплінарного наказу УМВС
України в Закарпатській області від
26.05.2014 року №663 передувало проведення
службового розслідування комісією у
складі працівників УМВС України в
Закарпатській області, а також
затвердження 14.05.2014 року висновку
службового розслідування.

Судом першої інстанції встановлено, що
в межах проведеного службового
розслідування, на підставі пояснень
працівників дорожньо-патрульної
служби УДАІ УМВС України в
Закарпатській області, працівників
Берегівського РВ УМВС у Закарпатській
області та матеріалів про
адміністративне правопорушення, члени
комісії дійшли висновку про
підтвердження факту порушення ОСОБА_1
правил дорожнього руху, невиконанні
вказівок старших начальників,
перешкоджанні в оформленні
працівниками ДАІ адмінматеріалів та
невиконанні їх законних вимог,
перешкоджанні у проведенні службового
розслідування.

На підставі вказаного висновку
службового розслідування УМВС України
прийнято рішення про звільнення
позивача з органів внутрішніх справ.

В ході апеляційного розгляду справи
встановлено, що відповідно до п.6.3.1
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України вправі
отримувати інформацію про підстави
проведення службового розслідування.
Колегія суддів звертає увагу також на
те, що індивідуальний підхід у
визначенні обставин конкретної
ситуації стосовно певної особи, прямо
передбачено законодавцем, так згідно з
вимогами п.6.3.2 та п.6.3.3 вищевказаної
Інструкції особа, у відношення якої
проводиться службове розслідування,
має право: брати участь у службовому
розслідуванні, у тому числі давати усні
чи письмові пояснення, робити заяви, в
установленому порядку подавати
документи, які мають значення для
проведення службового розслідування;
висловлювати письмові зауваження щодо
об'єктивності та повноти проведення
службового розслідування, дій або
бездіяльності службової особи (осіб),
яка (і) його проводить (ять). П.6.2.2
Інструкції зобов'язує посадову особу
при проведенні службового
розслідуванням дотримуватися вимог
законодавства при проведенні
службового розслідування, уживати
необхідних заходів щодо недопущення
порушення прав та законних інтересів
учасників службового розслідування.
Разом з тим, як встановлено судом
апеляційної інстанції, ні про службове
розслідування позивача не повідомлено,
ні з висновками службового
розслідування він не ознайомлений.

Пунктом 6 наведеної Інструкції
визначено, що забороняється
затверджувати висновок службового
розслідування без отримання від особи
РНС письмового пояснення або за
відсутності акта про її відмову в
наданні письмового пояснення.
Небажання особи РНС, відносно якої
проводиться службове розслідування,
надавати пояснення не перешкоджає
затвердженню висновку службового
розслідування та накладенню
дисциплінарного стягнення.

Тому суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що в матеріалах справи
відсутні пояснення ОСОБА_1, а також
відсутній акта про відмову останнього
в наданні письмового пояснення з
приводу наведених обставин, які були
предметом службового розслідування за
яким прийнято оскаржуванні накази.

Сторона відповідача в судовому
засіданні не заперечувала вказану
обставину.

Незважаючи на це 14.05.2014 року
відповідачем було затверджено
висновок службового розслідування за
яким останнім прийнято оскаржувані
накази.

Колегія суддів відмічає, що фактично до
позивача застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ у зв'язку з
обставинами, які пов»язані з вчиненням
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення передбаченого ч.5ст.121
КУпАП.

Матеріалами справи підтверджено, що
постановою Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 28.07.2014
року по справі №299/1834/14-а, що набрала
законної сили, скасовано, як незаконну
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №125652 від 21.05.2014 року, якою ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
адміністративне стягнення за ч.5 ст.121
КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Як
вбачається з наявної в матеріалах
справи копії вищевказаної постанови,
суд при розгляді справи дійшов
висновку, що належні докази порушення
ОСОБА_1 «Правил дорожнього руху
України», затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 10.10.2001
року № 1306, а саме: вимог пункту 2.3
Правил, відсутні.

Вищевказаною постановою було, зокрема,
надано оцінку протоколу про
адміністративне правопорушення,
складеному відносно ОСОБА_1
інспектором ДАІ УМВС України в
Закарпатській області ОСОБА_7.

Так, у зазначеній постанові судом
зазначено, що протокол про
адміністративне правопорушення
складений 16.04.2014 року за ч.5ст.121 КУпАП
відносно ОСОБА_1 не містить жодних
даних на підставі яких уповноважена
особа при його складенні дійшла до
висновку, що громадянин ОСОБА_1 керував
транспортним засобом будучи не
пристебнутим ременем безпеки, як і не
містить в порушення ст.256 КУпАП
прізвища та адреси двох свідків
правопорушення та інших відомостей,
необхідних для вирішення справи.
Відповідно до ст.254 КУпАП, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне
правопорушення, у разі його оформлення,
складається у двох екземплярах, один з
яких під розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності,
від підписання протоколу, в ньому
робиться запис про це. Особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право подати
пояснення і зауваження щодо змісту
протоколу, які додаються до протоколу,
а також викласти мотиви свого
відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, роз'яснюються його
права і обов'язки, передбачені статтею
268 цього Кодексу, про що робиться
відмітка у протоколі.

Твердження сторони відповідача про те,
що позивач перешкоджав в оформленні
працівниками ДАІ адмінматеріалів та
виконанні їх законних вимог в судовому
засіданні спростував допитаний в
якості свідка інспектор ДАІ УМВС
України в Закарпатській області
ОСОБА_7.

Окрім цього необхідно зазначити, що у
висновку службового розслідування
щодо невиконання вказівок старших
начальників, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_4 ідеться мова проте, що останні
настоювали на тому щоб ОСОБА_1 підписав
протокол про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 98416.

Проте, діючим «Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України" не
передбачено право старших начальників
органів внутрішніх справ давати
накази на підписання протоколу про
адміністративне правопорушення.

Зокрема ст.4 «Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України"
передбачає, що у разі одержання наказу,
який суперечить закону підлеглий не
повинен його виконувати.

При цьому, як було зазначено вище ст.256
КУпАП, зокрема передбачає, що у разі
відмови особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
від підписання протоколу, в ньому
робиться запис про це.

Одночасно необхідно зазначити, що ст.260
КУпАП передбачено заходи забезпечення
провадження у справах про
адміністративні правопорушення одним
серед яких є адміністративне
затримання строком на три години для
складання адміністративного
протоколу.

Працівниками ДАІ УМВС України в
Закарпатській області та працівниками
Берегівського РВ УМВС у Закарпатській
області вказані заходи
адміністративного реагування до
ОСОБА_1 не були застосовані, що вказує
на те, що останній не перешкоджав в
оформленні працівниками ДАІ
адмінматеріалів та виконанні їх
законних вимог.

Також необхідно зазначити, що
відповідно до наказу в.о. начальника
УМВС в Закарпатській області від 26.05.2014
року № 663 порушення трудової
дисципліни позивачем виразилось і в
тому, що 03.05.2014 року ОСОБА_1 запізнився
на інструктаж перед заступанням на
службу, після чого взагалі відмовився
нести службу по охороні громадського
порядку у м. Берегово у нічний час.

Разом з тим, наказом від 07.05.2014 року №570
призначене службове розслідування
стосується лише факту перешкоджання
працівникам УДАІ УМВС в оформленні
адміністративного протоколу за фактом
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення.

Також з приводу даного порушення
необхідно зазначити, що в матеріалах
справи відсутні докази про те, що
позивача з графіком чергувань та
наказом начальника Берегівського РВ
УМВС України в Закарпатській області
№182 від 30.04.2014 року "Про переведення
органів і підрозділів внутрішніх справ
і внутрішніх військ Закарпатської
області на посилений варіант
оперативно-службової діяльності", а
саме, що ОСОБА_1 03.05.2014 року повинен
нести службу по охороні
громадського порядку у м. Берегово у
нічний час, було повідомлено і цього
сторона відповідача жодними доказами
не спростовує.

Окрім цього ОСОБА_1 в період з 9 год.
01.05.2014 року по 9 год. 2.02.05.2014 року
чергував в основній слідчо-оперативній
групі, що стверджується довідкою
Берегівського РВ УМВС від 11.06.2014 року
№39/4412, а також цю обставину не
заперечує сторона відповідача.

При цьому діючим є наказ МВС України
№940 від 22.10.2012 року « Про організацію
реагування на повідомлення про
кримінальні правопорушення,
надзвичайні ситуації та інші події і
забезпечення оперативного
інформування в органах і підрозділах
внутрішніх справ України» членами
слідчо-оперативних груп , які
фактично перебували на службі понад 20
год. надається 48 год. відпочинку.

Обгрунтовуючи доведеність підстав
звільнення ОСОБА_1 через відмову
останнього нести службу 03.05.2014 року суд
першої інстанції покликався на наказ
УМВС України № 534 від 30.04.2014 року та
наказ Берегівського РВ УМВС України №
182 "Про переведення органів і
підрозділів внутрішніх справ і
внутрішніх військ Закарпатської
області на посилений варіант
оперативно-службової діяльності" на
виконання вимог наказу МВС України від
28.04.2014 року № 402.

Проте, станом на час спірних
правовідносин діяв п.6.17 наказу МВС
України №940 від 22.10.2012 року « Про
організацію реагування на
повідомлення про кримінальні
правопорушення, надзвичайні ситуації
та інші події і забезпечення
оперативного інформування в органах і
підрозділах внутрішніх справ України».

Тому 03.05.2014 року у позивача був вихідний
і його не правомірно було залучено до
чергування.

Таким чином, безспірно встановлено
факт проведення службового
розслідування з порушенням вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України та Інструкції
про порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, відповідачем порушено
встановлену процедуру притягнення до
дисциплінарної відповідальності, що
обумовлює протиправність наказу
в.о.начальника УМВС України в
Закарпатській області №663 від 26.05.2014
року про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України та наказу
начальника УМВС України в
Закарпатській області № 106 о/с від
30.05.2014 року про звільнення ОСОБА_1 за
п.«є» ст.64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за порушення
дисципліни).

З огляду на наведене, висновок суду
першої інстанції про те, що притягнення
до відповідальності та звільнення
позивача відбулось з дотриманням
законодавства України не відповідає
матеріалам справи та не грунтується на
законі, а недотримання порядку
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, позбавило позивача
права на належний захист своїх
законних прав та інтересів відповідно
до положень ст.14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України.

Відповідно до абзацу 10 пункту 10.2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №7 від
20 травня 2013 року ''Про судове рішення у
адміністративній справі''
задовольняючи позовні вимоги про
поновлення на публічній службі, суд
повинен визначити протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень
повністю або частково та скасувати акт
індивідуальної дії повністю або ту
його частину, яка стосується позивача,
з моменту прийняття акта та обов'язково
вказати дату, з якої особу поновлено на
посаді.

Визначаючи у даній справі належний
спосіб захисту порушеного права,
колегія суддів дійшла висновку про
протиправність наказу начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
№663 від 26.05.2014 року про звільнення
капітана міліції, оперуповноваженого
сектору боротьби з незаконним обігом
наркотиків Берегівського районного
відділу УМВС у Закарпатській області
ОСОБА_1, з органів внутрішніх справ на
підставі п. «є» ст.64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України (за
порушення дисципліни) та наказу
начальника Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області №106 о/с від 30.05.2014
року про притягнення капітана міліції
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ України. В
цій частині позовні вимоги є
обґрунтованими, вказані вище накази
підлягають скасуванню, а позивач -
поновленню на посаді
оперуповноваженого сектору боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Берегівського районного відділу УМВС у
Закарпатській області з 30.05.2014 року,
оскільки УМВС України в Закарпатській
області не довів суду факту
правомірності припинення перебування
позивача на державній службі, а
оскаржувані накази видані
необґрунтовано, без врахування всіх
обставин і підстав звільнення, з
порушенням чинного законодавства,
аналіз якого проведено в даній
постанові, без дотримання принципу
пропорційності, що має на меті
досягнення балансу між публічним
інтересом та індивідуальним інтересом
особи, а також між цілями та засобами їх
досягнення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є підставними та обґрунтованими і
частково спростовують висновки суду
першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим в силу вимог ст. 202 КАС
України постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.198, ст.202, 205, 207, 254, 256 КАС України, суд
апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в
и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Скасувати постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
30.07.2014 року у справі № 807/2208/14 та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області №663 від 26.05.2014
року про звільнення капітана міліції,
оперуповноваженого сектору боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Берегівського районного відділу УМВС у
Закарпатській області ОСОБА_1, з
органів внутрішніх справ на підставі п.
«є» ст.64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС України (за порушення дисципліни).

Визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області №106 о/с від
30.05.2014 року про притягнення капітана
міліції ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
оперуповноваженого сектору боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Берегівського районного відділу УМВС у
Закарпатській області з 30.05.2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

І.М.Обрізко

Повний текст виготовлено 18.11.2014р.