Справа № 817/296/14
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/296/14

17 листопада 2014 року 16год. 54хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Зозулі
Д.П. за участю секретаря судового
засідання Минько Н.З. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Шоломицький
Володимир Юрійович,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_3
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській (далі -
позивач) області звернулася до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі
- відповідач) про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування адміністративного
позову представник податкової
інспекції зазначив, що платник
податків самостійно визначив
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість, податку на доходи
фізичних осіб. Крім того, податковий
орган виніс відповідачу податкове
повідомлення рішення № від 29.05.
2012 року. З урахування заяви про
збільшення позовних вимог від 24.02. 2014
року, Державна податкова інспекція у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
просила стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 податкову
заборгованість в сумі 64040,51грн.,
оскільки така сума грошового
зобов'язання є узгодженою, відповідно
до норм податкового законодавства. З
урахуванням цього, представник
позивача просив позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача заявлений
адміністративний позов до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 визнав
повністю. Зазначив, що відповідачем
буде сплачуватися заборгованість в
порядку передбаченому рішенням суду.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення сторін, дослідивши
подані письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов слід задовольнити повністю, з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.)
зареєстрований фізичною особою -
підприємцем 28.10. 2008 року Виконавчим
комітетом Рівненської міської ради,
відповідно до копії Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця № НОМЕР_9 (а.с.4).

Судом встановлено, що Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 має податковий борг
в сумі 64040,51грн., в тому числі за
наступними платежами:

1. Податок на додану вартість в сумі 34
995,98грн., який виник на підставі:

- декларації № 33672 від 20.06. 2012 року на
суму 6276,13грн;

- декларації № 44063 від 20.07. 2012 року на
суму 54,00грн;

- декларації № 57461 від 20.08. 2012 року на
суму 30,00грн;

- декларації № 59530 від 20.09. 2012 року на
суму 87,00грн;

- декларації № 82213 від 20.11. 2012 року на
суму 1978,00грн;

- декларації № 95757 від 21.01. 2013 року на
суму 1410,00грн;

- декларації № від 20.02. 2013 року на
суму 3399,00грн;

- декларації № від 20.03. 2013 року на
суму 649,00грн;

- декларації № від 20.05. 2013 року на
суму 10504,00грн;

- декларації № від 20.06. 2013 року на
суму 340,00грн;

- уточнюючої декларації № від 01.06.
2013 року на суму основного платежу
6005,00грн. та суму штрафних санкцій
180,00грн.

2. Податок на доходи фізичних осіб в
сумі 27077,78грн., яка виникла на підставі:

- уточнюючої декларації про майновий
стан та доходи № 209002 від 25.05. 2012 року на
суму 4703,64грн.

- декларації № 191137 від 09.02. 2012 року на
суму 3195,00грн.(по терміну сплати 14.08. 2012
року);

- декларації № 191137 від 09.02. 2012 року на
суму 3195,00грн.(по терміну сплати 14.11. 2012
року);

- декларації № від 11.02. 2013 року на
суму 7434,59грн.;

- декларації № від 11.02. 2013 року на
суму 1858,65грн. (по терміну сплати 15.03. 2013
року);

- декларації № від 11.02. 2013 року на
суму 1858,65грн.(по терміну сплати 15.05. 2013
року);

- декларації № від 11.02. 2013 року на
суму 1858,65грн.(по терміну сплати 15.08. 2013
року);

- декларації № від 11.02. 2013 року на
суму 1858,65грн.(по терміну сплати 15.11. 2013
року);

- пені в розмірі 1114,95грн.

- податкового повідомлення-рішення №
від 29.05. 2012 року на суму основного
платежу 1167,61грн. та суму штрафних
санкцій 799,14грн., прийнятого на підставі
акта перевірки № 130/17-100/НОМЕР_8.

Наявність заборгованості також
підтверджується обліковою карткою
платника податків по податку на додану
вартість та податку на доходи фізичних
осіб(а.с.52-64, 87), розрахунком податкового
боргу за платежем податок на додану
вартість (а.с.86) та розрахунком
податкового боргу за платежем податок
на доходи фізичних осіб(а.с.7).

На момент розгляду справи судом,
заборгованість перед бюджетом на
загальну суму 64040,51грн., відповідачем
не погашено.

Згідно зі ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1. ст.36
Податкового кодексу України,
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст. 38 цього Кодексу
передбачено, що виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового
кодексу України встановлено, що крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи податкових
декларацій, відповідач самостійно
визначив податкові зобов'язання з
податку на додану вартість та податку
на доходи фізичних осіб.

Згідно з вимогами п. 56.11 ст. 56
Податкового кодексу України, не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, судом встановлено, що актом
від 14.05. 2012 року № 130//17-100 про
результати планової документальної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з
01.04. 2010 року по 31.12. 2011 року, встановлено
ряд порушень податкового
законодавства (а.с.48-49).

Пунктом 54.5 ст. 54 цього Кодексу
передбачено, якщо згідно з нормами цієї
статті сума грошового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність і повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Так, пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2,
54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Я вбачається із матеріалів справи, на
підставі вище зазначеного акту
перевірки, контролюючим органом було
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від №
від 29.05. 2012 року на суму основного
платежу 1167,61грн. та суму штрафних
санкцій 799,14грн.(а.с.51).

Відповідно до п.56.18. ст. 56 Податкового
кодексу України з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення - рішення або інше рішення
контролюючого органу у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Також, згідно із абз.4 п.56.18. ст. 56 цього
Кодексу при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Судом встановлено, що відповідачем
оскаржувалося податкове повідомлення -
рішення № від 29.05. 2012 року.

Наявними в матеріалах справи доказами
стверджено, що ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14.02. 2013 року залишено в силі
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 26.10. 2012 року
по справі № 2а/1770/3608/2012. Судом
відмовлено в задоволенні позовних
вимог в частинні визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення від № від
29.05. 2012 року на суму основного платежу
1167,61грн. та суму штрафних санкцій
799,14грн.

В силу вимог ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до цього, судом
приймаються без доказування обставини,
встановлені постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
26.10. 2012 року у справі № 2а/1770/3608/2012, а саме
щодо законності і обґрунтованості
податкового повідомлення - рішення №
від 29.05. 2012 року, сума
заборгованості згідно якого є
предметом стягнення в даній справі.

В силу вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5. ст. 59 Податкового
кодексу України у разі якщо, у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

Судом встановлено, що 23.04. 2013 року
позивачем для ФОП ОСОБА_3 було
виставлено податкову вимогу форми "Ю" №
221-19 на суму 50802,73 грн., яка була отримана
відповідачем 29.04. 2013 року, відповідно до
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.9).

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1.
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно із пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового
кодексу України, контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
його територіальні органи.

Також пунктом 41.2 ст. 41 цього Кодексу
передбачено, що органами стягнення є
виключно контролюючі органи,
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу.

У відповідності до п. 87.11. ст.87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 71
КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Разом з тим, на момент
розгляду справи, у суду відсутні докази
сплати відповідачем заборгованості в
сумі 64040,51грн.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
податкового органу є обґрунтованими,
підтверджуються наявними у справі
доказами та підлягають до задоволення.

В силу ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в
яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (33014, АДРЕСА_1, код НОМЕР_8)
податкову заборгованість в сумі 64
040(шістдесят чотири тисячі сорок) грн.
51коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зозуля Д.П.