Справа № 2а-14877/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/63144/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року

та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2013 року

по справі № 2а-14877/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енерготорг»

до Державної податкової інспекції в
Оболонському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів

за участі Прокуратури Оболонського
району міста Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енерготорг»
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 19 жовтня 2011 року
№, №.

Справа переглядалася судами
неодноразово.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Оболонському районі м.
Києва проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Енерготорг» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні договірних взаємовідносин
з ТОВ «Метан+», за результатами якої
встановлено, що ТОВ «Енерготорг»
порушено вимоги п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9
п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994 року №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі - Закон №334/94-ВР) та
ч.1,2 ст.215, ч.5 ст.203 Цивільного кодексу
України та пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97-ВР).

На підставі вказаного відповідачем
прийнято спірні податкові
повідомлення-рішення від 19 жовтня 2011
року № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток в сумі 8765242,50 грн. (7012194,00 грн.
- за основним платежем, 1753048,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції); № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 4615943,75 грн. (3692755,00
грн. - за основним платежем, 923188,75 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

В ході адміністративного оскарження
скарги позивача залишено без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення - без змін.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №
334/94-ВР не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача, а саме - договори, додаткові
угоди, акти прийому - передачі
природного газу, податкові накладні та
ін.

Підтвердженням передачі природного
газу є також баланс надходження та
розподілу природного газу по Україні
за лютий, березень 2010 року, копії якого
наявні в матеріалах справи.

Згідно з п. 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Крім того, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом
(пункт 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період. Жодних доказів, які б
підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договорів
публічного порядку, відповідачем не
надано. На час укладання договорів із
позивачем, його контрагент був
платником ПДВ згідно чинного
законодавства та належним чином
зареєстрованим у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, тобто мав достатній
об'єм правоздатності для укладення
спірних угод.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентом, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Крім того, як зазначено в ухвалі
Господарського суду Київської області,
ТОВ «Енерготорг» визнано конкурсним
кредитором ТОВ «Метан+», що виникли на
підставі договору від 02 лютого 2010 року
№1112/02-10. Сума заборгованості становить
24674 234,38 грн. За клопотання позивача
витребувано у НАК «Нафтогаз України»
акти прийому-передачі об'ємів
природного газу позивача від ТОВ
«Метан+» та баланс надходження та
розподілу природного газу по Україні
споживачам ТОВ «Енерготорг», які
долучено до матеріалів справи.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі міста Києва Головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2013 року по справі № 2а-14877/12/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 24.10.2014
р.