Справа № 405/743/14-а (2а/405/30/14)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2014 рокусправа № 405/743/14-а
(2а/405/30/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради

на постанову Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 03 червня 2014 року
у справі №405/743-14-а (2-а/405/30/14) за позовом
ОСОБА_1 до Кіровоградської міської
ради, виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради, міського
голови м.Кіровограда Саінсуса
Олександра Дмитровича про визнання
протиправною бездіяльності та про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання вищезазначених
рішень,-

в с т а н о в и В :

28.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність
міського голови м.Кіровограда,
Кіровоградської міської ради щодо
невиконання постанов Ленінського
райсуду м.Кіровограда від 09.02.2010 року у
справі №2а-20/10 та Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2010 року у справі №2а-20/10 та
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 04.12.2013 року по справі №
К/27689/10 в частині відмови у поновленні
на посаді першого заступника
Кіровоградського міського голови;

- стягнути з виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради за
рахунок місцевого бюджету - міського
бюджету м.Кіровограда середній
заробіток за час затримки виконання
постанови Ленінського райсуду
м.Кіровограда від 09.02.2010 року у справі
№2а-20/10 та постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2010 року
у справі №2а-20/10 та ухвали Вищого
адміністративного суду України від
04.12.2013 року по справі № К/27689/10 про
поновлення на посаді першого
заступника міського голови
м.Кіровограда з 08.10.2013 року по день
прийняття рішення по суті позовних
вимог з розрахунку 367, 07 за один робочий
день.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що відповідачами не виконуються
рішення судів про поновлення його на
роботі, у зв'язку з чим він має право на
виплату середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду
відповідно до статті 236 КЗпП України.

Постановою Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 03 червня 2014 року
адміністративний позов задоволено, а
саме: визнано протиправною
бездіяльність міського голови
м.Кіровограда, Кіровоградської міської
ради, виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради щодо
невиконання постанов Ленінського
райсуду м.Кіровограда від 09.02.2010 року у
справі №2а-20/10 та Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2010 року у справі №2а-20/10 та
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 04.12.2013 року по справі №
К/27689/10 в частині відмови у поновленні
ОСОБА_1 на посаді першого заступника
Кіровоградського міського голови та
стягнуто з виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради за
рахунок коштів місцевого бюджету -
міського бюджету м. Кіровограда на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки виконання постанови
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 09.02.2010 року по справі №
2а-20/10 та постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2010 року по справі № 2а-20/10,

ухвали Вищого адміністративного суду
України від 04.12.2013 року по справі №
К/27689/10 про поновлення ОСОБА_1 на посаді
першого заступника міського голови м.
Кіровограда з 08.10.2013 року по 29.05.2014 року
у сумі 59465, 34 грн.. Постанову в частині
стягнення середнього заробітку в межах
місячного платежу в сумі 8075,66 грн.
допущено до негайного виконання.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, виконавчий комітет
Кіровоградської міської ради подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить суд
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом положень статті 236
КЗпП України. Так, на думку заявника
апеляційної скарги, виплата середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час невиконання рішення суду про
поновлення на роботі повинно
вирішуватись шляхом постановлення
ухвали в одному провадженні з вимогами
про поновлення на роботі, що виключає
можливість розгляду такої вимоги в
окремому провадженні, як новий
публічно-правовий спір. Крім того,
відповідач зазначає, що оскільки
постанова Ленінського райсуду
м.Кіровограда від 09.02.2010 року у справі
№2а-20/10 фактично виконана не була,
обраний позивачем спосіб захисту свого
порушеного права не передбачений
чинним законодавством України,
оскільки в даному випадку необхідним є
оскарження дій або бездіяльності
органів державної виконавчої служби.

У судове засідання представники
відповідачів, які належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, не з'явились. Від
Кіровоградської міської ради надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
прибуття представників у судове
засіданні, оскільки один представник
бере участь у судовому засіданні
Ленінського районного суду
м.Кіровограда, а інший знаходиться на
лікарняному. Вивчивши подане
клопотання, колегія суддів не
знаходить підстав для його задоволення
з огляду на наступне. Відповідно до ч.4
ст.196 КАС України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи. Таким чином,
неявка відповідача не перешкоджає
розгляду справи, при цьому колегією
суддів врахована відсутність з боку
відповідача клопотань про дослідження
нових доказів у справі, щоб
унеможливлювало розгляд справи за
наявними матеріалами справи і
відповідно було б перешкодою для
розгляду справи у відсутності
відповідача. Надання пріоритетності
тим чи іншим засіданням, участь у цих
засіданнях, є правом відповідача, але
таке право, зокрема, не повинно
перешкоджати розгляду справи судом у
визначені законом строки.

Позивач та його представник у судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
вказуючи на законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
надану правову оцінку досліджених
судом доказів по справі, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що постановою
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 09.02.2010 року у справі
№2а-20/10 ОСОБА_1 було поновлено на посаді
першого заступника міського голови м.
Кіровограда з 28.03.2008 року, постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2010 року
рішення суду першої інстанції в
частині поновлення на посаді було
залишено без змін. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
04.12.2013 року по справі № К/27689/10, за
результатами розгляду касаційної
скарги постанови судів першої та
апеляційної інстанції залишені без
змн.

Проте, станом на 28.01.2014р. постанови
Ленінського райсуду м.Кіровограда від
09.02.2010 року у справі №2а-20/10 та
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2010 року
у справі №2а-20/10 та ухвала Вищого
адміністративного суду України від
04.12.2013 року по справі № К/27689/10 в частині
поновлення на роботі виконані не були,
що і стало підставою для звернення
позивача з даним позовом про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду.

Разом з тим, як встановлено матеріалами
справи, на момент прийняття
оскаржуваної постанови, позивача -
ОСОБА_1, на виконання зазначених рішень
міський голова м.Кіровограда Саінсус
О.Д. розпорядженням №112-к від 29.05.2014 року
поновив на посаді першого заступника
міського голови з 28.03.2008 року.

При цьому, згідно з довідкою про доходи
від 28.10.2014р., яку надано позивачем під
час розгляду справи у суді апеляційної
інстанції, позивачу не було нараховано
середній заробіток за час вимушеного
прогулу по день фактичного поновлення
на роботі.

За наслідками перегляду судового
рішення колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
задоволення позову.

Згідно зі статтею 235 КЗпП рішення про
поновлення незаконно звільненого
працівника підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до ст.257 КАС України, судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання.
Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
у порядку визначеному Законом України
від 21.04.99 №606 «Про виконавче
провадження».

За кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист, який
оформляється відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

Статтею 76 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
виконавчий документ про поновлення
незаконно звільненого працівника
виконується негайно. Виконання рішення
вважається завершеним з моменту
фактичного допущення зазначеного
працівника до виконання попередніх
обов'язків на підставі відповідного
акта органу, що прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника.

Відповідно до ст.236 КЗпП, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

При цьому, обов'язок власника або
уповноваженого ним органу виплатити
працівникові середній заробіток за час
затримки виконання рішення про
поновлення його на роботі настає
тільки тоді, коли така затримка була
допущена з вини власника або
уповноваженого ним органу. Якщо ж це
сталося не з вини власника або
уповноваженого ним органу, а з вини
самого працівника, середній заробіток
за час затримки поновлення на роботі не
повинен йому виплачуватися.

Таким чином, визначальною обставиною
для вирішення питання про наявність чи
відсутність права у позивача на
отримання середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду, є
встановлення наявності чи відсутності
у цьому вини роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, у наданий
державним виконавцем строк для
добровільного виконання рішення суду
(до 04.03.2010р.), рішення суду про
поновлення на роботі виконано не було
(а.с.123).

У зв'язку з невиконанням рішення суду
про поновлення на роботі у
добровільному порядку, державним
виконавцем вживалися заходи щодо
примусового виконання рішення, а саме
на боржника неодноразово накладалися
штрафи за невиконання законних вимог
державного виконавця, направлялося
подання про притягнення боржника до
кримінальної відповідальності за
невиконання судового рішення

Як вбачається з постанови старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Літвінової О.П. ВП №17634388 від
18.06.2010 року, виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-20/10 про поновлення ОСОБА_1 на
посаді першого заступника міського
голови м.Кіровограда закінчено. При
цьому, підставою для закінчення
виконавчого провадження зазначено, що
згідно актів державного виконавця від
18.03.2010 року, 24.03.2010 року, 30.03.2010 року
виконати рішення про поновлення на
роботі без участі боржника неможливо.

Крім цього, судом встановлено, що
станом на час розгляду справи, слідчим
відділом Кіровоградського РВ УМВС
України в області проводиться досудове
розслідування у кримінальному
провадженні за фактом невиконання
рішення суду щодо поновлення позивача
на роботі, за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст.382 КК України,.

Таким чином, встановлені обставини
свідчать про те, що невиконання рішення
суду відбулося саме з вини відповідача,
а відтак, за правилами ст.236 КЗпП
України обов'язок щодо виплати
працівникові середнього заробітку за
час затримки виконання рішення суду
має бути покладений саме на
відповідача - виконавчий комітет
Кіровоградської міської ради.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для задоволення адміністративного
позову. Більш того, з апеляційної
скарги вбачається, що відповідачем не
заперечується факт невиконання
рішення суду про поновлення на роботі,
проте, на думку заявника апеляційної
скарги, необхідною умовою для
покладення обов'язку на роботодавця
про виплату середнього заробітку за
час затримки виконання рішення суду є
безпосереднє виконання рішення суду.

Проте, такі доводи суд апеляційної
інстанції вважає безпідставними та
такими, що свідчать про
недобросовісність відповідача та
ухилення останнього від виконання
рішення суду.

При несвоєчасному поновленні
працівника на роботі з вини власника
або уповноваженого ним органу середній
заробіток виплачується йому за чітко
визначений законом проміжок часу: з дня
винесення відповідного рішення
органом, що розглядав трудовий спір, до
дня його фактичного виконання. Тобто,
конструкція статті 236 КЗпП України
вказує на проміжок часу, за який має
бути стягнутий середній заробіток, та
не пов'язує можливість стягнення
середнього заробітку саме з фактом
виконання рішення про поновлення
працівника на роботі.

Враховуючи, що станом до 29.05.2014 року
(дата винесення розпорядження про
поновлення на посаді), рішення судів
про поновлення позивача на роботі
виконано не було, судом першої
інстанції вірно здійснено розрахунок
суми, яка підлягає сплаті на користь
позивача саме по 29.05.2014р.

Розрахунку середнього заробітку,
наведений судом першої інстанції,
сторонами не оспорюються, а отже, не є
предметом апеляційного перегляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про
порушення судом положень статті 236 КЗпП
України в частині безпідставного
розгляду судом даного позову, як нового
публічно-правового спору, в той час, як
виплата середнього заробітку або
різниці в заробітку за час невиконання
рішення суду про поновлення на роботі
повинно вирішуватись шляхом
постановлення ухвали в одному
провадженні з вимогами про поновлення
на роботі, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

За правилами статті 236 КЗпП України, при
затримці власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення суду про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника ухвалу про виплату
йому середнього заробітку або різниці
в заробітку за час такої затримки
виносить суд, який постановив рішення
по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення про поновлення позивача на
роботі було ухвалено Ленінським
районним судом м.Кіровограда, а відтак,
і даний позов про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду вірно розглянуто
Ленінським районним судом
м.Кіровограда.

При цьому, ані нормами Кодексу законів
про працю України, ані нормами Кодексу
адміністративного судочинства, не
визначено, що вимоги про виплату
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі вирішуються безпосередньо в
одному провадженні з вимогами про
поновлення на роботі.

Вказане свідчить про помилкове
трактування заявником апеляційної
скарги норм чинного законодавства в
цій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому підстави для
задоволення апеляційних скарг та
скасування постанови суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 03 червня 2014 року у
справі № 405/743/14-а (2-а/405/30/14) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
07.11.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк