Справа № 820/15560/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.Справа №
820/15560/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю " Житлові мережі" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.10.2014р. по
справі № 820/15560/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю " Житлові мережі"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2014 року Харківське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до суду із
позовом, у якому просило стягнути з ТОВ
«Житлові мережі» на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
12281,25 грн. та пені у розмірі 2405,90 грн.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 13.10.2014 року
задовольнив позовні вимоги. Стягнув з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлові мережі» на
користь Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
12281, 25 грн. та пені в розмірі 2405, 90 грн.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Житлові мережі»
подало апеляційну скаргу, в якій
просило скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема, апелянт вважає, що
судом першої інстанції не враховано
відсутність в матеріалах справи
доказів наявності прибутку ТОВ
«Житлові мережі», за рахунок якого
відбувається сплата
адміністративно-господарських санкцій
і пені, а тому відповідач звільняється
від сплати зазначених санкцій.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2012 році становила 8 осіб,
з них середньооблікова чисельність
інвалідів - штатних працівників на
підприємства - 0 осіб, чисельність
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до нормативу
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів,
встановленого ст.19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" становить 1 особу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не були виконані вимоги
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" щодо
прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 18 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
встановлено, що забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Підбір
робочого місця здійснюється переважно
на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідно до акту перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Харківській області №20-01-444/1069
встановлено порушення вимог
законодавства, а саме: роботодавець не
зареєстрований у Фонді соціального
захисту інвалідів, роботодавець не
подає звіти про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, не
виконується норматив місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, середньооблікова
чисельність штатних працівників в 2012 р.
становила 8 осіб, а тому згідно ст. 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів в 2012 р.
визначена - 1 місце.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст. 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
передбачено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п.2 "Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31 січня 2007
року, інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Аналізуючи наведені правові норми,
колегія суддів приходить до висновку,
що підприємства, установи, організації,
у тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, а також інформувати про таку
кількість створених робочих місць
органи працевлаштування інвалідів.

З матеріалів справи вбачається, що
єдиним належним доказом, який свідчить
про інформування органів зайнятості
про наявність вільних робочих місць
для інвалідів є звіт форми № 3-ПН.

Судом встановлено, що відповідачем
подано звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012р. до
відділення Фонду після перевірки
територіальної державної інспекції з
питань праці у Харківської області
лише 12.08.2014р. Відповідно до листа
Харківського міського центру
зайнятості №ХМЦЗ-03-22606-22/14 від 14.08.2014
року ТОВ "Житлові мережі" протягом 2012-2013
р. не надавалась інформація про попит
на робочу силу (вакансії) за формою
№3-ПН та не працевлаштовано жодної
особи з обмеженими фізичними
можливостями за направленням
Харківського міського центру
зайнятості.

Отже, органи, які можуть сприяти
працевлаштуванню не повідомлялися
належним чином про наявність вакансій
протягом 2012 року.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Зі змісту вказаної правової норми
виходить, що у разі, якщо
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів на підприємстві
менша, ніж установлено нормативом,
підприємство повинно сплатити
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції.

Ч. 2 ст.218 Господарського кодексу
України встановлено, зокрема, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

При цьому, в ст. 238 Господарського
кодексу України зазначено, що за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Судом першої інстанції також
встановлено, що середньорічна
заробітна плата штатного працівника
відповідача за 2012р. становить 24562,50 грн.,
тому сума адміністративно -
господарської санкції становить 12281,25
грн. (1 - (кількість робочих місць не
зайнятих інвалідами) * 24562,5)/2.

Останнім днем сплати вказаною
адміністративно - господарської
санкції було 15.04.2013р., в зв'язку з
несплатою у вказаний термін
відповідачем адміністративно -
господарської санкції позивачем
нарахована пеня за 490 днів прострочення
термінів сплати за період з 16.04.2013р. по
18.08.2014р. у розмірі 2405,90 грн., а саме 12,50%
(ставка НБУ) х 120/100/365=0,04% (одноденний
розмір пені). (12281,25х0,04%) х 490 = 2405,90 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що Харківське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів діяло у межах та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством України.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для застосування до
відповідача
адміністративно-господарських
санкцій, а тому санкції у розмірі 12281,25
грн. та пеня у розмірі 2405,90 грн. є
правомірними.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю " Житлові
мережі" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.10.2014р. по
справі № 820/15560/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.