Справа № 341/1789/14-а 2-а/341/81/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа №
876/9524/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 04 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати та виплатити грошову
допомогу до 05 травня, -

в с т а н о в
и в :

05 серпня 2014 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - УПСЗН Галицької РДА
Івано-Франківської області, в якому
просив визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
разову грошову допомогу до 05 травня 2014
року в розмірі п'яти мінімальних пенсій
за віком відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 04
вересня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що суд першої інстанції
неправомірно застосував до спірних
правовідносин п.п.6-7 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет на 2014 рік», які були внесенені
Законом України від 31 липня 2014 року
№1622-VII "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", який набув чинності 16.08.2014
року, тобто після виплати допомоги до 05
травня 2014 року. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, тому
відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а оскаржувану
постанову - скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ОСОБА_2 має статус ветерана
війни - учасника бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (а.с.3).

22 липня 2014 року адвоката позивача
ОСОБА_3 звернувся з адвокатським
запитом в УПСЗН Галицької РДА
Івано-Франківської області про
отримання інформації щодо виплати у 2014
році ОСОБА_2 разової грошової допомоги
до 05 травня як учаснику бойових дій.

Листом УСЗН Галицької РДА
Івано-Франківської області №1220/06-06/08
від 30 липня 2014 року на вказаний
адвокатський запит надано відповідь
про те, що відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів україни від 16
квітня 2014 року №102 «Деякі питання
виплати у 2014 році разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
переслідувань» 26 квітня 2014 року
учаснику бойових дій ОСОБА_2 виплачено
разову грошову допомогу до 05 травня в
розмірі 795,00 грн., виплата здійснена
через Центр поштового зв'язку №6 (а.с.4).

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що виплата
позивачу разової щорічної грошової
допомоги до 05 травня у 2014 році
здійснена відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 16
квітня 2014 року №102 «Деякі питання
виплати у 2014 році разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
переслідувань», а тому позовні вимоги
ОСОБА_2 є безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсії за
віком.

Абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про
прожитковий мінімум" прожитковий
мінімум щороку затверджується
Верховною Радою України в Законі
України "Про Державний бюджет України"
на відповідний рік. Відповідним
Законом мінімальна пенсія за віком з 01
січня 2014 року встановлена в розмірі 949
грн.

Разом тим, відповідачем у квітні 2014
року допомога до 05 травня була
нарахована та виплачена позивачу
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 16 квітня 2014 року
№ 102 «Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань» у розмірі
795 грн., що значно зменшує розмір
передбачених законом виплат.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
дійшла висновку, що при визначенні
розміру щорічної разової грошової
допомоги застосуванню підлягають
норми Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не постанова
Кабінету Міністрів України від 16
квітня 2014 року №102 «Деякі питання
виплати у 2014 році разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
переслідувань», яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що позивачу правомірно виплачено
грошову допомогу до 05 травня за 2014 рік у
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 16
квітня 2014 року № 102, у зв'язку з тим, що
положеннями ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в редакції від 22
травня 2014 року (зі змінами від 28 грудня
2007 року), визначено, що щорічно до 05
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Так, рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008
визнано неконституційними зміни,
внесені до ст. 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» підпунктом "б"
підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону
України від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Відповідно до ст.152 Конституції України
Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, чинною є редакція ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 09
липня 2007 року, якою передбачено виплату
учасникам бойових дій грошової
допомоги до 5 травня у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Також, колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції при винесенні
судового рішення керувався Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 31 липня 2014 року, який
набрав чинності 16 серпня 2014 року, та
яким встановлено, що норми і положення
статтей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджується, що виплата допомоги
за 2014 рік проведена в квітні 2014 року,
тобто до зазначених змін в
законодавстві, тому на момент виплати
разової грошової допомоги до 05 травня,
відповідач повинен був керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", так як на той час Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" не було передбачено обмежень
щодо застосування вищевказаного
Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
доводів відповідача щодо
правомірності нарахування та виплати
позивачу щорічної грошової допомоги до
05 травня, в розмірах встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 102.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
разова грошова допомога до 05 травня
учаснику бойових дій ОСОБА_2 повинна
бути нарахована та виплачена в розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст.12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", з врахуванням ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Таким чином, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги є
підставними та обґрунтованими і
повністю спростовують висновки суду
першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4
ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о
в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 04
вересня 2014 року у справі № 341/1789/14-а
2-а/341/81/14 скасувати, та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови в нарахувані та
виплаті ОСОБА_1 разової грошової
допомоги до 05 травня 2014 року відповідно
до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області нарахувати
і виплатити ОСОБА_1 разову грошову
допомогу до 05 травня 2014 року в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», з врахуванням
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик