Справа № П/811/3820/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року
Справа № П/811/3820/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі до управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області про визнання дій
неправомірними та скасування
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
- визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Кіровоградській області
- скасувати постанову про накладення
штрафу від 09.04.2012 року ВП №30841684.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 23.01.2012 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа від 30.11.2011
року № 2-а-2662/11 щодо зобов'язання УПФ
України м. Світловодськ здійснити гр.
ОСОБА_1 перерахунок та забезпечити
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно ст.51, п.3 ст.67
ЗУ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням ч.1 ст.28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", 08.03.2011 р. до змін в
законодавстві (постанова надійшла
01.02.2012 р.). В свою чергу, Управлінням було
виконано рішення суду щодо проведення
перерахунку пенсії з урахування
резолютивної частини постанови, а саме:
"постанова підлягає негайному
виконанню в межах суми стягнення за
один місяць", про що було повідомлено
державного виконавця (факсимільним
зв'язком та через поштове відділення
зв'язку) листом №2390/08-33 від 10.04.2012 р..
Проте, 09.04.2012р. державним виконавцем
було винесено постанову про накладення
штрафу за невиконання без поважних
причин рішення суду у встановлений
державним виконавцем строк у розмірі
1020,00 грн., яку отримано Управлінням
19.04.1012р.. Із зазначеною постановою
Управління не погоджується, вважає її
неправомірною та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки підстав для
застосування штрафу за невиконання
рішення суду не було, так як
перерахунок пенсії проведено
розпорядженням від 02.04.2012 р.. Також,
позивач посилається на те, що при
накладанні штрафу державний
виконавець не перевірив та не
пересвідчився щодо виконання
боржником рішення суду, а у разі
невиконання - причини невиконання, чим
порушив вимоги ст.ст.75, 89 Закону України
"Про виконавче провадження". На думку
позивача, оскаржувана постанова також
не відповідає вимогам ст.18 Закону
України "Про виконавче провадження",
п.п.10.2 п. 10 Інструкції про проведення
виконавчих дій та п.5.1 Інструкції з
діловодства в органах державної
виконавчої служби, оскільки підписана
лише державним виконавцем і не
затверджена начальником відділу
державної виконавчої служби. Крім того,
позивач зазначає, що виплати вказаної
категорії громадян фінансуються з
Державного бюджету та будь-які
бюджетні зобов'язання можна
здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого законом про Державний
бюджет України.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав заяву про
розгляд справи без його участі,
зазначивши, що позов підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений вчасно і належним чином,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення. При
цьому, заяви про розгляд справи за його
відсутності не надав та не скористався
правом на подання заперечень проти
позову або ж заяви про його визнання.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
усіх осіб, які беруть участь у справі,
згідно до ч.1 ст.41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 6 статті 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що представник позивача в
судове засідання не з'явився, подавши
заяву про розгляд справи за його
відсутності, а також неявку
представника відповідача в судове
засідання, який про розгляд справи
повідомлений належним чином,
здійснення подальшого розгляду справи
можливо у порядку письмового
провадження.

Дослідивши письмові докази в справі,
суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору у даній
адміністративній справі є постанова
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Красної А.О.
від 09.04.2012 р. ВП №30841684, згідно якої за
невиконання без поважних причин
рішення суду у встановлений державним
виконавцем строк на УПФ України в
м.Світловодську та Світловодському
районі (боржник), в порядку ст.ст.5,75,89
Закону України "Про виконавче
провадження", накладено штраф у розмірі
1020,00 грн. (а.с.14-зв.).

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Так, умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV
(далі - Закон №606-XIV), згідно до ст.1 якого
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ч.1 ст.17 Закону №606-XIV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Водночас, згідно п.1 ч.2 ст.17 Закону №606-XIV
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 25 Закону
№606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

При цьому, за приписами частини 4 статті
25 Закону №606-XIV у разі відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом про конфіскацію майна,
стягнення періодичних платежів,
забезпечення позовних вимог або якщо
рішення підлягає негайному виконанню
строк, встановлений частиною другою
цієї статті, не надається.

Встановлено, що 23.01.2012 р. державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Кіровоградській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 30841684 з примусового
виконання виконавчого листа №2-а-2662/11,
виданого від 30 листопада 2011 року
Світловодським міськрайонним судом
Кіровоградської області, щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Світловодськ
Кіровоградської області здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та забезпечити
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно ст.51, п.3 ст.67
ЗУ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням ч.1 ст.28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", 08.03.2011 р. до змін в
законодавстві. Постанова підлягає
негайному виконанню в межах суми
стягнення за один місяць.(а.с.13-зв.)

Листом №1361 від 24.01.2012 р. постанову від
23.01.2012 р. ВП №30841684 направлено позивачу
та отримано останнім 01.02.2012 р. (а.с.13).

09.04.2012 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Кіровоградській області
винесено постанову про накладення
штрафу від 09.04.2012р. ВП №30841684, згідно
якої за невиконання без поважних
причин рішення суду у встановлений
державним виконавцем строк на УПФ
України в м.Світловодську, в порядку
ст.ст.5, 75, 89 Закону України "Про
виконавче провадження", накладено
штраф у розмірі 1020,00 грн.. Постанову
отримано позивачем - 19.04.2012 р. (а.с.14,
14-зв.).

Листом №2390/08-33 від 10.04.2012 р. начальника
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Кіровоградській області
повідомлено, що на виконання постанови
ВП №30841684 від 23.01.2012 року Управлінням
виконано рішення суду щодо проведення
перерахунку пенсії з урахування
резолютивної частини постанови, а саме:
"постанова підлягає негайному
виконанню в межах суми стягнення за
один місяць", рішення суду було
виконано в частині нарахування
відповідних коштів стягувачу ОСОБА_1 за
період з 08.03.2011 р. по 07.04.2011 р., на
підтвердження чого надано
розпорядження від 02.04.2012 р. та протокол
від 09.04.2012р.. Також, позивачем
повідомлено, що борг у сумі 113,83 грн.
було включено до відомостей на квітень
2012р., виплата по цим відомостям буде
проводитись при надходженні коштів з
Державного бюджету на покриття цих
виплат (а.с.10-12).

Згідно вимог ч.1 ст.11 Закону №606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно i в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1-3 ст.75 Закону №606-XIV
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

В силу положень частини 1 ст. 89 Закону
№606-XIV у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що
у разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Розглянувши наявні в справі матеріали
суд зазначає, що позивачем, як
боржником у виконавчому провадження №
30841684, дійсно несвоєчасно виконано
рішення суду за виконавчим листом
№2-а-2662/2011 від 30.11.2011р., оскільки
нарахування коштів стягувачу ОСОБА_1 за
період з 08.03.2011 р. по 07.04.2011 р. (негайне
виконання рішення суду в межах суми
стягнення за один місяць) проведено
лише у квітні 2012 року, що підтверджено
розпорядженням від 02.04.2012 року. При
цьому, позивачем не надано доказів
повідомлення державного виконавця
про неможливість виконати рішення суду
у встановлений законом строк.

Щодо посилання позивача на те, що
зазначені виплати не були фактично
проведені у зв'язку з відсутністю
відповідних коштів на рахунках
позивача, які не були перераховані
Пенсійним фондом України, суд зазначає.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування,
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України i є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч.1 ст.255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб i підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі
проти Італії" зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі "Піалопулос та інші проти
Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

За наведеного, суд вважає, що
відсутність у боржника - управління
Пенсійного фонду України
м.Світловодську коштів не може
вважатись як поважною, так і взагалі
причиною для невиконання судового
рішення.

Щодо посилання позивача про
невідповідність оскаржуваної
постанови вимогам ст.18 Закону України
"Про виконавче провадження", п.п.10.2 п. 10
Інструкції про проведення виконавчих
дій та п.5.1 Інструкції з діловодства в
органах державної виконавчої служби,
оскільки підписана лише державним
виконавцем і не затверджена
начальником відділу державної
виконавчої служби, суд зазначає
наступне.

Статтею 18 Закону №606-XIV встановлені
вимоги до виконавчих документів.
Інструкція з діловодства в органах
державної виконавчої служби від 05.07.1999
року №470/7 взагалі втратила чинність ще
з 01.01.2009р..

Підпунктом 10.2 пункту 10 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року №74/5,
передбачено ті ж норми, що і статтею 89
Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд не приймає до уваги доводи позивача
з приводу того, що державний виконавець
не звернувся до суду із заявою про
заміну сторони виконавчого
провадження її правонаступником,
оскільки управління Пенсійного фонду
України м.Світловодську не зверталося
із заявою про заміну її
правонаступником - управлінням
Пенсійного фонду України
м.Світловодську та Світловодському
районі. До того ж законодавством
передбачено, що і заінтересована
сторона має право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону №
606-XIV державний виконавець зобов'язаний
зупинити виконавче провадження у разі
припинення юридичної особи, якщо
встановлені судом правовідносини
допускають правонаступництво.

Частиною 5 статті 8 Закону № 606-XIV
встановлено, що у разі вибуття однієї
із сторін державний виконавець з
власної ініціативи або за заявою
сторони, а також сама заінтересована
сторона мають право звернутися до суду
із заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Згідно вимог ч.5 ст.12 Закону № 606-XIV
боржник зобов'язаний письмово
повідомити державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження.

Згідно п.2.1.3 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 15.12.1999
року №74/5 у разі вибуття однієї із
сторін державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником. Державний
виконавець на підставі рішення суду
виносить постанову (додаток 1) про
заміну сторони її правонаступником,
визначеним відповідно до чинного
законодавства.

З урахуванням наведених норм чинного
законодавства, у державного виконавця
були відсутні підстави для звернення
до суду із заявою про заміну сторони
виконавчого провадження її
правонаступником у зв'язку з
невиконанням боржником - управлінням
Пенсійного фонду України
м.Світловодську, встановленого законом
обов'язку щодо надання державному
виконавцю відповідної інформації про
зміни в організації органу Пенсійного
фонду.

Враховуючи вищевикладене, судом не
встановлено підстав для визнання дій
державного виконавця неправомірними
та скасування постанови державного
виконавця від 09.04.2012р. ВП №32561050 про
накладення штрафу, в зв'язку з чим, в
задоволені позовних вимог позивача
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159-163, 167 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її отримання,
апеляційної скарги, копія якої
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М.
Кармазина