Справа № 803/247/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року

Справа № 6023/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Затолочного В.С.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивачів -
ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1, діючого за
дорученням від імені та в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Державної
податкової служби України, Ковельської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської обл. Державної
податкової служби про зобов'язання
здійснювати податковий облік без
застосування індивідуального
ідентифікаційного номера,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.02.2013р. позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду із адміністративним
позовом, в якому просили зобов'язати
відповідача Державну податкову службу
України не вносити про них інформацію
до Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків; зобов'язати
відповідача Державну податкову службу
України зберегти за ними форму обліку
платників податків за прізвищем,
іменем та по-батькові, роком народження
та за місцем реєстрації - згідно ст.ст.28,
294, 296 ЦК України; зобов'язати
відповідача Ковельську об'єднану
державну податкову інспекцію /ОДПІ/
Волинської обл. Державної податкової
служби здійснювати в подальшому їх
облік як платників податків за раніше
встановленими формами обліку без
застосування цифрового ідентифікатора
та ведення обліку платника податків
без використання серії та номера
паспорта (за прізвищем, іменем та
по-батькові, роком народження та за
місцем реєстрації); зобов'язати
відповідача Ковельську ОДПІ не вносити
інформацію про них до Державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів; зобов'язати відповідача
Ковельську ОДПІ поставити в їхніх
паспортах (на сторінках 7, 8, 9) відмітку
про наявність права здійснювати
будь-які платежі без цифрового
ідентифікатора та завірити підпис
відповідальної особи гербовою
печаткою (а.с.2-5).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013р. в
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.49-51).

Не погодившись із винесеним судовим
рішення, його оскаржив представник
ОСОБА_1, діючий за дорученням та від
імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить постанову суду
скасувати і прийняти нове рішення, яким
заявлений позов задоволити (а.с.56-90).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що судом не врахована існуюча
судова практика по розгляду цієї
категорії справ; ідентифікаційним
номер є цифровим кодифікатором людини,
а не документа; предметом позову була
бездіяльність податкового органу, який
не вчинив відповідних дій. Під час
розгляду справи суд не прийняв до уваги
того, що норми Податкового кодексу /ПК/
України зменшили права громадян на
переведення їх, як платників податків,
на облік за раніше встановленою формою;
позивачі вчинили конкретні дії щодо
відмови від користування
індивідуальним податковим номером.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
представника апелянтів на підтримання
поданої скарги, перевіривши матеріали
справи та апеляційну скаргу в межах
наведених у ній доводів, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є віруючими
громадянами та прихожанами
Свято-Воскресенського Собору м.Ковеля
(а.с.8).

Позивачі, посилаючись на релігійні
переконання, 30.11.2012р. подали до
Ковельської ОДПІ заяви, в яких просили
здійснювати в подальшому їх облік як
платників податків за раніше
встановленими формами обліку без
застосування цифрового ідентифікатора
(за прізвищем, іменем та по-батькові,
роком народження та за місцем
проживання), не вносити інформацію до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів, проставити у
паспорті на сторінці 7, 8 або 9 відмітку
про наявність права здійснювати
будь-які платежі без номера облікової
картки та завірити підпис
відповідальної особи гербовою
печаткою (а.с.9, 12).

Також у цей же день позивачі,
посилаючись на релігійні переконання,
подали до Державної податкової служби
України заяву, в якій просили не
вносити до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів інформацію про
них та зберегти за ними форму обліку
платників податків (за прізвищем,
іменем та по-батькові, роком
народження).

Листами № 3443/0/141-12/Н/18-8514 та №
3444/0/141-12/Н/18-3514 від 18.12.2012р. Державна
податкова служба України та листами №
8522/18-010 та № 8523/18-010 від 10.12.2012р.
Ковельська ОДПІ повідомили позивачів
про те, що облік осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
здійснюється за прізвищем, іменем, по
батькові та за серією і номером діючого
паспорта.

Позивачам роз'яснено, що для реалізації
права фізична особа - платник податків,
яка відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, особисто
подає повідомлення про відмову до
органу державної податкової служби за
місцем свого проживання. При
заповненні повідомлення
використовуються дані паспорта
громадянина України та інших
необхідних документів. У паспортах
зазначених осіб органами державної
податкової служби робиться відмітка
про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі за серією та номером
паспорта (а.с.10-11, 13, 17-18, 20).

Окрім цього, 11.01.2013р. позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 подали до Ковельської ОДПІ
повідомлення форми № 1П для обліку їх в
окремому Державному реєстрі як осіб,
які через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера (а.с.7).

При цьому, інформацію про серії та
номери паспортів, які можуть бути
використані у формуванні цифрового
ідентифікатора, надавати відмовились.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
порядок обліку платників податків та
дії органів податкової служби у зв'язку
з веденням цього обліку визначаються
актами законодавства, вимоги яких є
загальними, поширюють свою дію на
необмежене коло осіб і не залежать від
бажання особи, її згоди чи незгоди з
встановленим правовим порядком, тому
посилання позивачів на незгоду із дією
норм ст.ст.63, 70 ПК України, а саме щодо
обліку за серією та номером паспорта, є
необгрунтованими та безпідставними.

Разом з тим, порядок обліку платника
податку, який відмовився від
ідентифікаційного номера, не може
визначатися судовим рішенням, оскільки
це виходить за межі компетенції суду.
Тому вимоги позивачів щодо здійснення
їх податкового обліку в інший спосіб,
ніж це передбачено податковим
законодавством, задоволенню не
підлягають.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права, з
наступних підстав.

Відповідно до положень п.63.6 ст.63 ПК
України облік платників податків в
органах державної податкової служби
ведеться за податковими номерами.
Порядок визначення податкового номера
встановлюється центральним органом
державної податкової служби.

Облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби, ведеться
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером діючого паспорта. У
паспортах зазначених осіб органами
державної податкової служби робиться
відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта. Порядок внесення
відмітки визначається центральним
органом державної податкової служби.

Відповідно до п. 70.5 ПК України для
заповнення облікової картки фізичної
особи-платника податків
використовуються дані документа, що
посвідчує особу. Для заповнення
повідомлення (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків)
використовуються дані паспорта.

З метою єдиного державного обліку
фізичних осіб, які зобов'язані
сплачувати податки, збори у порядку на
умовах, що визначаються Податковим
кодексом України, Міністерство
фінансів України наказом № 1147 від
06.11.2012р. затвердило Положення про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків.

Відповідно до п.4 Розділу I цього
Положення визначено, що порядок
проведення реєстрації фізичних осіб у
Державному реєстрі включає, зокрема
внесення до паспортів фізичних осіб,
які через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби, відмітки про
наявність у них права здійснювати
будь-які платежі за серією та номером
паспорта.

Облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби, ведеться
в окремому реєстрі Державного реєстру
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером діючого паспорта
громадянина України (далі - паспорт) без
використання реєстраційного номера
облікової картки. У паспортах
зазначених осіб органами державної
податкової служби робиться відмітка
про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі за серією та номером
паспорта.

Отже, для здійснення обліку фізичних
осіб - платників податків, які через
свої релігійні переконання в
установленому законом порядку
відмовились від використання
ідентифікаційного номера -
використовується прізвище, ім'я, по
батькові, а також серія та номер
паспорта. Облік таких осіб ведеться в
окремому реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по батькові і серією
та номером діючого паспорта
громадянина України.

При цьому, відповідно до положень ст.35
Конституції України кожен має право на
свободу світогляду і віросповідання.
Це право включає свободу сповідувати
будь-яку релігію або не сповідувати
ніякої, безперешкодно відправляти
одноособово чи колективно релігійні
культи і ритуальні обряди, вести
релігійну діяльність.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.35 Конституції
України ніхто не може бути увільнений
від своїх обов'язків перед державою або
відмовитися від виконання законів за
мотивами релігійних переконань.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод -
кожен має право на свободу думки,
совісті та релігії.

Свобода сповідувати свою релігію або
переконання підлягає лише таким
обмеження, що встановлені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах громадської
безпеки, для охорони публічного
порядку, здоров'я чи моралі або захисту
прав і свобод інших людей.

Відповідно до положень ст.63 ПК України
облік платників податків ведеться з
метою створення умов для здійснення
контролюючими органами контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, нарахованих фінансових
санкцій, дотримання податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Взяттю на облік або реєстрації в
органах державної податкової служби
підлягають всі платники податків.

Платник податків зобов'язаний стати на
облік у відповідних органах державної
податкової служби за основним та
неосновним місцем обліку, повідомляти
про всі об'єкти оподаткування і об'єкти,
пов'язані з оподаткуванням, органи
державної податкової служби за
місцезнаходженням таких об'єктів у
порядку, встановленому центральним
органом державної податкової служби.

Крім того ст.19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Враховуючи викладене, положення
Податкового кодексу України є
обов'язковими до застосування
суб'єктами владних повноважень, а саме
відповідачами на час виникнення
спірних правовідносин та спрямовані на
забезпечення встановленого
Конституцією та законами України
публічного порядку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
позивачів не підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
облік платників податків за
паспортними даними в тому числі за
серією та номером паспорта і раніше
використовувався для ідентифікації
фізичних осіб - платників податків,
оскільки прізвище, ім'я та по батькові
особи не є унікальними.

Відповідно до п.10 Розділу VIII вказаного
вище Положення у разі якщо фізична
особа подавала Облікову картку і
відомості про неї включено до
Державного реєстру, але яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
вона зобов'язана особисто або через
законного представника чи
уповноважену особу подати
відповідному органу державної
податкової служби Повідомлення за
формою № 1П (додаток 8), яке є водночас
заявою для обліку в окремому реєстрі
Державного реєстру, та пред'явити
паспорт громадянина України.

Облік таких осіб в окремому реєстрі
Державного реєстру здійснюється у
порядку, визначеному цим Положенням.
Підставою для виключення відомостей
про фізичну особу з Державного реєстру
є її облік в окремому реєстрі
Державного реєстру за прізвищем, ім'ям,
по батькові та серією і номером
паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки платника податків.

Таким чином, Положенням про реєстрацію
фізичних осіб у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків
чітко встановлено форму повідомлення,
яке має подати фізична особа
відповідному органу державної
податкової служби у разі якщо вона
через свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, а саме,
зазначене повідомлення подається за
формою № 1П, яка є додатком № 8 до
зазначеного Положення.

Враховуючи те, що Податковим кодексом
України не передбачено можливості
виключення або невнесення відомостей
про особу до Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків у
випадку якщо через свої релігійні
переконання такі особи відмовляються
від прийняття реєстраційного номера, а
навпаки передбачено ведення обліку
таких осіб в окремому реєстрі
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків за прізвищем, ім'ям,
по батькові та серією і номером
паспорта, а не тільки за прізвищем,
ім'ям та по-батькові, датою народження
та місцем проживання, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постанова
Волинського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013р.
ґрунтуються на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи апелянтів в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

З урахуванням наведеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
заявлені позовні вимоги є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

При вирішенні наведеного спору колегія
суддів враховує правову позицію Вищого
адміністративного суду України по
наведеній категорії справ, викладену в
ухвалах від 09.10.2013р. по справі №
К/9991/23185/12, від 09.10.2013р. по справі №
К/9991/22259/12, від 04.12.2013р. в справі №
К/9991/28944/12.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
діючого за дорученням від імені та в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013р. в
адміністративній справі № 803/247/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

В.С.Затолочний