Справа № 2а-6/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
Справа № 99128/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача 1 Тимо Г.М.,

відповідача 2 ОСОБА_4 та представника
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на постанову Мостиського
районного суду Львівської області від
20 липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до Малнівської сільської ради
Мостиського району Львівської області,
ОСОБА_6, третя особа - управління
Держкомзему у Мостиському районі
Львівської області про визнання
незаконним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування та
визнання незаконним та скасування
Державного акту на право власності на
земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 09.07.2010 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Малнівської сільської ради
Мостиського району Львівської області,
ОСОБА_6( правонаступник ОСОБА_4), третя
особа - управління Держкомзему у
Мостиському районі Львівської області,
в якому, уточнивши позовні вимоги,
просила визнати незаконним та
скасувати рішення від 21.10.2008р. №5 та
визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий відповідачу по справі ОСОБА_6

Постановою Мостиського районного суду
Львівської області від 20 липня 2011 року
позов задоволено. Визнано незаконним
та скасовано рішення 16 сесії 5-го
демократичного скликання Малнівської
сільської ради Мостиського району
Львівської області №5 від 21.10.2008року
«Про передачу безоплатно у власність
земельну ділянку для обслуговування
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1 ОСОБА_6». Визнано недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №583700 від
19.11.2009року виданий ОСОБА_6.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_6 оскаржила його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
, не повного з»ясування всіх обставин
справи та не відповідності висновків
суду дійсним обставинам справи .

Апелянт вказує, що спеціалістами
Держкомзему визначено, що позивач
ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_6 є
користувачами суміжних земельних
ділянок і проводили забудову своїх
земельних ділянок у першій половині 70
-х років минулого століття і в обох
випадках забудовники не дотрималися
планів забудови земельних ділянок при
споруджені житлових та господарських
будівель.

За таких обставин будинки і споруди,
які розташовані на земельних ділянках
двох сторін не відповідають вимогам
чинного законодавства, порушені
будівельно-технічні норми, оскільки
розміщенні заблизько один від одного.

Щодо меж земельних ділянок зазначає, що
вони встановлювалися під час
винесення рішення загальними зборами
колгоспу при наданні земельної ділянки
під забудову в 1970 році. Між
землекористувачем ОСОБА_4 та
землекористувачем ОСОБА_7 були
встановлені межі у натурі, які не
мінялися на момент слухання справи ще з
70-х років минулого століття.

Висновки суду першої інстанції також
спростовуються листом Державного
комітету України по земельних ресурсах
Держземінспекції України, від 26.02.2009р.
за № 24., яким самовільного захоплення
земельної ділянки із сторони ОСОБА_6не
виявлено.

Цей факт підтверджений і актом комісії
по земельних та майнових відносинах
Малнівської сільської ради від
12.01.2009року., в якому вказано, що не
зафіксовано факту самовільного
зайняття земельної ділянки.

Збільшення земельної ділянки апелянта
з 0,10 га до 0,25 га сталося за рахунок
вільної земельної ділянки зі сторони
землекористувача ОСОБА_8, яка була
згідно виписки засідання правління
колгоспу від 27.05.1980р надана ОСОБА_9, як
інваліду війни.

Тобто, за таких обставин стає
зрозумілим, що зменшення ширини
земельної ділянки на 5 м. у
землекористувача ОСОБА_7 не є наслідком
приватизації земельної ділянки, а
треба було шукати причину звуження
земельної ділянки із сусідом, який
знаходиться з іншої сторони, тобто із
сторони землекористувача ОСОБА_10.

Представники позивача апеляційну
скаргу заперечили і доповнили, що
ухвалене рішення є законним та
обґрунтованим і підтверджено рішенням
Мостиського району Львівської області
від 13.10.2009 року, яке вступило в законну
силу, не виконане відповідачем і має
преюдиціальне значення.

Відповідач 2 та представники
відповідачів вимоги апеляційної
скарги підтримали з зазначених в ній
підстав.

Представник третьої особи в судове
засідання не з»явився, що згідно ч.4
ст.196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши наявні в справі
матеріали та доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є користувачами
суміжних земельних ділянок, що
знаходяться в с. Малнів, Мостиського
району Львівської області.

ОСОБА_7 була надана земельна ділянка
під забудову площею 0,06 га з земель
вільного присадибного фонду на
підставі рішення загальних зборів
колгоспників колгоспу «Жовтень» за №13
від 11.12.1971р. та рішення виконкому
Малнівської сільської ради від 21.03.1972р.
№7 .

Суміжна земельна ділянка, площею 0,10 га
з земель вільного присадибного фонду
на підставі рішення загальних зборів
колгоспників колгоспу «Жовтень» за №14
від 01.10.1970р. та рішення виконкому
Малнівської сільської ради від 20.11.1970р.
була надана ОСОБА_9( чоловікові
відповідачки ОСОБА_6) під забудову.

Рішенням 16 сесії 5-го демократичного
скликання Малнівської сільської ради
Мостиського району Львівської області
№5 від 21,10.2008 року ОСОБА_6 передано
безоплатно у власність земельну
ділянку для обслуговування
індивідуального житлового будинку,
площею 0,25 га по АДРЕСА_1. На підставі
цього рішення видано Державний акт на
право власності на вищевказану
земельну ділянку серії ЯЖ №583700 від
19.11,2009року.

Протягом багатьох років між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 існує спір щодо захоплення
останньою 5м. землі першої, спорудивши
на ній огорожу та господарську споруду
з порушенням норм плану забудови.

Позивач неодноразово зверталась у
Малнівську сільську раду з приводу цих
порушень. Однак, Малнівська сільська
рада не улагодивши суперечності між
власниками суміжних земельних ділянок,
на підставі рішення 16 сесії 5-го
скликання від 21.10.2008р. видала ОСОБА_6
Державний акт на право власності на
земельну ділянку розміром 0,25 га.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
існуючі межі земельної ділянки ОСОБА_6
та ОСОБА_7 суттєво зменшують розмір
земельної ділянки останньої, порушуючи
її права.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, за
винятком розгляду позовних вимог до
ОСОБА_6 і визнання недійсним Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, що підлягають розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Так, як видно з матеріалів справи
забудова ділянки позивачки дозволена
рішенням виконкому Мостиської
районної Ради депутатів трудящих від
21.02.1974 року № 77 за типовим проектом
№Л-71-1-2.

Відповідно до схеми плану забудови
земельної ділянки від 26.02.1974року №31/72,
який було погоджено з районним
архітектором, ст. інженером -
землевпорядником та
держпожежінспектором, визначено
розмір земельної ділянки, довжиною 32м.
та шириною 20м., відстань від житлового
будинку до краю земельної ділянки
становить 5 м. по обидві сторони
будинку.

Забудова суміжної земельної ділянки
ОСОБА_6, площею 0,10 га. дозволена
рішенням виконкому Мостиської
районної Ради депутатів трудящих від
26.11.1970 року №495 за типовим проектом №13а.

Відповідно до схеми плану забудови
земельної ділянки від 21.01.1971 року №239,
який погоджено з районним
архітектором, ст. інженером -
землевпорядником та
держпожежінспектором, визначено
розмір земельної ділянки, довжиною 50 м.
та шириною 20 м., відстань від житлового
будинку до краю земельної ділянки зі
сторони сусідньої земельної ділянки,
яка на даний час належить ОСОБА_7
становить 2 м., з протилежної сторони - 8
м., що підтверджується копією схеми
плану забудови земельної ділянки.

Згідно ст. 158 ЗК України, земельні спори
у межах населених пунктів щодо меж
земельних ділянок, які перебувають у
власності й користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства вирішують органи
місцевого самоврядування. У разі
незгоди власників землі або
землекористувачів із рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

З акту від 20.09.1994року, складеного
комісією в складі голови Малнівської
сільської ради, районного архітектора,
перевіряючи скаргу ОСОБА_7 на місці
було встановлено, що будівельний
паспорт на будівництво
індивідуального будинку та
господарської будівлі ОСОБА_9 був
виданий районною архітектурою 1971 року,
шириною земельної ділянки 20 метрів, а в
наявності становить 36 метрів, що
являється самозахватом. Будівельний
паспорт на будівництво
індивідуального житлового будинку і
господарської будівлі п. ОСОБА_11 був
виданий районною архітектурою в
1974році, шириною 20 м., а в наявності
становить - 15м.,а 5м. зайнято ОСОБА_9

Розглянувши зазначений акт комісії
Малнівська сільська рада рішенням
виконавчого комітету від 26.09.1994року №8,
зобов'язала ОСОБА_9 до 12.10.1994року
віддати в користь ОСОБА_7 земельну
ділянку шириною 2м. і довжиною 37 м. від
земельної ділянки, якою він
користується.

Проте, вказане вище рішення сільської
ради не було виконано ОСОБА_6, а також
нею не оспорене, тому земельний спір
залишився не розв»язаним.

З акту постійної комісії по земельних
та майнових відносинах Малнівської
сільської ради та схеми розміщення
будівель і споруд землекористувачів
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12.01.2009року видно,
що ширина земельної ділянки ОСОБА_7 від
одного краю огорожі до огорожі
земельної ділянки ОСОБА_6 становить - з
однієї сторони 15,10 м., з другої - 14,10 м.
Ширина земельної ділянки ОСОБА_6 від
одного краю огорожі до огорожі зі
сторони ОСОБА_7 становить 28 м..

Житловий будинок ОСОБА_7 знаходиться на
таких відстанях від землекористувачки
ОСОБА_6: з однієї сторони 1 м. від
огорожі, з другої сторони - 0,60м. У ОСОБА_6
відстань від огорожі до будинку - 11 м. по
обидві сторони.

Таким чином, знову було зафіксовано
захоплення землі позивачки.

Крім того, рішенням Мостиського
районного суду Львівської області від
13.10.2009року у справі за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_6, Малнівської сільської ради
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та встановлення
межі між суміжними земельними
ділянками, яке набрало законної сили,
встановлено , що ОСОБА_6 самовільно
поставила огорожу на земельній ділянці
ОСОБА_7 всупереч вимогам плану
забудови, з приводу чого позивач
неодноразово зверталась у Малнівську
сільську раду Мостиського району
Львівської області.

Малнівську сільську раду зобов»язано
встановити межу між земельною ділянкою
ОСОБА_7 та ОСОБА_6

З акту, складеного державним
виконавцем від 02.03.2010 року, при
примусовому виконанні виконавчого
листа №2-287 від 28.01.2010р., межі зазначених
земельних ділянок залишено незмінними,
тобто судове рішення від 13.10.2009р. також
не було виконане.

Посилання ОСОБА_6 на те, що її земельна
ділянка збільшилася до 0,25 га внаслідок
наділення її чоловікові , як інваліду
війни правлінням колгоспу «Жовтень» 27.
05.1980 року не може бути правовою
підставою для законного набуття права
користування вказаною землею, так як з
виписки засідання правління колгоспу є
незрозумілим розмір такої ділянки.(
а.с.36).

Таким чином, виходячи з наведених вище
доказів колегія суддів дійшла
висновку, що самовільне захоплення
частини земельної ділянки позивачки
вчинене саме відповідачкою, а не іншої
особою , тому посилання апелянта, що
таке вчинене іншою особою не
заслуговує на увагу.

Оскільки, оскаржене рішення 16 сесії 5-го
демократичного скликання Малнівської
сільської ради Мостиського району
Львівської області №5 від 21.10.2008 року
про приватизацію ОСОБА_6 земельної
ділянки розміром 0,25 га порушує права
на частину земельної ділянки
позивачки, то таке обґрунтовано
визнано протиправним та скасовано
судом першої інстанції

Щодо заявлених та задоволених
позовних вимог до ОСОБА_6 про визнання
недійсним Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№583700 від 19.11.2009року колегія суддів
вважає висновок суду першої інстанції
помилковим.

Згідно ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень. (п.1
ч.1 ст.3 КАС України)

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Для вирішення питання за правилами
якого судочинства слід розглядати
певний спір, і чи володіє він ознаками
справи адміністративної юрисдикції,
яка повинна розглядатися за правилами
передбаченими Кодексом
адміністративного судочинства
України, слід виходити із суб'єктного
складу та предмету заявленого позову.

З матеріалів справи видно, що
відповідачем у заявлених вимогах про
визнання недійним Державного акту є
фізична особа- Марко П.М., а предметом є
сам Державний акт про право власності
на землю.

Таким чином, в даному випадку є спір
про право власності на частину
земельної ділянки, який повинен
вирішуватися в порядку цивільного
судочинства, відтак провадження у
справі в цій частині слід закрити.

Керуючись ст.ст. 157 ч.1 п.1, 160 ч.3, 195, 196, 198
п.1,4, 203 ч.1, 205 ч.1, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Постанову Мостиського районного суду
Львівської області від 20 липня 2011 року
у справі №2а-6/11 в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_7 про визнання
недійсним Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№583700 від 19.11.2009року виданого ОСОБА_6, а
також в частині заявлених таких
позовних вимог до ОСОБА_6 скасувати і
провадження у справі в цій частині
закрити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена
18.11.2014 року.