Справа № 820/16285/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа №
820/16285/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.10.2014р. по
справі № 820/16285/14

за позовом ОСОБА_1

до Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд скасувати податкове
повідомлення - рішення від 27.05.2014 року
№172-1, яким ОСОБА_1 визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
орендна плата з фізичних осіб у розмірі
154794,88 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.10.2014 р.
позовні вимоги задоволено.

Основ'янська об'єднана державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, не погоджуючись з
вказаним рішенням суду, в апеляційній
скарзі вказує, що рішення є
необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
14.10.2014 р. та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що 19.06.2013 року між ОСОБА_1 та
Харківською міською радою укладено
договір оренди землі, за умовами якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку, несільськогосподарського
призначення - землі житлової та
громадської забудови, яка знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, загальною площею
0,0671 га., для обслуговування нежитлової
будівлі літ. "А-3" (авто мийка, кафе, офіс)
(а.с. 6-8).

Договір укладено строком до 01.09.2017 року
(п. 8 Договору).

Згідно з п. 9 Договору орендна плата за
земельну ділянку вноситься орендарем
щомісячно у грошовій формі на рахунок
Державного казначейства у Харківській
області. Розмір орендної плати за
земельну ділянку на рік складає 8 % від
нормативної грошової оцінки цієї
земельної ділянки (1934936 грн.) і складає
154794,88 грн., а на місяць - 12899,57 грн. Тобто,
позивач має право сплачувати орендну
плату за землю рівними частками
щомісячно.

Судовим розглядом встановлено, що
26.07.2013 року між сторонами погоджено акт
приймання-передачі земельної ділянки
(кадастровий номер :02:011:0007) (а.с. 11).

Право оренди вище зазначеної земельної
ділянки підтверджується наявною в
матеріалах справи копією витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію іншого
речового права (а.с. 12).

Основ'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області 27.05.2014 року
винесено податкове
повідомлення-рішення №172-15, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежем орендна плата
з фізичних осіб у розмірі 154794,88 грн.
(граничний строк сплати 60 днів від дати
вручення) (а.с. 5).

Позивач не погодився з винесеним
податковим повідомленням - рішенням, та
оскаржив його до головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Рішення головного управління
Міндоходів у Харківській області від
09.09.2014 року №5420/Ш/20-40-10-04-17 скаргу ОСОБА_1
залишено без задоволення, а податкове
повідомлення - рішення без змін (а.с.
15-17).

Не погоджуючись з вищевикладеним,
ОСОБА_1 звернувся до суду захистом
своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач приймаючи
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення діяв поза межами, та не у
порядку визначеному діючим податковим
законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України "Про оренду землі",
іншими законами України та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди.

Суб'єктами права власності на землю
відповідно до пункту "б" статті 80
Земельного кодексу України є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, - на
землі комунальної власності.

Відповідно до частин першої та другої
статті 83 Земельного кодексу України
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Відповідно до ст. ст. 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 15 Закону України № 161-XIV
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату належить до істотних умов
договору оренди землі.

Правові засади проведення оцінки
земель в Україні визначені Законом
України "Про оцінку земель" від 11.12.2003
року № 1378-IV.

Згідно з ч. 5 ст. 5 вказаного Закону
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок використовується, зокрема, для
визначення розміру земельного податку,
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

Відповідно до п. 13 Типового договору
оренди землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.03.2004
року № 220 в порядку статті 14 Закону
України "Про оренду землі", розмір
орендної плати переглядається у разі,
зокрема, зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміні коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством, та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно зі положеннями ст. 30 Закону
України № 161-XIV зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна договору вчиняється в
такій формі, що й договір, що
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Згідно із підпунктом 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Відповідно до статей 269, 270 Податкового
кодексу України платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв), землекористувачі.
Об'єктом плати за землю є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні та земельні частки
(паї), які перебувають у власності.

Суб'єктом плати за землю (платником) є
власник земельної ділянки, земельної
частки (паю) і землекористувач, у тому
числі орендар.

У відповідності до пункту 288.1 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Згідно з частиною 287.1 статті 287
Податкового кодексу України власники
землі та землекористувачі сплачують
плату за землю з дня виникнення права
власності або права користування
земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або
права користування земельною ділянкою
плата за землю сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році. Таким чином, платником орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності, зокрема є
землекористувач, у якого виникає
обов'язок по сплаті податку з моменту
виникнення права користування
земельною ділянкою.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 у відповідності до умов
договору сплачено суму орендної плати
за землю (а.с. 13).

Згідно довідки Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 22.08.2014 року №12632/14/20-38-15-17
підтверджено факт відсутності у
позивача станом на 22.08.2014 року боргу з
орендної плати за землю (а.с. 14).

Відповідно до пункту 58.1 статті 58
Податкового кодексу України, у разі
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Судовим розглядом встановлено, що
спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято на підставі положень п.п. 54.3.3
п. 54.3 ст. 54, п.286.5 ст. 286 Податкового
кодексу України.

Так, пунктом 286.5 статті 286 Податкового
кодексу України визначено, що
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

У разі переходу права власності на
земельну ділянку від одного власника
до іншого протягом календарного року
податок сплачується попереднім
власником за період з 1 січня цього року
до початку того місяця, в якому він
втратив право власності на зазначену
земельну ділянку, а новим власником -
починаючи з місяця, в якому у нового
власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на
земельну ділянку від одного власника
до іншого протягом календарного року
контролюючий орган надсилає податкове
повідомлення-рішення новому власнику
після отримання інформації про перехід
права власності.

Судовим розглядом, що переходу саме
права власності на земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, від
одного власника до іншого не
відбувалось.

Колегія судді зазначає, що позивач має
право сплачувати орендну плату за
землю рівними частками щомісячно,
згідно п. 9 договору від 19.06.2013 року.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з рішенням суду
першої інстанції, що у відповідача
відсутні законні підстави вимагати
сплати позивачем орендної плати за
землю за рік одним платежем.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.10.2014р. по
справі № 820/16285/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.