Справа № 810/3915/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3915/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Грибан І.О., Бєлової Л.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
Рибак Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування заявленої митної вартості,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування заявленої митної вартості
№ 100270004/2013/310309/2 від 27.12.2013року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
України подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне
дослідження матеріалів справи, які
мають значення для справи та невірне
застосування норм матеріального права,
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

В судове засідання з'явився
представник позивача, проти
апеляційної скарги заперечував та
просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі по тексту -
КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, між
позивачем - Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» та «Meat -
Trade AG» (Лихтенштейн) 18.03.2011 року був
укладений контракт купівлі-продажу
м'ясної продукції № 286, виробник «Nortura SA
Avd» (EFTA309), країна виробник - Норвегія.

26.12.2013 року позивачем до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
була подана митна декларація
№100270004/2013/266136 з метою митного
оформлення товару, а саме печинки
яловичиної замороженої, що не
підлягала тепловій та кулінарній
обробці.

На підтвердження задекларованої
митної вартості ТОВ «Фоззі-Фуд» надало
наступні документи, які відповідно до
ч. 2 ст. 53 МК України підтверджують митну
вартість: декларація митної вартості,
що подається у випадках, визначених у ч.
5 і 6 ст. 52 цього Кодексу; картку обліку
особи, яка здійснює операції з
товарами; міжнародна автомобільна
декларація (CMR); платіжний документ, що
підтверджує вартість товару (платіжне
доручення); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
рахунок-фактури (інвойс);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу; доповнення
до зовнішньоекономічного договору
(додаткова угода); договір (контракт) на
перевезення; ветеринарні свідоцтва
форми Ф-1, Ф-2, інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару; резервна пропозиція;
сертифікат про походження товару
загальної форми.

Крім того, для підтвердження митної
вартості товару разом з митними
деклараціями позивачем було подано
додаткові документи за власним
бажанням, а саме: виписка по особовому
рахунку, сертифікат якості, дані з
держститастики щодо вартості
аналогічного товару, лист
підприємства.

Разом з тим, відповідач повідомив ТОВ
«Фоззі-Фуд», що відповідно до п. ст. 53 МК
України необхідно подати додаткові
документи, що підтверджують митну
вартість товару, а саме: за наявності -
інші платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

На вимогу відповідача листом від 26.12.2013
року позивач надав такі документи:
комерційну пропозицію виробника,
експортну декларацію, прайс-лист
виробника та дані з держстатистики.

Разом з тим, відповідачем було винесено
спірне рішення про коригування митної
вартості товару №100270004/2013/310309/2 від
27.12.2013 року, згідно якої митна вартість
визначена за резервним методом.

Вважаючи, вказане рішення митного
органу протиправним, позивач звернувся
до суду з позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів з таким висновком не
погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, позивачем були подані
передбачені ч. 2 ст. 53 МК України
документи.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи, які
підтверджують митну вартість товару,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу (ч. 4).

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (ч. 7).

За правилами Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Аналогічний за змістом висновок
міститься також у постанові Верховного
суду України від 29 травня 2012 року у
справі № 21-91а12.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема із змісту рішення про
коригування митної вартості,
коригування митної вартості товару
здійснено відповідно до положень ст. 55
МК України у зв'язку з тим, що надані
документи містять неповні відомості (у
наданих документах містяться
розбіжності) (а.с.22-23).

Так, зокрема, відповідно до контракту
від 18.03.2011 №286 та інвойсу від 05.12.2013 №
7130233 партія товару поставляється на
умовах 100% передплати.

В той же час, позивачем було надане
платіжне доручення від 04 грудня 2013 №
13299 на суму 14976,00 доларів США, при цьому,
вартість товару відповідно до інвойсу
складає 15210 доларів США.

У зв'язку із цим, на думку судової
колегії, у відповідача виник
обґрунтований сумнів у повноті та/або
достовірності відомостей про митну
вартість товарів, зважаючи на виявлені
розбіжності, що мають безпосередній
вплив на числові значення складових
митної вартості товарів, у поданих
декларантом документах, оскільки
надане платіжне доручення неможливо
використати для підтвердження митної
вартості товару.

На цій підставі, під час проведення
консультацій, відповідач повідомив ТОВ
«Фоззі-Фуд», що відповідно до п.2 ст. 53 МК
України необхідно подати додаткові
документи, що підтверджують митну
вартість товару, а саме: за наявності -
інші платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

Вимоги органу доходів і зборів в
частині надання додаткових документів
виконано не в повному обсязі, про що
зазначено в електронному листі TOB
«Фоззі-Фуд» від 26.12.2013 № 1217.

При цьому, оскільки надані позивачем у
відповідь на вказаний вище лист
документи - комерційна пропозиція
виробника, експортна декларація,
прайс-лист виробника та дані з
держстатистики, виявлених
розбіжностей не усунули, то, на думку
судової колегії, у відповідача були
наявні правові підстави для прийняття
рішення про коригування заявленої
декларантом митної вартості товару.

Колегія суддів критично оцінює
посилання позивача на те, що оплата за
товар (згідно з додатковою угодою № 1,
яку було подано до митного оформлення)
здійснюється на підставі 100 %
попередньої оплати до моменту
відправлення Продавцем товару, згідно
проформі інвойсу і, відповідно,
продавцем «Meat-Trade AG» (Лихтенштейн) була
видана проформа-інвойс HSZ2110 від 26.11.2013
року, де вказана вартість мороженої
яловичої печінки 14 976 Євро за 19 200,00 кг.,
що було сплачено TOB «Фоззі-Фуд» 04.12.2013
року.

На думку судової колегії, позивач мав
можливість надати проформу-інвойс HSZ2110
від 26.11.2013 року на підтвердження
обставин здійснення попередньої
оплати товару, як під час митного
оформлення, так і під час проведення
консультацій, зважаючи зокрема на те,
що відповідач повідомляв позивача про
необхідність подати, за наявності -
інші платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

Отже, відповідачем були обґрунтовані
сумніви щодо умисного зменшення
позивачем ціни товару, зокрема, у
оскаржуваному рішенні про визначення
митної вартості товарів

Зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що методи визначення
митної вартості 2-а, 2-6 не застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари. Методи визначення
митної вартості методи 2-в, 2-г не
застосовані через відсутність основи
для віднімання (додавання) вартості.

Таким чином, судова колегія вважає, що
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведено правомірність
прийнятого рішення про коригування
митної вартості, доводи відповідача,
наведені в апеляційній скарзі,
спростовують висновки суду першої
інстанції, який, приймаючи рішення,
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи і висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і висновки суду не
відповідають обставинам справи, то
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 19
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості -
задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст постанови виготовлено 21
листопада 2014 року

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Грибан І.О.

Бєлова Л.В.