Справа № 752/12273/14-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Новак А.В.,
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Межевича М.В., Собківа Я.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_2 на постанову
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій та бездіяльності
незаконними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва (далі -
Відповідач) у якому просив визнати
протиправними дії щодо відмови у
перерахунку пенсії та зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії починаючи з 01.08.2011 року.

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 вересня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити адміністративний позов в
повному обсязі (за текстом апеляційної
скарги).

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно статті 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, з наступних
підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно статті 202 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову постанову, якщо судом не
доведені обставини, що мають значення
для справи, які суд першої інстанції
вважає встановленими, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
матеріального права, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом ІІ групи
(безстроково) і має категорію 1 як особа,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1 с від 09.09.2009 року та копією
довідки МСЕК № 007446 (а.с.19-20).

17.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в
Голосіївському районі м. Києва із
заявою про перерахунок пенсій
відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції Закону України 230/96-ВР за
період з 01 серпня 2011 року.

За результатами розгляду даного
звернення, УПФУ у Голосіївському
районі м. Києва 24.04.2014 року надало
відповідь №209/12/Г-194 (а.с.12-15), що позивач
отримує пенсію розмір якої
розрахований з урахуванням вимог
чинного законодавства, тобто постанов
Кабінету Міністрів України.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до чинного законодавства
України, соціальні виплати регулюються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не
знайшов своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Виходячи із змісту статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: - інвалідам III групи,
дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Також, частиною 4 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
III групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті
87 Бюджетного кодексу України до
видатків, що здійснюються з Державного
бюджету України (з урахуванням
особливостей, визначених пунктом 5
частини другої статті 67-1 цього
Кодексу), належать видатки на державні
програми з ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки, запобігання
виникненню та ліквідації надзвичайних
ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Згідно абзацу 8 пункту 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 року, Закон України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» від 16.01.2014 року в редакції Закону
України від 06.07.2014 р. № 1534-18 не містить
жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році
пряме застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
статей 50 та 54 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014
року в редакції Закону України від
03.08.2014 року № 1622-18, встановлено, що норми
і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48,
50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне
зверти увагу, що вказана норма діє з 16
серпня 2014 року.

Таким чином, з 16.08.2014 року, розміри
пенсій передбачених статтями 50 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обмежується вимогами
Законом України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» від 16.01.2014 року в
редакції Закону України від 03.08.2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на зазначене, колегія суддів
прийшла до висновку, що, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій, позивачу з 28.01.2014 по
15.08.2014 року застосуванню підлягають
норми статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
Закону України 230/96-вр, а не постанова
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210.

Проаналізувавши норми законодавства,
суд апеляційної інстанції вважає, що
позовна вимога позивача - ОСОБА_2 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Голосіївському районі
м. Києва здійснити нарахування,
перерахунок та виплату пенсій
відповідно до статей 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції Закону України 230/96-вр за
період з 28.01.2014 року по 15.08.2014 року -
підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що
позовна вимога про зобов'язання
відповідача перераховувати в
подальшому пенсії у вказаних розмірах
відповідно до статей 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції Закону України 230/96-вр, не
може бути задоволена в судовому
порядку, так як КАС України не
передбачено можливості захисту прав та
інтересів осіб, які станом на момент
звернення до суду не порушені, а тому в
даній позовній вимозі - необхідно
відмовити.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
судом першої інстанції рішення
прийнято з порушення норм
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим, колегія суддів вважає
необхідним рішення суду першої
інстанції скасувати, а позовні вимоги
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу - ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва щодо відмови в проведені
перерахунку та виплати пенсій в
розмірах, передбачених ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - неправомірними за період
з 28.01.2014 року по 15.08.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва здійснити нарахування,
перерахунок та виплату пенсій ОСОБА_2
відповідно до ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
28.01.2014 року по 15.08.2014 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційну скаргу може
бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя:
М.І. Кобаль

судді:
М.В. Межевич

Я.М. Собків

Головуючий суддя

Кобаль М.І.

Судді:

Межевич М.В.

Собків Я.М.