Справа № 810/7126/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/7126/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О.,
Безименної Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014 у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтєвробуд» до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н
О В И Л А:

ТОВ «Альтєвробуд» звернулося до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів і
зборів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №№
та від 22.04.2013.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014
вищевказаний адміністративний позов
задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення №№
та від 22.04.2013. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність часткового
задоволення позовних вимог, з чим
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Фірмою Асія» та
«Тесей Лтд.» за період з 01.10.2012 по 31.12.2012,
результатом якої стало складання акту
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки №
221/22-4/37495163 від 05.04.2013. Відповідно до
висновків вказаного акту позивачем
допущено порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 ст.
198, п. 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України, що мало
наслідком заниження податку на додану
вартість на загальну суму 76171,00 грн, а
також п. 138.2, 138.4, 138.6, 138.8 ст.138, пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до
заниження податку на прибуток на
загальну суму 79979, 00 грн.

Після проведення перевірки та
складання акту відповідачем винесені
податкові повідомлення-рішення №№
та від 22.04.2013, якими ТОВ
«Альтєвробуд» визначено грошове
зобов'язання з ПДВ у сумі 76171 грн та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 19042,75 грн та з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
79979 грн із одночасним застосуванням
штрафної (фінансової) санкції у розмірі
19994,75 грн.

Із акту перевірки слідує, що при
відпрацюванні системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України за період з 01.10.2012 по
31.12.2012 встановлено, що позивачем
задекларовано фінансово-господарські
взаємовідносини з ТОВ «Фірмою Асія» та
«Тесей Лтд».

Між позивачем та вказаними
підприємствами у перевіряємий період
укладено договори на виконання
будівельних робіт, а саме
будівельно-монтажних робіт з
виготовлення та облаштування
огорожувальних конструкцій сходових
маршів та площадок і влаштування
перегородок із гіпсоблоків із
матеріалу замовника та на об'єктах
будівництва промтоварних та
розподільчих складів, відповідно з ТОВ
«Фірмою Асія» та «Тесей Лтд», де
товариства виступали у якості
субпідрядників.

Згідно поданої звітності ТОВ «Фірми
Асіа» до ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва на підприємстві працює 1 особа,
до перевірки не надано документів щодо
здійснення розрахунків між суб'єктами
господарювання та оборотно-сальдові
відомості по балансовому рахунку 631 по
взаємовідносинах з ТОВ «Фірмою Асія».
Крім того, до Броварської ОДПІ від
Шевченківської ДПІ м. Києва надіслано
акт №693/2220/38203305 від 12.03.2012 про
неможливість проведення зустрічної
звірки вказаного товариства на предмет
підтвердження господарських відносин
з позивачем.

За інформацією автоматизованого
співставлення в розрізі контрагентів
на рівні ДПС України по ТОВ «Фірмі
Асія» встановлено розбіжності між
сумою задекларованого податкового
зобов'язання
підприємства-постачальника та сумою
податкового кредиту, визначеного ТОВ
«Фірмою Асія».

Крім того, до відповідача надійшов акт
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
№ 694/2220/37818657 від 12.03.2012
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Тесей Лтд».
Підприємство за вказаною ним адресою
не знаходиться, співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на рівні ДПА України приводить
до висновку про завищення
підприємством податкових зобов'язань
по ПДВ на загальну суму 2498156 грн.

На противагу твердженням відповідача
позивачем до суду у якості доказів
реального характеру здійснених
господарських операцій надано,
договори будівельного субпідряду;
довідки про вартість виконаних робіт;
акти здачі-прийняття виконаних робіт;
податкові накладні; оборотно-сальдові
відомості по рахунку 631; декларації з
ПДВ.

Реальність виконання вказаних
договорів підтверджується наявними в
матеріалах справи належним чином
оформленими первинними документами.

Зі змісту ст.ст. 3, 207 ГК України, ст.ст. 203,
204, , 215, 216, 228 Цивільного кодексу
України, п. 184.1 ст. 184 ПК України, п. 201.8,
201,9 та п. 201.10. ст. 201 ПК України випливає,
що у податковому обліку податкова
накладна є тим документом, який
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань і визначається
як розрахунковий документ, що
підтверджує вчинення певної
господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платника податку обов'язки
та права щодо нарахування та сплати
податку на додану вартість, характер
яких залежить від статусу платника
(продавець чи покупець), в тому числі
підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.
Податкова накладна має силу
податкового і одночасно
розрахункового документа за умови її
складання особою, зареєстрованою як
платник податку у порядку,
передбаченому статтею 201 ПК України.

У відповідності до п. 44.1 статті 44, п. 138.2
статті 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті п. 198.1,
п.198.3 п. 198.6 ст. 198 ПК України, п. 2.1, п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства Фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 для підтвердження
включення витрат за отримані товари
(надані послуги, виконані роботи) до
складу валових витрат необхідні
належним чином оформлені документи.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до абз.2 п. 2.1 Положення
господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Відтак, наслідки в податковому обліку
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто ті, що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника податків. При цьому,
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту.

Отже, факт здійснення господарської
операції повинен бути доведений
первинними документами, що
підтверджують реальність
господарських операцій, які є
підставою для виникнення права на
податковий кредит та/або бюджетного
відшкодування, та підтверджують
добросовісність дій платника податку,
що полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальності усіх даних, наведених у
документах, що дають право на
податковий кредит, а тому наявність у
платника податку виданої йому
продавцем товару податкової накладної,
оформленої з дотриманням вимог чинного
законодавства, і сплата продавцю
вартості товару з податком на додану
вартість є достатніми, але не
вичерпними підставами для визначення
податкового кредиту та відшкодування
цього податку з бюджету.

На момент розгляду справи контрагенти
позивача є юридичними особами,
зареєстрованими у встановленому
законом порядку, в тому числі, як
платники ПДВ.

Інформація про фіктивну діяльність
підприємств ТОВ «Фірми Асія» та «Тесей
Лтд», яка має офіційний характер,
відповідачем не надана та не доведено
належними та допустимими доказами про
обізнаність позивача щодо фіктивного
характеру укладених договорів (наданих
документів) та відсутність повноважень
у посадових осіб вказаних підприємств.

Доводи податкового органу щодо
нікчемності правочинів є лише
припущенням.

З ст. ст. 203, 204, 215 Цивільного кодексу
України, ст. 10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
від 04.12.1990 № 509-XII чітко вбачається, що
відповідач, у разі необхідності, має
право звернутися до суду з метою
визнання нікчемним правочину, а не
самостійно вирішувати дане питання.

На момент розгляду справи відсутні
офіційні відомості щодо контрагентів
позивача про обмеження дієздатності
юридичних осіб, їх посадових осіб та
обмежень щодо представництва від імені
юридичної особи.

Факт неповноважності осіб, які
здійснили оформлення та підписання
податкових та інших документів (актів
прийняття виконаних робіт) з боку
контрагентів позивача, судом не
встановлені.

При дослідженні питання щодо реального
характеру здійснених позивачем з його
контрагентами господарських операцій,
суд першої інстанції вірно
встановлено, що позивач є юридичною
особою, яка зареєстрована 12.03.2011
виконкомом Броварської ради, свідоцтво
№ 0003581, здійснює господарську
діяльність з часу своєї реєстрації, що
не заперечується відповідачем, взято
на податковий облік в ОДПІ та є
платником податку з ПДВ. Як вбачається
із змісту укладених позивачем з
«Фірмою Асія» та «Тесей Лтд» договорів
мало на меті одержати виконання певних
робіт у сфері будівництва на
підтвердження цього факту надало у
судове засідання суду першої інстанції
копії документів щодо виконання таких
будівельних робіт та їх прийняття без
будь-яких зауважень.

Положеннями ПК України передбачено
право включати до складу валових
витрат, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг), та, не включати будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

На вимогу ст. 71 КАС України, апелянт, як
суб'єкт владних повноважень, не довів
правомірності прийнятих ним спірних
рішень з урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
законодавства.

Так, у відповідності до норм
податкового законодавства, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення,
прийнято податковим органом не на
підставі, не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з порушенням
використаного повноваження, без мети, з
якою це повноваження надано;
необґрунтовано, тобто без врахування
всіх обставин, які мають значення для
прийняття рішення; недобросовісно та
нерозсудливо.

Таким чином, висновки податкового
органу про нереальний характер угод,
укладених між позивачем та ТОВ «Фірмою
Асія» та «Тесей Лтд» та фіктивність
вказаних підприємств в ході розгляду
справи в суду першої та апеляційної
інстанцій не знайшли свого
підтвердження, тому колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог щодо скасування податкових
повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Київській області залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
13.01.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.