Справа № 758/10725/14-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Супрун
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Подільського районного суду м. Києва
від 06 жовтня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва про
визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва про
визнання дій та бездіяльності
незаконими і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, в
частині вимог за період з 01.01.2005р. по
04.03.2014р. включно, залишено без розгляду.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати зазначену ухвалу, оскільки
вважає, що остання прийнята з
порушенням матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позивач звернувсь до суду з наступними
вимогами:

- визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування під час нарахування
та перерахунку пенсій позивача за
період з 01 січня 2005 року до 01 січня 2008
року положень бюджетних законів, а
також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри пенсій для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, менші, ніж
передбачено ст. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для відповідної категорії
громадян;

- визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування під час нарахування
та перерахунку додаткової пенсій
позивача за період з 01 січня 2005 року до
моменту винесення судового рішення у
справі положень бюджетних законів, а
також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри пенсій для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, менші, ніж
передбачено ст. 50 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для відповідної категорії
громадян;

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати позивачеві
недоотриманої суми додаткової пенсії,
передбаченої ст. ст. 49, 54 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 01 січня 2005 року
до 01 січня 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати позивачеві
недоотриманої суми додаткової пенсії,
передбаченої ст. ст. 49, 54 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 01 січня 2005 року
і до моменту винесення рішення у справі
- протиправною;

- зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
державної пенсії відповідно, на
підставі і в порядку та розмірах,
встановлених ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції діючих законів
№ №230/96, №231 та пов'язаними із ними
Законами, а саме: у розмірі, не нижчому 6
мінімальних пенсій за період з 01 січня
2006 року до 01 січня 2008 року, де розмір
пенсії за віком визначається у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги ст. 67 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за якими розмір пенсій
збільшується у разі зміни прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність,

- без урахування приписів бюджетних
законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, якими визначено
розміри пенсій для осіб, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відмінні від законодавчо встановлених;

- зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії відповідно, на
підставі у порядку та розмірах,
встановлених ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції діючих законів
№ №230/96, №231 та пов'язаними із ними
Законами, а саме: у розмірі, не нижчому 6
мінімальних пенсій за період з 01 січня
2006 року до моменту винесення рішення у
даній справі, де розмір пенсії за віком
визначається у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законом,
одночасно враховуючи вимоги ст. 67 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за якими
розмір пенсій збільшується у разі
зміни прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, - без
урахування приписів бюджетних законів,
а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, якими визначено
розміри пенсій для осіб, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відмінні від законодавчо встановлених;

- зобов'язати відповідача
перераховувати в подальшому
визначений ст. 50 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмір пенсії, у зв'язку зі
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належну їй
додаткову пенсію;

- стягнути з відповідача в порядку
негайного виконання, передбаченого ст.
256 КАС України, боргову суму за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсії позивача,
передбаченої ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Суд першої інстанції, позовні вимоги в
частині вимог за період з 01.01.2005р. по
04.03.2014р. включно залишив без розгляду з
підстав пропущення шестимісячного
строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень щодо справ,
зазначених у пункті 5 частини першої
статті 183 2 цього Кодексу,
встановлюється 15-денний строк, який
обчислюється з дня виявлення суб'єктом
владних повноважень підстав для
звернення до адміністративного суду.
Цим Кодексом та іншими законами можуть
також встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду
суб'єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на
те, що частина третя Статті IV
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
21.05.1963 року стосовно права на
відшкодування ядерної шкоди
встановлює період (строк), на який
визначено відшкодування та протягом
якого покривається відповідальність. І
таке право на відшкодування
втрачається зі спливом строку,
протягом якого покривається
відповідальність.

Проте, суд апеляційної інстанції
вважає, що посилання апелянта на
положення Віденської конвенції «Про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду» від 21 травня 1963 року, де
зазначено, що позовна давність на
вимоги про відшкодування ядерної шкоди
становить тридцять років, є помилковим,
з огляду на наступне.

Зазначеною Конвенцією, передбачено, що
права на відшкодування за цією
Конвенцією втрачають силу, якщо позов
не подано протягом десяти років з дня
ядерного інциденту.

Окрім того, Конвенція передбачає
відповідальність та відшкодування за
заподіяний ядерний інцидент з боку
оператора - особи, призначеної або
визнаної відповідальною державою в
якості оператора ядерної установки.

З огляду на те, що відповідач жодним
чином не відповідає критеріям
оператора ядерної установки,
встановленим Віденською конвенцією
про цивільну відповідальність за
ядерну шкоду, її застосування у цій
справі є неможливим.

Також, колегія суддів зазначає, що
Конвенція не належить до
нормативно-правових актів, які
безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами процесуального
права, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Подільського
районного суду м. Києва від 06 жовтня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.