Справа № 826/10536/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Дегтярьов О.В.
Суддя-доповідач: Бєлова
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 вересня 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОНІКС СТ»
до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОНІКС СТ» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у
Святошинському районі від 28 лютого 2014
року № і № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 вересня 2014 року позов задоволено
частково:

визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Святошинському районі від 28 лютого 2014
року № в частині нарахованих
штрафних санкцій у розмірі 1 004, 06 грн.;

визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Святошинському районі від 28 лютого 2014
№ ;

в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 вересня 2014 року в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити, мотивуючи свої вимоги тим,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Святошинському районі була
проведена камеральна перевірка з
питань дотримання ТОВ «ОНІКС СТ»
(ідентифікаційний код 37499519) вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності подання платіжних
доручень до установи банку по податку
на додану вартість, за результатами
якої складений Акт від 28.02.2014р. №
480/26-57-15-01-20.

ДПІ встановлено порушення
підприємством строків сплати
самостійно узгоджених податкових
зобов'язань по названому податку,
передбачених п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, а саме згідно
розрахунків штрафних санкцій, доданих
до Акта перевірки, - несвоєчасну сплату
самостійно визначеного грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за вересень 2011 року в сумі 3 096,
00 грн. (затримка 1 день, нарахований
штраф на суму 309, 60 грн.), за грудень 2012
року в сумі 1 902, 00 (затримка 1 день,
нарахований штраф на суму 190, 20 грн.), за
жовтень 2012 року в загальній сумі 6 833, 00
грн., (затримка 15, 105, 77 і 34 дні,
нарахований штраф на загальну суму 1 094,
70 грн.), за травень-вересень 2013 року в
загальній сумі 12 532, 80 грн. (нарахований
штраф на загальну суму 2 084, 00 грн.).

28 лютого 2014 року на підставі вказаного
Акта перевірки ДПІ прийняла наступні
спірні у даній справі податкові
повідомлення-рішення форми «Ш», а саме:

- за № , яким на підставі ст. 126
Податкового кодексу України за
порушення ТОВ «ОНІКС СТ» граничного
строку сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 12 421, 20 грн. по
податку на додану вартість, всього на
певну кількість календарних днів, але
більше ніж 30 календарних днів,
нарахувало підприємству штраф на суму 2
484, 24 грн. (що складає 20% від суми
несвоєчасно сплаченого грошового
зобов'язання);

- за № , яким на підставі ст. 126
Податкового кодексу України за
порушення ТОВ «ОНІКС СТ» граничного
строку сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 11 942, 60 грн. по
податку на додану вартість, всього на
певну кількість календарних днів, але
не більше ніж 30 календарних днів,
нарахувало підприємству штраф на суму 1
194, 26 грн. (що, складає 10% від суми
несвоєчасно сплаченого грошового
зобов'язання).

Не погоджуючись із правомірністю
прийняття зазначених податкових
повідомлень-рішень від 28.02.2014р. ТОВ
«ОНІКС СТ» скористалося правом
адміністративного оскарження в
порядку ст. 56 Податкового кодексу
України, шляхом подання скарг до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві та Міністерства доходів і зборів
України. Згідно рішень вищестоящих
контролюючих органів про результати
розгляду первинної та повторної скарги
Товариства оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 28.02.2014р. №
і № були залишені без змін.

В рішенні ГУ Міндоходів у м. Києві від
13.06.2014р. № 5216/10/26-15-10-07-15 зазначено, що
згідно з даними КОР погашення
визначених позивачем податкових
зобов'язань здійснювалося наступним
чином:

- згідно податкової декларації з
податку на додану вартість за вересень
2011 року (реєстраційний № від
14.10.2011р.) фактично погашено 31.10.2011р. в
сумі 3 096, 00 грн. (1 день затримки);

- згідно податкової декларації з
податку на додану вартість за грудень
2012 року (реєстраційний № від
17.01.2013р.) фактично погашено 31.01.2013р.
платіжним дорученням від 31.01.2013р. № 28 в
сумі 1 902, 00 грн. (1 день затримки);

- згідно уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за жовтень 2012 року
(реєстраційний № від 14.03.2013р.)
фактично погашено 29.03.2013р. платіжним
дорученням від 29.03.2013р. № ПН1722 у сумі 2
719, 00 грн. (15 днів затримки), 17.04.2013р.
платіжним дорученням від 17.04.2013р. № 74 в
сумі 2 125. 00 грн. (34 дні затримки), 30.05.2013р.
платіжним дорученням від 30.05.2013р. № 99 в
сумі 1 984, 00 грн. (77 днів затримки), 27.06.2013р.
платіжним дорученням від 27.06.2013р. № 124 в
сумі 5, 00 грн. (105 днів затримки);

- згідно уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за квітень 2013 року
(реєстраційний № від 30.05.2013р.)
фактично погашено 29.07.2013р. платіжним
дорученням від 29.07.2013р. № 151 в сумі 784, 64
грн. (60 днів затримки), 23.08.2013р. платіжним
дорученням від 23.08.2013р. № 171 в сумі 1 199, 36
грн. (85 днів затримки);

- згідно податкової декларації з
податку на додану вартість за травень
2013 року (реєстраційний № від
18.06.2013р.) фактично погашено 23.08.2013р. в
сумі 1 349, 00 грн. (54 дні затримки);

- згідно податкової декларації з
податку на додану вартість за червень
2013 року (реєстраційний № від
12.07.2013р.) фактично погашено 23.08.2013р.
платіжним дорученням від 23.08.2013р. № 171 в
сумі 51, 68 грн. (24 дні затримки), 27.09.2013р.
платіжним дорученням від 27.09.2013р. № 200 в
сумі 1 601, 32 грн. (59 днів затримки);

- згідно податкової декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року (реєстраційний № від
15.08.2013р.) фактично погашено 27.09.2013р.
платіжним дорученням від 27.09.2013р. № 200 в
сумі 1 235, 12 грн. (26 днів затримки), 29.10.2013р.
платіжним дорученням від 29.10.2013р. № 250 в
сумі 1 107, 88 грн. (58 днів затримки);

- згідно податкової декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013 року (реєстраційний № від
11.09.2013р.) фактично погашено 29.10.2013р.
платіжним дорученням від 29.10.2013р. № 250 в
сумі 1 683, 15 грн. (29 днів затримки), 30.10.2013р.
платіжним дорученням від 30.10.2013р. № 255 в
сумі 1 194, 85 грн. (30 днів затримки);

- згідно податкової декларації з
податку на додану вартість за вересень
2013 року (реєстраційний № від
14.10.2013р.) погашено 25.11.2013р. платіжним
дорученням від 25.11.2013р. № 300 в сумі 60, 66
грн. (26 днів затримки);

- згідно службової записки ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві від 24.04.2013р. № 446/15-235 «Про
перелік підприємств, які в поданих
деклараціях з податку на додану
вартість за березень 2013 року допустили
методологічну помилку у зв'язку з чим
вирішено провести в КОР нарахування»
погашено 27.06.2013р. платіжним дорученням
від 27.06.2013р. № 124 в сумі 1 133, 82 (52 дні
затримки), 29.07.2013р. платіжним дорученням
від 29.07.2013р. № 151 в сумі 831, 18 грн. (84 днів
затримки).

Додатково на підтвердження
правомірності прийняття вказаних
податкових повідомлень-рішень від
28.02.2014р. відповідач надав суду копії
наступних документів: витягу з
облікової картки платника податку - ТОВ
«ОНІКС СТ» по податку на додану
вартість за 2013 рік, службової записки
структурного підрозділу податкової
інспекції від 24.04.2013р. № 446/15-235 з питання
проведення нарахувань в КОР платника
податків - позивача та податкової
декларації з ПДВ за звітний період
березень 2013 року.

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги про правомірність
прийняття відповідачем спірних
податкових повідомлень-рішень, з таких
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково виходив з того, що
податковим зобов'язанням в розумінні
ПК України визначається сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
цього Кодексу «грошове зобов'язання
платника податків» - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Крім того, п. 49.18 ст. 49 ПК України
встановлено, що податкові декларації,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця (пп.
49.18.1);

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя) (пп.
49.18.2);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (пп. 49.18.3);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним (пп.
49.18.4);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (пп. 49.18.5).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України -
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податок на додану вартість - непрямий
податок, який нараховується та
сплачується відповідно до норм розділу
V цього Кодексу.

Розділом V ПК України врегульовані
питання, пов'язані з обчисленням та
сплатою податку на додану вартість.

Згідно з п. 202.1 ст. 202 ПК України, звітним
(податковим) періодом по податку на
додану вартість є один календарний
місяць, а у випадках, особливо
визначених цим Кодексом, календарний
квартал, з урахуванням таких
особливостей: а) якщо особа
реєструється як платник податку з
іншого дня, ніж перший день
календарного місяця, першим звітним
(податковим) періодом є період, який
розпочинається від дня такої
реєстрації та закінчується останнім
днем першого повного календарного
місяця; б) якщо податкова реєстрація
особи анулюється в інший день, ніж
останній день календарного місяця, то
останнім звітним (податковим) періодом
є період, який розпочинається з першого
дня такого місяця та закінчується днем
такого анулювання.

Відповідно до п. 203.1 ст. 203 ПК України,
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Пунктом 203.2 ст. 203 ПК України визначено,
що платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п. 203.1 ст. 203 ПК
України для подання податкової
декларації.

Таким чином, відлік 10 календарних днів,
що передбачені для самостійної сплати
податкового зобов'язання, необхідно
відраховувати з останнього дня
граничного строку для подання
податкової декларації. Аналогічна
правова позиція наведена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 23.09.2014р. № К/800/43765/13.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання набуває статусу
податкового боргу.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України,
строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному додатковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі
наявності у платника податків
податкового боргу контролюючі органи
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. У
такому ж порядку відбувається
зарахування коштів, що надійдуть у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків відповідно до статті
95 цього Кодексу або за рішенням суду у
випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків
на погашення грошового зобов'язання
перед погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Крім того, ст. 50 ПК України передбачено
право платника податків на здійснення
коригування показників,
задекларованих у раніше поданій
звітності, в тому числі шляхом їх
збільшення чи зменшення. Так, згідно із
положеннями норм п. 50.1 ст. 50 ПК України у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати
уточнюючий розрахунок і сплатити суму
недоплати та штраф у розмірі трьох
відсотків від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку; б) або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Спеціального строку для сплати
грошових зобов'язань з податків,
визначених шляхом подання уточнюючих
розрахунків для податкової декларації
норми ПК України не визначають.

Таким чином, сплата суми грошового
зобов'язання за уточнюючим розрахунком
здійснюється з урахуванням закінчення
граничного строку подання податкової
декларації до якої подається такий
уточнюючий розрахунок.

Положеннями п. 4.3 розд. 4 Інструкції про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затвердженої Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18 липня 2005 року № 276,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 02 серпня 2005 р. за № 843/11123, (що
діяла до 28 лютого 2014 року) закріплений
порядок відображення задекларованих
платниками податків сум податків та
зборів у картках особових рахунків,
визначено наступне.

Нарахування платежів до бюджету в
особових рахунках платників податків
здійснюються відповідно до порядків
адміністрування відповідних податків,
розроблених на підставі чинного
законодавства.

Нарахування узгоджених податкових
зобов'язань у картках особових
рахунків платників здійснюється датою
граничного терміну сплати зазначених
зобов'язань.

У разі, якщо останній день граничного
терміну сплати узгодженого
податкового зобов'язання припадає на
вихідний або святковий день,
нарахування платежів в особових
рахунках платників здійснюється у
наступний за вихідним або святковим
операційний (банківський) день.

При цьому при поданні уточнюючого
розрахунку, що збільшує або зменшує
податкові зобов'язання минулих
податкових періодів платника,
нарахування в особовому рахунку
платника проводиться датою його
подання.

Аналогічний порядок затверджений в п. 4
розд. 3 наразі діючого Порядку ведення
органами Міністерства доходів і зборів
України оперативного обліку податків,
зборів, митних платежів, єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
які сплачуються під час митного
оформлення товарів, що затверджений
Наказом Міністерства доходів і зборів
від 05.12.2013р. № 765, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 04 лютого
2014 р. за № 217/24994).

З податкових декларацій з податку на
додану вартість ТОВ «Онікс Ст» та
уточнюючих розрахунків до таких
податкових декларацій за звітні
періоди січень 2013 року (звітна, від
15.02.2013р.), березень 2013 року (уточнююча за
жовтень 2012 року, від 10.04.2013р.,
уточнюючий розрахунок від 14.03.2013р. за
жовтень 2012 року), березень 2013 року
(уточнююча за грудень 2012 року, від
27.03.2013р.), за квітень 2013 року (звітна, від
15.05.2013р.), за квітень 2013 року (уточнюючий
розрахунок від 04.04.2013р. за жовтень 2012
року), за травень 2013 року (звітна, від
18.06.2013р.), за травень 2013 року (уточнюючий
розрахунок від 30.05.2013р., за квітень 2013
року), червень 2013 року (звітна, від
12.07.2013р.), липень 2013 року (звітна, від
15.08.2013р.), серпень 2013 року (звітна, від
11.09.2013р.), вересень 2013 року (звітна, від
14.10.2013р.), жовтень 2013 року (звітна, від
19.11.2013р.), листопад 2013 року (звітна, від
17.12.2013р.), грудень 2013 року (звітна, від
15.01.2014р.), та копій платіжних доручень
ТОВ «Онікс Ст» на сплату сум податку на
додану вартість від 30.01.2013р. № 28, від
28.02.2013р. № 43, від 17.04.2013р. № 74, від 30.05.2013р.
№ 99, від 27.06.2013р. № 124, від 29.07.2013р. № 151,
від 23.08.2013р. № 171, від 27.09.2013р. № 200, від
28.10.2013р. № 250, від 30.10.2013р. № 255, від
28.11.2013р. № 307, від 25.11.2013р. № 300, від
24.12.2013р. № 353, від 20.01.2014р. № 33, від 24.02.2014р.
№ 89 та від 27.032.014р.) вбачаються випадки
несвоєчасної сплати позивачем сум
узгоджених грошових зобов'язань з
податку на додану вартість за звітні
періоди грудень 2012 року (платіжне
доручення на суму 1902,00 грн. подано до
банку 31.01.2013р. та оплата проведена
31.01.2013р., при цьому 30 січня 2013 року було
робочим днем) і жовтень 2012 року
(платіжні доручення датовані пізнішими
датами, ніж уточнюючі розрахунки за
вказаний звітний період, подані в 2013
році). Як наслідок, в обліковій картці
позивача з податку н додану вартість за
2013 рік періодично формувалися суми
податкового боргу з цього податку, що
погашалися за рахунок поточних
платежів.

З наданих відповідачем матеріалів (а
саме: витягу з облікової картки
платника податку на додану вартість
ТОВ «Онікс Ст» за 2013 рік, без надання
копій податкових декларацій позивача
за відповідні періоди, що були
зареєстровані в податковому органі за
відповідними реєстраційними номерами,
розрахунку штрафних санкцій до акта
перевірки та додаткових письмових
пояснень б/н і б/д, поданих в судовому
засіданні 23 вересня 2014 року) неможливо
встановити та перевірити правильність
обрахунку податковою інспекцією
штрафних санкцій підприємству за
несвоєчасну сплату узгоджених сум
грошових зобов'язань згідно норм ст. 126
ПК України.

Відповідач не надав доказів на
підтвердження несвоєчасної сплати
позивачем суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі 3
096, 00 грн.

За таких обставин є правильними
висновки суду першої інстанції про
ненадання відповідачем належних
доказів на обґрунтування правильності
визначення ним штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату позивачем сум
узгоджених грошових зобов'язань з
податку на додану вартість за звітні
періоди вересень 2011 року, жовтень 2012
року та травень-вересень 2013 року,
згідно спірних податкових
повідомлень-рішень.

За вказаних обставин суд першої
інстанцій дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірності
прийняття ДПІ у Святошинському районі
податкового повідомлення-рішення від 28
лютого 2014 № та податкового
повідомлення-рішення від 28 лютого 2014
року № в частині нарахованих
штрафних санкцій у розмірі 1 004, 06 грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятих ним рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 вересня 2014 року
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 вересня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Бєлова

Судді:
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.