Справа № 819/798/14-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 819/798/14-a

"23" жовтня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ
В. Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Тернополі справу за
адміністративним позовом
Сільськогосподарського
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Лан"
до Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області про визнання
протиправними та скасування постанов
№035653 та №035654 від 02.04.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "АГРО-ЛАН"
(надалі по тексту - позивач, СГ
ТОВ"АГРО-ЛАН") звернулось до
Тернопільського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області про визнання
протиправними та скасування постанов
№035653 та №035654 від 02.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що на час здійснення
перевірки посадовими особами
Укртрансінспекції транспортні засоби
СГ ТОВ «Агро-Лан» перебували в
користуванні ТОВ «Агролен», що, за
твердженням позивача підтверджується
договором оренди транспортних засобів
та актом приймання-передачі
транспортних засобів від 18.08.2010 року.
Крім того, за твердженням позивача,
представників СГ ТОВ «Агро-Лан» не було
належним чином повідомлено про розгляд
справи про порушення та не надано
можливості ознайомитись із актом про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт. У в'язку з
наведеним у позові, позивач вважає, що
оскаржувані ним постанови №035653 та
№035654 є протиправними та підлягають
скасуванню.

В судове засідання 23.10.2014 року, позивач
не з'явився, хоча про розгляд справи був
повідомлений заздалегідь та належним
чином, що підтверджується наявним в
матеріалах справи повідомленням про
вручення йому рекомендованого
поштового відправлення. Разом з тим,
варто зазначити, що 20.05.2014 року, до
зупинення провадження у даній справі,
від СГ ТОВ «Агро-Лан» до суду надійшло
клопотання, у якому позивач просить,
зокрема, проводити розгляд справи за
відсутності його представника.

Після поновлення провадження у справі,
жодних заяв чи клопотань від позивача
на адресу суду - не надходило.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечувала, надавши письмові
заперечення проти позову, в яких
відповідач посилається на те, що
позовні вимоги СГ ТОВ «Агро-Лан» є
безпідставними, а позов - таким, що не
ґрунтується на фактичних обставинах
справи, оскільки оскаржувані позивачем
постанови про застосування фінансових
санкцій винесені - підставно та з
дотриманням усіх вимог чинного
законодавства. До судового засідання
23.10.2014 року представником відповідача
подано клопотання про розгляд справи
порядку письмового провадження, до
якого долучено також рґд документів,
які мають значення для розгляду справи.

Таким чином, з огляду на вжиття судом
всіх залежних від нього заходів щодо
повідомлення належним чином сторін про
наявність судової справи з їх участю та
можливість реалізації ними права
захисту у судовому порядку їх прав та
інтересів, зважаючи на відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, а
також враховуючи неявку в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, та відповідну заяву позивача
про розгляд справи без його
представника, - суд, у відповідності до
положень статей 12, 41, частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнав за доцільне проводити
розгляд справи в порядку письмового
провадження без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши доводи, викладені в позові
та в запереченнях проти позову, надавши
належну правову оцінку доводам обох
сторін, проаналізувавши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є необґрунтованими та
безпідставними, а позов - не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту в Україні
регулюються Законом України "Про
автомобільний транспорт".

Статтею 2 вказаного Закону визначено,
що законодавство про автомобільний
транспорт складається із цього Закону,
законів України "Про транспорт", "Про
дорожній рух", чинних міжнародних
договорів та інших нормативно-правових
актів у сфері автомобільних
перевезень.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
визначає Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затверджений Постановою
Кабінету міністрів України №1567 від
08.11.2006 року (далі - Порядок-№1567).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку №1567
- органами державного контролю на
автомобільному транспорті є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Державний контроль на автомобільному
транспорті здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок.

Відповідно до п. 6 Положення про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 14 грудня 2005 р. № 888
територіальні управління у
відповідному регіоні мають право
перевіряти виконання суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування,
вимог законодавства про автомобільний
транспорт.

Відповідно до п. 15 Порядку №1567 (в
редакції, чинній на момент проведення
перевірки) - під час проведення
рейдової перевірки перевіряється:

- наявність визначених статтями 39
і 48 Закону документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59
Закону;

- додержання водієм вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська
угода);

- відповідність зовнішнього і
внутрішнього спорядження
(екіпірування) транспортного засобу
встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним
таксометром;

- відповідність кількості
пасажирів, що перевозяться, відомостям,
зазначеним у реєстраційних документах,
або нормам, передбаченим технічною
характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса
затвердженого розкладу та маршруту
руху;

- наявність у всіх пасажирів
квитків на проїзд та квитанцій на
перевезення багажу, а у разі пільгового
проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці
та відпочинку, а також вимоги щодо
наявності в автобусі двох водіїв у разі
перевезення пасажирів на відстань 500 і
більше кілометрів або перевезення
організованих груп дітей за маршрутом,
який виходить за межі населеного
пункту та має протяжність понад 250
кілометрів;

- виконання водієм інших вимог
Правил надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту та Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, інших
нормативно-правових актів.

Статтею 20 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено,
що на території України повинні
виконуватися вимоги встановлення та
використання на транспортних засобах,
які призначаються для міжнародних
перевезень, контрольних приладів
(тахографів) реєстрації режимів праці
та відпочинку водіїв, передбачені
законодавством країн, на території
яких виконуються перевезення.

Статтею 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено,
що автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

- для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Відповідно до Закону України "Про
приєднання України до Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР)", Конвенції Міжнародної
організації праці 1979 року №153 про
тривалість робочого часу та періоди
відпочинку на дорожньому транспорті, а
також Законів України "Про
автомобільний транспорт", "Про дорожній
рух" - наказом Міністерства транспорту
та зв'язку України від 24.06.2010 року №385
затверджено Інструкцію з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті (надалі по
тексту - Інструкція №385).

Вказана Інструкція №385 визначає
порядок установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах,
які використовуються для надання
послуг з перевезення пасажирів та
вантажів, та поширювалась на суб'єктів
господарювання, які провадять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільними транспортними засобами
(крім таксі).

Пунктом 1.4 вищезазначеної Інструкції
№385 дано визначення термінів, які
вживаються у такому значенні, зокрема:

- адаптація тахографа до
транспортного засобу - оновлення або
підтвердження параметрів
автомобільного транспортного засобу,
що зберігаються у пам'яті тахографа, до
яких залежно від типу тахографа
належать: ідентифікаційний номер
(VIN-код) та номерний знак (цифри та
літери, нанесені на номерному знаку, -
VRN) автомобільного транспортного
засобу, розмір застосованих
пневматичних шин, результати
визначення константи тахографа "k",
характеристичного коефіцієнта
автомобільного транспортного засобу
"w", ефективного кола шини "l", а також
показники часу, пробігу, граничного
значення швидкості, на яке
налаштований обмежувач швидкості
транспортного засобу (за наявності).
Термін "адаптація тахографа до
транспортного засобу", за визначенням
ЄУТР (994_016), - "калібрування";

- контрольний пристрій (тахограф) -
обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв;

- перевізники - суб'єкти
господарювання, які провадять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільним транспортом;

- тахокарта - бланк, призначений
для внесення й зберігання
зареєстрованих даних, який вводять в
аналоговий контрольний пристрій
(тахограф) та на якому маркувальні
пристрої останнього здійснюють
безперервну реєстрацію інформації, що
підлягає фіксуванню відповідно до
положень ЄУТР;

- технічне обслуговування
тахографа - технічні операції з
приведення тахографа у робочий стан
відповідно до інструкції його
виробника, які включають активацію,
зчитування даних цифрового тахографа,
періодичні перевірки, ремонт, заміну
тахографа або пов'язаного з ним
устаткування, адаптацію тахографа до
транспортного засобу.

Пунктом 2.5 Інструкції №385 передбачено,
що повірку тахографів здійснюють
повірочні лабораторії, які атестовані
відповідно до Закону України "Про
метрологію та метрологічну діяльність"
в залежності від типу тахографів.

Відповідно до п. 2.6, 2.7 Інструкції №385 -
пункти сервісу тахографів виконують
перевірку та адаптацію тахографів до
транспортних засобів відповідно до
вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а
також у разі:

- установлення або заміни
тахографа;

- ремонту тахографа;

- зміни типу розмірів пневматичних
шин автомобільного транспортного
засобу;

- якщо під час технічного
обслуговування або ремонту
автомобільного транспортного засобу
відбулося пошкодження таблички
тахографа або пломб, накладених на його
складові, під час установлення або
адаптації або у разі зміни конструкції
автотранспортного засобу, що може
вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та
адаптування тахографа до
транспортного засобу ПСТ оформлює у
двох примірниках протокол перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу за формою, наведеною в додатку 1.

ПСТ надає один примірник зазначеного
протоколу перевізнику, а другий
залишає собі і зберігає разом з
тахокартою або у разі цифрового
тахографа - з роздруківкою та
електронними файлами, що підтверджують
достовірність наведених у протоколі
даних.

Протокол перевірки та адаптації
тахографа до транспортного засобу
зберігають протягом трьох років з дати
проведення робіт.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385,
водій транспортного засобу,
обладнаного тахографом, повинен мати
при собі: протокол про перевірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу; заповнені тахокарти у
кількості, що передбачена ЄУТР, або
картку водія чи роздруківку даних
роботи тахографа у разі обладнання
транспортного засобу цифровим
тахографом.

Таким чином, діюче законодавство
України передбачає обов'язкову
наявність у водія протоколу про
перевірку та адаптацію тахографа до
транспортного засобу, якщо на такому
транспортному засобі встановлено
тахограф.

Отже, протокол про перевірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу є одним із документів,
передбачених законодавством України,
на підставі якого виконуються вантажні
перевезення автомобільним
транспортом, оформлення якого
передбачено пунктом 3.3 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті та статтею 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт».

Згідно з вимогами пункту 3.1
вищенаведеної Інструкції №385 -
виробники транспортних засобів,
перевізники, водії та ПСТ
використовують тахографи, тахокарти,
картки до цифрових тахографів, тип яких
затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції №385
перевізники:

- забезпечують водіїв, які
відправляються в рейс, необхідною
кількістю тахокарт або паперу для
роздруківки даних, що відповідають
типу тахографа (аналоговий, цифровий);

- зберігають інформацію, отриману
за допомогою тахографа, кожного водія
протягом 12 місяців з дати останнього
запису, а протоколи перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу, свідоцтва про повірку -
протягом одного року з дати закінчення
терміну їх дії;

- аналізують інформацію щодо
дотримання режимів праці та відпочинку
водіїв, отриману за допомогою
тахографа, а в разі виявлення порушень
вживають заходів щодо недопущення та
запобігання виникненню їх в
подальшому.

При цьому, пунктом 3.6 Інструкції №385
визначено, що перевізники забезпечують
належну експлуатацію тахографів та
транспортних засобів з установленими
тахографами та згідно з вимогами ЄУТР
здійснюють періодичні інспекції, які
включають перевірку, зокрема:
дотримання вимог щодо періодів роботи
та відпочинку водіїв та їх
відповідність параметрам руху,
зареєстрованим тахографом, а також -
наявності у водіїв транспортних
засобів тахокарт у кількості,
визначеній пунктом 3.3 цього розділу,
або наявності та чинності картки для
цифрового тахографа.

На підставі наявних у справі
матеріалів судом встановлено, що 06.02.2014
року державними інспекторами
Управління Укртрансінспекції в м.
Києві проведено перевірку додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
вантажів автомобільним транспортом
марки КАМАЗ , д.н.з. НОМЕР_2, серія
та номер свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3, який належить СГ ТОВ "АГРО-ЛАН".

За результатами вказаної перевірки
складено акт №004880 від 06.02.2014 року.

У ході вказаної перевірки встановлено,
що при наданні послуг з перевезення
вантажу згідно ТТН №1625 від 05.02.2014 року в
автомобілі на момент перевірки
відсутній протокол про повірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу та тахошайба за 06.02.2014 року, чим
порушено вимоги статті 48 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
та пункту 3.3 Наказу Міністерства
транспорту та зв'язку № 385 від 24.06.2010
року.

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку №1567 -
у разі виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки
транспортного засобу (відсутність
порушення або зазначення номера
складеного акта) посадова особа робить
запис у дорожньому листі (за наявності
такого) із зазначенням дати, часу, місця
перевірки, свого прізвища, місця роботи
і посади, номера службового
посвідчення та ставить свій підпис.

У разі відмови уповноваженої особи
суб'єкта господарювання або водія від
підписання акта перевірки суб'єкта
господарювання або акта перевірки
транспортного засобу посадові особи,
що провели перевірку, роблять про це
запис.

Як вбачається з вищезазначеного акту
перевірки №004880 від 06.02.2014 року, водій -
ОСОБА_1 - вказаний акт підписав без
будь-яких зауважень та заперечень
проти викладених в акті обставин.
Більше того, як видно з акту, вказаний
водій надав пояснення щодо причин
порушення наступного змісту: «Фірма до
тахографа протокол зробить, шайби
видадуть».

Вищезазначене свідчить про те, що водій
ТЗ марки КАМАЗ , д.н.з. НОМЕР_2,
серія та номер свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_3, який належить СГ ТОВ
"АГРО-ЛАН", - погодився з обставинами,
викладеними в акті.

02.04.2014 року за наслідками розгляду
справи про порушення посадовою особою
Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області винесено
оскаржувані постанови №035653 та №035654
про застосування до СГ ТОВ «АГРО-ЛАН»
фінансових санкцій в розмірах 1700 грн.
та 340 грн. відповідно.

Оцінюючи посилання позивача на
безпідставність винесення постанов
№035653 та №035654 та про те, що його не було
належним чином повідомлено про розгляд
справи про порушення, - то суд вважає, що
такі посилання СГ ТОВ «Агро-Лан»
спростовуються наявними у справі
доказами.

Як вже було зазначено вище, факт
відсутності під час проведення 06.02.2014
року перевірки у водія транспортного
засобу марки КАМАЗ , д.н.з. НОМЕР_2,
який належить СГ ТОВ "АГРО-ЛАН",
протоколу про повірку та адаптацію
тахографа до транспортного засобу та
тахошайби за 06.02.2014 року зафіксовано
актом проведеної перевірки №004880 від
06.02.2014 року, який відповідає вимогам,
визначеним Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1567 від
18.11.2006 року.

Вищезазначене, в свою чергу, є
підставою для висновку, що акт №004880 від
06.02.2014 року, складений посадовими
особами Управління Укртрансінспекції
в м. Києві при проведенні перевірки
транспортного засобу марки КАМАЗ
, д.н.з. НОМЕР_2, який належить СГ
ТОВ "АГРО-ЛАН", - сумнівів у суду не
викликає і розцінюється як належний та
допустимий доказ, що містить
інформацію стосовно наявності
допущеного порушення вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
вантажів автомобільним транспортом.

Оцінюючи ж підстави для винесення
відповідачем постанов 035653 та №035654 від
02.04.2014 року, на відповідність критеріям,
закріпленим у частині третій статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, які, хоч і адресовані суду, але
одночасно є і вимогами для суб'єкта
владних повноважень, певною мірою
відображаючи принципи
адміністративної процедури, якої
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владні
суб'єкти, - суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступні положення
чинного законодавства.

Відповідно до пункту 25 (із змінами,
внесеними згідно з постановою КМУ від
25.02.2009 року №206) Порядку №1567- справа про
порушення розглядається в органі
державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення.

При цьому, у відповідності до положення
пунктів 26 - 27 Порядку №1567 справа про
порушення розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, яка оформляється
згідно з додатком 5.

Всупереч твердженням позивача, судом
встановлено, що повідомлення №320/05-02-14
від 17.02.2014 року про складений акт №004880
та про те, що розгляд справ про
порушення, на яке запрошено і позивача,
відбудеться 11.03.2014 року з 10 год. 00 хв. в
Управлінні Укртрансінспекції у
Тернопільській області за адресою
м.Тернопіль, вул.Тролейбусна, 12, - на
адресу позивача було направлене згідно
реєстру відправки рекомендованої
кореспонденції №64 від 19.02.2012 року (за
номером рекомендованого поштового
відправлення 430), та отримане СГ
ТОВ «Агро-Лан» 21.02.2014 року, що
підтверджується наявною у справі
копією повідомлення про
рекомендованого вручення позивачу
рекомендованого поштового
відправлення.

В той же час, суд зазначає, що в
обов'язки відповідача - не входить
перевірка відомостей про повноваження
осіб, які від імені юридичних осіб -
адресатів повідомлень про розгляд
справ про порушення, і належним доказом
повідомлення такої особи - є
безпосередньо відмітка про отримання
відповідного поштового відправлення
за належною адресою.

Таким чином, вручення вищевказаного
повідомлення за адресою СГ ТОВ
«Агро-Лан» - підтверджує вжиття
відповідачем всіх залежних від нього
заходів щодо належного повідомлення
позивача про розгляд справи про
порушення - заздалегідь, та спростовує
посилання позивача про неповідомлення
його відповідачем у встановленому
законом порядку про розгляд справи про
порушення.

Однак, як встановлено судом, та не
спростовано позивачем, після отримання
повідомлення про складення акту та
запрошення на розгляд справи про
порушення, - у визначену дату та час
(11.03.2014 року), уповноважена особа від
позивача до Управління
Укртрансінспекції у Тернопільській
області для участі у розгляді справи
про порушення законодавства на
автомобільному транспорті - не
з'явилась.

При цьому, як встановлено судом, і
жодних документів на спростування
обставин, зазначених в акті перевірки,
в тому числі доказів перебування
належних позивачу транспортних
засобів в користуванні ТОВ «Агролен»
(договіру оренди транспортних засобів
та/чи акту приймання-передачі
транспортних засобів від 18.08.2010 року)
позивачем до Управління
Укртрансінспекції у Тернопільській
області у термін до 11.03.2014 року - надано
не було.

Не встановлено судом при розгляді
даної справи і документального
підтвердження того, що після отримання
повідомлення про розгляд справи про
порушення та до моменту розгляду
справи про порушення позивачем
відповідні докази перебування
належних позивачу транспортних
засобів в користуванні ТОВ «Агролен»
були направлені на адресу відповідача
засобами поштового зв'язку.

Таким чином, під час розгляду даної
справи не знайшли свого підтвердження
посилання позивача на відсутність
підстав для позбавлення його обов'язку
нести відповідальність за допущені
порушення, оскільки наявність факту
встановленого порушення вимог Закону
України "Про автомобільний транспорт" -
позивачем у встановленому законом
порядку до моменту розгляду справи про
порушення (так само як і до винесення
оскаржуваних постанов) - не
спростовувалась.

Вищезазначене дає підстави для
висновку, що у ході розгляду 11.03.2014 року
справи про порушення у посадової особи
Управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області - були наявні
усі правові підстави вважати, що з боку
СГ ТОВ «Агро-Лан» відбулось порушення
вимог законодавства про автомобільний
транспорт, відображеного в акті
перевірки №004880, а саме: ст. 48 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
та Наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України від 24.06.2010 року №385 "Про
затвердження Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті".

Згідно із абзацом 3 частини 1 статті 60
Закону України "Про автомобільний
транспорт" - за порушення законодавства
про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи, а
саме за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Абзацом 8 частини 1 статті 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
встановлено, що запорушення режимів
праці та відпочинку водіями
транспортних засобів, до автомобільних
перевізників застосовується штраф - у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Враховуючи ту обставину, що запрошення
на розгляд справи про порушення було
отримано позивачем своєчасно (що
підтверджується наявною у справі
копією повідомлення про
рекомендованого вручення позивачу
21.02.2014 року рекомендованого поштового
відправлення), однак, не з'явився на
розгляд справи про порушення позивач
та не скористався правом на
спростування факту допущеного з його
боку порушення вимог Закону України
"Про автомобільний транспорт", - то т.в.о.
начальника Управління
Укртрансінспекції у Тернопільській
області, керуючись п. 27 Порядку №1567, ст.
60 Закону України "Про автомобільний
транспорт" правомірно розглянув справу
про порушення без участі уповноваженої
особи суб'єкта господарювання -
позивача та виніс постанови про
застосування адміністративно-
господарських штрафів, які оформлені
згідно з додатком 5 Порядку.

Отже, за вищенаведених обставин суд
приходить до переконання, що при
прийнятті оскаржуваних постанов про
застосування до позивача фінансових
санкцій №035653 та №035654 від 02.04.2014 року,
відповідач правомірно виходив з того,
що виявлені під час перевірки
порушення позивачем вимог статті 48
Закону України «Про автомобільний
транспорт» дійсно мали місце,
застосування до позивача штрафних
санкцій відповідно до абзаців третього
та восьмого частини першої статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» , - відбулось відповідачем у
межах наданих йому повноважень та з
дотриманням порядку застосування
фінансових санкцій за відповідне
порушення вимог законодавства про
автомобільний транспорт.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з положеннями статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
- кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 86 цього Кодексу визначено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінюючи
наявні у матеріалах справи письмові
докази, які мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
надані позивачем докази в повній мірі -
не підтверджують заявлених позовних
вимог, при цьому відповідачем доведено,
що застосування до позивача фінансових
санкцій за порушення законодавства про
автомобільний транспорт - було
правомірним, а відтак, правові підстави
для визнання протиправними та
скасування оскаржуваних позивачем
постанов №035653 та №035654 від 02.04.2014 року -
відсутні.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що у задоволенні позову
Товариству з обмеженою
відповідальністю "АГРО-ЛАН" - слід
відмовити, з підстав, що викладені вище.

Враховуючи вимоги статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
- судові витрати у цій справі
покладаються на позивача.

Згідно зі статтею 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі відмови в задоволенні
позову судові витрати не присуджуються
на користь сторони з Державного
бюджету України (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова або службова особа).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» ставки
судового збору встановлюються у таких
розмірах: за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно до частини 3 статті 4 вказаного
Закону України під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

На момент подачі позову до суду
мінімальний розмір судового збору за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру становив 1827,00 грн.

Позивачем, відповідно до вимог частини
3 статті 4 Закону України «Про судовий
збір» сплачено частково судовий збір
за позовні вимоги майнового характеру
в розмірі 182,70 грн.

В зв'язку з тим, що в задоволенні позову
позивачу відмовлено, сума судового
збору в розмірі 1644,30 грн. підлягає
стягненню (має бути достягнута) з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агро-Лан»
до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 12, 41, 69-71, 94,
153, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО-ЛАН" - відмовити.

2. Стягнути (достягнути) з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агро-Лан»
до Державного бюджету України решту
суми судового збору за звернення до
суду із даним позовом - в розмірі
1644,30грн. (одна тисяча шістсот сорок
чотири гривні 30 копійок).

3. Після набрання постановою суду
законної сили - видати виконавчий лист.

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя
Хрущ В. Л.