Справа № 2а/0270/2906/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/68073/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Лосєва А.М.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавної
податкової інспекції в м. Вінниці

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 14.07.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011

у справі №2а/0270/2906/11

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Поділлявторметал»

до Державної податкової інспекції в м.
Вінниці

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 14.07.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2011, позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Вінниці від 18.04.2011 №.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Підставою для прийняття оспорюваного
податкового повідомлення-рішення від
18.04.2011 №, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов?язання з податку
на додану вартість на 717148 грн., стали
висновки акта позапланової
документальної невиїзної перевірки
від 12.04.2011 №1485/2330/33587480 про порушення
позивачем вимог пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2
п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість». Підставою для таких
висновків став акт документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Лімер-Плюс» згідно якого останнє не
мало необхідних умов для виконання
постачання або здійснення діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів, а
тому взаємовідносини між ТОВ
«Лімер-Плюс» та його контрагентами
покупцями не спричиняють реального
настання правових наслідків.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач у касаційній
скарзі, та вважає, що судом повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, представниками податкового
органу проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку з питань
достовірності нарахування суми
податку на додану вартість за період з
01.12.2010 по 01.01.2011, за результатами якої
складено акт №1485/2330/33587480 від 12.04.2011.

Згідно акта у ході невиїзної
документальної перевірки використані
дані АС «Аудит», АІС «РПП», АРМ «Бест
Звіт», ІС «Система співставлення
податкових зобов?язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів»,
запити щодо надання загальних
відомостей про основних
постачальників позивачу не
надсилались.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Обставини, за наявності хоча б однієї з
яких здійснюється документальна
позапланова виїзна перевірка
встановлені пп. 78.1.1 - 78.1.13 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу
України, про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Згідно вимог п. 79.1 ст. 79 Податкового
кодексу України, документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

Положеннями п. 79.2 ст. 79 Податкового
кодексу України передбачено, що
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Згідно з пп. 83.1.1 - 83.1.6 п. 83.1 ст. 83
Податкового кодексу України для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
документи, визначені цим Кодексом;
податкова інформація; експертні
висновки; судові рішення; інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Відповідно до пунктів 3, 6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 № 984 зареєстрований в
Мін?юсті України 12.01.2011 за № 34/18772
(чинного на час проведення перевірки;
далі - Порядок) результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Підпунктом 5.2 Порядку передбачено, що у
разі встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника
податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами
платника податків або його законними
представниками посадовим (службовим)
особам органу державної податкової
служби письмових пояснень щодо
встановлених порушень податкового
законодавства та/або причин ненадання
первинних та інших документів, що
підтверджують встановлені порушення,
або їх копій факти про надання таких
пояснень необхідно відобразити в акті.
2.3.4 пункту 2.3 Порядку передбачено, що не
допускається відображення в акті
перевірки необґрунтованих даних, а
також суб'єктивних припущень
перевіряючими, які не мають
підтверджених доказів, та різного роду
висновків щодо дій посадових осіб
суб'єкта господарювання (наприклад,
«приховування об'єкта оподаткування»,
«розкрадання», «привласнення»,
«описка» тощо).

Однак, у даному випадку під час
проведення документальної невиїзної
перевірки відповідачем не
досліджувались первинні документи, які
стали підставою для формування
позивачем даних податкового обліку, а
всі висновки щодо порушення податкової
дисципліни, викладені в акті,
ґрунтуються виключно на даних бази ІС
«Система співставлення податкових
зобов?язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів», АС «Аудит», АІС
«РПП», АРМ «Бест Звіт», акта невиїзної
документальної перевірки контрагента
позивача ТОВ «Лімер-Плюс», які, в свою
чергу, не можуть бути беззаперечним
підтвердженням порушення позивачем
вимог Закону України «Про податок на
додану вартість».

Податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік (стан)
певного платника податку від інших
осіб, зокрема, від фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету, а
відтак, якщо останні не виконали своїх
зобов'язань щодо сплати податку або
мінімізували свої податкові
зобов'язання, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб. Проте,
вказана обставина не є підставою для
позбавлення платника податку-покупця
права на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість за
наявності факту реального вчинення
господарських операцій та у разі, якщо
такий платник має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

При цьому фактичне здійснення
господарських операцій з придбання
позивачем товарів у ТОВ «Лімер-Плюс» та
їх використання у власній
господарській діяльності
підтверджується дослідженими судовими
інстанціям первинними та платіжними
документами, що давало позивачу право
на віднесення до складу податкового
кредиту сплачених в ціні придбання сум
ПДВ.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Висновки щодо завідомої суперечності
правочину інтересам держави та
суспільства контролюючі органи можуть
робити виключно в аспекті того, чи
суперечить відповідний правочин
фіскальним інтересам держави,
забезпечення яких покладається на
контролюючі органи. Наявність умислу
та обставини щодо виконання угод,
стосовно дійсності яких виник спір,
сходять до предмету доказування в
судовому процесі, зокрема, до таких
доказів належить обвинувальний вирок,
який набрав законної сили, що
підтверджував би факт ухилення від
сплати податків конкретними
посадовими особами суб'єктів
господарської діяльності за
наслідками виконання оспорюваних угод.
Однак доказів постановлення вироків,
які б містили в собі встановлені судом
об'єктивні дані про нікчемність
оспорюваної угоди відповідачем не
надано.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановив обґрунтоване рішення,
підстав для скасування судових рішень,
з мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м. Вінниці відхилити, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 14.07.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
А.М.Лосєв

Н.Г.Пилипчук