Справа № К/9991/68896/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/68896/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка
М.І.,розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області на постанову
Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області від
31 травня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області про
визнання бездіяльності незаконною та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року позивачка
звернулась до суду із вказаним позовом
до відповідача. Просила визнати
незаконною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області та зобов'язати
відповідача здійснити ОСОБА_4
перерахунок розміру довічного
грошового утримання згідно довідки,
наданої 7 квітня 2008 року Територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України, починаючи з 1
квітня 2008 року.

Посилалась на те, що з 1989 року
займала посаду судді у Микитівському
районному суді м. Горлівки. Наказом
начальника обласного управління
юстиції від 20 червня 2001 року
№ 171 на підставі постанови Верховної
Ради України від 17
травня 2001 року № 2424 її звільнено з
посади судді у зв'язку з поданням заяви
про відставку. Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону
України «Про статус суддів» від 15
грудня 1992 року їй як судді,
який має стаж роботи на посаді судді
понад 20 років, призначено щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі 84%
заробітної плати. Проте відповідач
відмовляє їй у здійсненні перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці у зв'язку із зміною
заробітної плати діючого судді.

Постановою Микитівського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 31 травня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 серпня 2011 року, позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки та
зобов'язано відповідача здійснити
ОСОБА_4 перерахунок розміру довічного
грошового утримання згідно довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області від 7 квітня 2008 року № 08-23/729 про
заробітну плату, яка враховується при
призначенні (перерахунку) довічного
грошового утримання суддям у
відставці, за березень 2008 року,
починаючи з 1 квітня 2008 року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом начальника
обласного управління юстиції від 20
червня 2001 року № 171 згідно з постановою
Верховної Ради України № 2424 від 17
травня 2001 року ОСОБА_4 звільнено з
посади судді Микитівського районного
суду м. Горлівки Донецької області 18
червня 2001 року у зв'язку з поданням
заяви про відставку. Позивачці
призначене довічне грошове утримання в
розмірі 84% заробітної плати судді.

У зв'язку зі зміною заробітної
плати працюючих суддів Територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації в Донецькій області до
управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки була
направлена довідка від 7 квітня 2008 року
№ 08-23/729, згідно якої заробітна плата,
яка враховується при призначенні
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці, склала у
березні 2008 року 7389 грн. 38 коп.

Управлінням Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки протягом спірного періоду
часу позивачці виплачувалось довічне
грошове утримання без урахування
вказаної довідки.

Листом управлінням Пенсійного
фонду України в Микитівському районі
м. Горлівки від 11
березня 2010 року № 48/П-22.01.03 відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_4 про
перерахунок довічного грошового
утримання з посиланням на те, що
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
внесені зміни до постанови Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»,
яким виключені норми про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що позивач
як суддя у відставці має право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 84 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, а тому із
збільшенням розміру такої заробітної
плати має право на відповідний
перерахунок розміру свого щомісячного
довічного грошового утримання, але
відповідачем порушено вказане право
позивачки, а тому бездіяльність
відповідача щодо не проведення
перерахунку є неправомірною.

Згідно з п. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» судді у відставці,
який має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі
80 % заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90 %
заробітку судді.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XII
Прикінцеві положення Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
який набрав чинності з 30 липня 2010 року,
встановлено, що Закон України «Про
статус суддів» втрачає чинність, крім
статей 43, 44, які втрачають чинність з 1
січня 2011 року.

З прийняттям Державного бюджету
України на 2007 рік призначення і виплата
щомісячсного довічного грошового
утримання суддів у відставці покладено
на органи Пенсійного фонду України.

Абзацом 3 пункту 1 вищезазначеної
постанови Верховної Ради України (в
редакції до 1 січня 2008 року) було
встановлено, що у разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється, виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Пунктом 63 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
абзац 3 пункту 1 постанови Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»
був виключений. В той же час вказаним
Законом відповідні зміни до самого
Закону України «Про статус суддів»,
Закону України «Про судоустрій
України» в частині обчислення розміру
довічного грошового утримання суддям у
відставці внесені не були.

Рішенням Конституційного Суду
України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004
зазначено, що положення ч.1 ст. 126
Конституції України, згідно з яким
незалежність і недоторканість суддів
гарантується Конституцією і законами
України у взаємозв'язку з іншими
положеннями розділу VII Основного
закону України, треба розуміти,
зокрема, і як недопущення зниження
рівня гарантій незалежності та
недоторканості суддів у разі прийняття
нових законів або внесення змін до
чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду
України від 10 жовтня 2005 року № 8-рп/2005
визначено, що за змістом ст. 126
Конституції України положення ч. 3 ст. 11
Закону України «Про статус суддів» у
взаємозв'язку з ч. 8 ст. 14 Закону України
«Про судоустрій
України» треба розуміти як таке, що
гарантує досягнутий рівень
незалежності суддів і забороняє при
прийнятті нових законів та інших
нормативних актів, внесенні змін до них
скасовувати чи звужувати існуючі
гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та
матеріального і соціального
забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 4-рп/2007
зазначено, що визначаючи обмеження
розміру пенсії, довічного грошового
утримання усім категоріям суддів
України, Верховна Рада України діяла
всупереч закріпленому ч. 3 ст.
22 Конституції України положенню щодо
неприпустимості при прийнятті нових
законів звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Встановлення
законом граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання чи пенсії обмежило їх обсяг,
який визначається Законом України «Про
статус суддів».

Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 з
аналогічних підстав визнані
неконституційними положення п. 63
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
виключений абзац 3 пункту 1 постанови
Верховної ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів».

За таких обставин, розмір
довічного грошового утримання суддів у
відставці безпосередньо пов'язаний з
розміром заробітної плати працюючих
суддів відповідних судів, а тому
відповідач зобов'язаний був
здійснювати перерахунок довічного
грошового утримання позивачці згідно з
положеннями вищезазначених
нормативно-правових актів. Крім того,
законодавством не передбачено
обов'язку відповідача звертатися із
запитами до уповноважених органів про
розмір заробітної плати працюючого
судді відповідного суду для
перерахунку довічного грошового
утримання або пенсії, проте чітко
визначений обов'язок проводити їх
перерахунок у зв'язку зі зміною розміру
заробітної плати судді, який працює у
відповідному суді.

Отже, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов правильного висновку, що
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області щодо
нездійснення позивачці перерахунку
довічного грошового утримання є
протиправною, а тому обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на законі.

Оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Микитівського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 31 травня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 серпня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк