Справа № 607/19783/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/14717/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Чалого
С.Я.розглянувши в письмовому
провадженні касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 19 листопада
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі (далі - УПФ в м.
Тернополі) про визнання протиправним
та скасування рішення відповідача від
08 жовтня 2013 року про відмову у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплачувати їй
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці в розмірі 86%
суддівської винагороди працюючого
судді Чортківського районного суду без
обмеження граничного розміру.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії та скасовано
рішення УПФ в м. Тернополі від 08 жовтня
2013 року № 496/Г-11 про відмову у
перерахунку ОСОБА_4 щомісячного
грошового довічного утримання судді у
відставці.

Зобов'язано УПФ в м. Тернополі
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_4 щомісячного грошового
довічного утримання судді у відставці,
виходячи з розміру суддівської
винагороди працюючого судді на
відповідній посаді з 01 січня 2013 року у
розмірі 86% суддівської винагороди, без
обмеження граничного розміру
щомісячного грошового довічного
утримання, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФ в м. Тернополі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 19
грудня 1960 року по 05 січня 1976 року
працювала на посаді судді
Чортківського районного суду.

Позивачу було призначено щомісячне
довічне грошове утримання судді в
розмірі 86% від заробітної плати судді,
працюючого на відповідній посаді при
виході у відставку.

Згідно довідки територіального
управління Державної судової
адміністрації України у
Тернопільській області від 27 вересня
2013 року посадовий оклад працюючого
судді Чортківського районного суду
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» з 1 січня
2012 року становить 8 мінімальних
заробітних плат і складає 8 584 гривні, з 1
січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат і складає - 11 470 гривні.

У зв'язку з тим, що з 01 січня 2013 року
збільшилася суддівська винагорода
судді працюючого на відповідній
посаді, позивач звернулася із заявою до
УПФ в м. Тернополі про проведення
перерахунку щомісячного грошового
утримання.

Листом від 08 жовтня 2013 року № 496/Г-11 УПФ
в м. Тернополі позивачу відмовлено у
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання з посиланням на те,
що право на перерахунок законодавчо
врегульовано лише для суддів
Конституційного Суду України.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що оскільки
діючим законодавством визначено, що
розмір довічного утримання, який
призначається та виплачується судді у
відставці, розраховується із розміру
грошового утримання працюючого судді,
тому у разі збільшення розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді повинен
збільшуватися розмір довічного
грошового утримання судді у відставці
без обмеження максимального розміру
грошового довічного утримання судді у
відставці.

Оскільки з 01 січня 2013 року посадовий
оклад працюючого судді Чортківського
районного суду збільшився, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
прийняте рішення УПФ в м. Тернополі від
08 жовтня 2013 року

№ 496/Г-11 про відмову у перерахунку з 01
січня 2013 року ОСОБА_4 щомісячного
грошового довічного утримання судді у
відставці є протиправним.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року без
змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій із
огляду на наступне.

Згідно з частиною 4 статті 47 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» незалежність судді
забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Частиною 2 статті 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
передбачено, що суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за вислугу років, перебування на
адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Відповідно до частини 1 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» суддя, який вийшов у відставку,
після досягнення чоловіками віку 62
роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу»,
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Згідно з частиною 4 статті 43 Закону
України «Про статус суддів» судді, який
вийшов у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Стаття 43 Закону України «Про статус
суддів» втратила чинність з 1 січня 2011
року згідно із Законом України від 7
липня 2010 року «Про судоустрій і статус
суддів», враховуючи зміни, внесені
Законом України від 23 грудня 2010 року
«Про внесення змін до Бюджетного
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України».

Частиною 3 статті 138 Закону «Про
судоустрій і статус суддів», який
набрав чинності з 30 липня 2010 року, було
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України від 8 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частину третю статті 138
Закону «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такою, що не відповідає Конституції
України (є неконституційною) зокрема,
частину 3 статті 138 Закону «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI.

У цьому рішенні Конституційний Суд
України зазначив, зокрема, що
конституційний статус судді
передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому, у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно з частиною 5 статті 109 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» за суддею, звільненим за його
заявою про відставку, зберігається
звання судді га гарантії
недоторканності, встановлені для судді
до його виходу у відставку.

Оскільки ОСОБА_4 є суддею у відставці,
за нею зберігається звання судді і такі
ж гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку, при вирішенні даного спору
підлягає застосуванню чинна на час
спірних правовідносин частина 3 статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», а тому УПФ в м.
Тернополі, відмовивши позивачу у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01 січня 2013 року діяло не на підставі,
поза межами повноважень та у спосіб, що
суперечить Конституції України та
законам України.

Доводи касаційної скарги УПФ в м.
Тернополі, що Законом України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено проведення перерахунку
довічного грошового утримання лише для
суддів Конституційного Суду України і
не передбачено проведення такого
перерахунку суддям місцевих судів,
зазначеного висновку суду касаційної
інстанції не спростовують, оскільки
ґрунтуються на помилковому тлумаченні
наведених правових норм.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для скасування або
зміни прийнятих ними рішень відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій, підстав
для задоволення касаційної скарги
немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 19 листопада
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у
порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1
КАС України.

Судді: