Справа № 0311/4184/12
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Справа № 876/8174/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 11 травня 2012 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов'язання провести
нарахування і виплату доплати до
пенсії в розмірах, передбачених ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,-

в с т а н о в
и в:

25 квітня 2012 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов'язання перерахувати
та виплатити доплату до пенсії як
особі, яка постійно проживає на
території зони гарантованого
добровільного відселення відповідно
до ст.39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 11 травня 2012
року у справі №2-а-4184/12
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області провести нарахування та
виплату на користь ОСОБА_1 доплати до
пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат за період з 11 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норма
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
повністю. Апеляційну скаргу мотивує
тим, що при обчисленні доплати до
пенсії позивачу по справі управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області керувалось Постановою КМ
України №530 від 28 травня 2008 року та № 836
від 26 липня 1996 року.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, суд відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 , є непрацюючим пенсіонером.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ст. 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин - громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Всупереч вимогам ст.39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року по ст. 39 вказаного Закону, а не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, як того вимагає вказаний
Закон.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції зробив правильний
висновок, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві застосуванню
підлягають положення ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не вказані постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19.06.2011р., доповнено
прикінцеві положення пунктом 4, згідно
якого в 2011 році норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».
При цьому, на виконання вимог вказаного
закону Кабінетом Міністрів України
06.07.2011р. прийнято постанову №745, яка
набула чинності 23.07.2011р.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались, а тому нарахування та
виплата у 2011 році позивачу доплати до
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
починаючи з 23.07.2011р. виплати,
передбачені, зокрема, ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
повинні здійснюватися в порядку та
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» №745 від 06.07.2011р.

Згідно із ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, а саме: 25 квітня 2012 року,
відсутність доказів поважності причин
пропуску строку звернення до суду,
колегія суддів дійшла висновку, що
адміністративний позов необхідно
залишити без розгляду.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим в силу вимог ст. 202 КАС
України постанова суду підлягає
скасуванню з постановленням ухвали про
залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, п.4 ч.1 ст.198, п.4
ч.1 ст.202, ст. 203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л
и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області задовольнити частково.

Постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 11 травня 2012 року
у справі №2-а-4184/12 - скасувати та
постановити ухвалу, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 -
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар