Справа № П/811/3118/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2014 рокусправа № П/811/3118/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
м.Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 29
вересня 2014 року у справі № П/811/3118/14 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м.Світловодську та
Світловодському районі
Кіровоградської області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и В:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість із сплати
єдиного внеску за 2012 рік та І квартал 2013
року у сумі 5936,45 грн. В обґрунтуванні
заявленого позову УПФУ посилалось на
те, що сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», є недоїмкою. Не
дивлячись на вжитті Фондом заходи,
направлення вимоги про сплату боргу
від 01.02.2013р. №Ф-40-У, від 01.05.2013р. №Ф - 394 на
загальну суму - 5936,45грн., відповідачем
вказані суми недоїмки не сплачені.
Вказані обставини стали підставою для
звернення з позовом до суду.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
вересня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що
позивач повинен реалізувати своє право
щодо стягнення з відповідача
заборгованості із сплати єдиного
внеску шляхом пред'явлення до
примусового виконання вимоги до
державної виконавчої служби, оскільки
вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки є
виконавчим документом, який підлягає
примусовому виконанню. При цьому, судом
першої інстанції встановлено
обґрунтованість доводів позивача щодо
наявності у відповідача
заборгованості зі сплати єдиного
внеску у розмірі 5936,45грн.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга фактично
обґрунтована незгодою з висновками
суду першої інстанції щодо
неможливості стягнення недоїмки із
сплати єдиного внеску у судовому
порядку.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційних скарг та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що станом на 29.08.2014 року,
внаслідок несплати коштів на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за ФОП ОСОБА_1
рахується заборгованість по сплаті
єдиного внеску до пенсійного фонду в
сумі 5936, 45 грн. З вказаним розміром
заборгованості погодився суд першої
інстанції, при цьому, встановлені судом
першої інстанції обставини, які
свідчать про наявність такої
заборгованості, позивачем не
спростовуються.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

У встановлений законодавством строк
внески відповідач не сплатив.

У зв'язку з несплатою внесків,
позивачем було винесено вимогу № Ф-40-У
від 01.02.2013 року на суму 4572,42грн. та № Ф-394
від 01.05.2013 року на суму 1364,03грн.

Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» №406-VІІ від
04.07.2013р., органи Пенсійного фонду
України продовжують адмініструвати
єдиний внесок у частині завершення
процедур такого адміністрування.

Відповідно до абз.9 ч.4 ст.25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у разі якщо
платник єдиного внеску протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
не сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом доходів і зборів, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган доходів і зборів
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці
дев'ятому цієї частини, територіальний
орган доходів і зборів також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не застосовуються
(абз.10 ч.4 ст.25 Закону).

Отже, вказаними нормами права, з
урахуванням положень Розділу ІІ
«Прикінцевих положень Закону №406-VІІ
від 04.07.2013р., визначено як право УПФУ
надіслати вимогу до державної
виконавчої служби так і право
звернутися до суду з позовом, у разі
якщо платник єдиного внеску протягом
десяти робочих днів з дня надходження
вимоги не сплатив зазначені у вимозі
суми недоїмки та не оскаржив її у
встановленому Законом порядку.

Тобто, Законом встановлено
альтернативну можливість реалізації
УПФУ своїх повноважень щодо погашення
недоїмки, а саме звернення до
виконавчої служби або до суду.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
неможливість звернення УПФУ до суду з
позовом про стягнення недоїмки на
підставі прийнятих вимог.

Вказані висновки суду першої інстанції
були б обґрунтованими, якщо УПФУ
скористалося своїм правом щодо
направлення вимоги для виконання до
підрозділу державної виконавчої
служби та стягнення недоїмки
здійснювалось б органом примусового
виконання. У такому випадку звернення
до суду було б неможливим, оскільки
УПФУ скористалося альтернативною дією
визначеною Законом.

Встановлені обставини у цій справі
свідчать про те, що вимога № Ф-394 від
01.05.2013 року на примусове виконання до
органів ДВС не направлялась, а вимога №
Ф-40-У від 01.02.2013 року була направлено до
ДВС, але виконавче проведення по ній
було закінчено, з огляду на подану УПФУ
заяву про повернення вимоги, у зв'язку
зі зверненням управління до суду щодо
стягнення недоїмки у судовому порядку
(а.с.11).

Таким чином, враховуючи наявність
заборгованості зі сплати єдиного
внеску у розмірі 5936, 5грн., а також факт
отримання відповідачем вимог про
сплату недоїмки, які у встановленому
порядку не оскаржені, суд апеляційної
інстанції вважає, що заявлений позов є
обґрунтований, у зв'язку з чим підлягає
задоволенню.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції ухвалено
рішення з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і є
підставою для скасування постанови з
прийняттям нової про задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись
п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області -
задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року у справі № П/811/3118/14 - скасувати
та прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь управління
Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області
заборгованість по сплаті єдиного
внеску у сумі 5936 грн.45 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст постанови
виготовлено 19.11.2014 р.).

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк