Справа № 804/10481/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б., при
секретаріСтавицькому О.В., за участю:
представника позивача представника
відповідача Кравець І.М., Гагарського
А.П., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Тайм" до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кофе-Тайм» (надалі -
Позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (надалі -
Відповідач), в якому просить визнати
нечинним та скасувати в повному обсязі
податкове повідомлення- рішення
Дніпропетровської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
09.07.2014 року на суму 484686,00 (чотириста
вісімдесят чотири тисячі шістсот
вісімдесят шість грн. 00 коп.) грн., з яких
323123,00 (триста двадцять три тисячі сто
двадцять три грн. 00 коп.) грн. - за
основним платежем та 161562,00 (сто
шістдесят одна тисяча п'ятсот
шістдесят дві грн. 00 коп.) грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.
Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що вважає безпідставним
проведення оскаржуваної перевірки,
висновки якої є хибними, не ґрунтуються
на дійсних фактичних обставинах та
зроблені у зв'язку з невірним
застосуванням норм податкового та
цивільного законодавства, а зазначене
податкове повідомлення-рішення є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки прийняте
податковим органом без достатніх на те
Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав до суду заперечення на
адміністративний позов, в якому
зазначив, що перевірка позивача
проведена правомірно, а оскаржуване
позивачем рішення винесене в межах та у
відповідності до вимог чинного
законодавства України, у задоволенні
позову просив відмовити.
Розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 27.06.2014 р. за результатами
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «КОФЕ-ТАЙМ» (надалі
товариство) за період з січень, лютий 2014
р. перевіряючими Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області було оформлено Акт про
результати проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки №
389/2204/34315806 від 27.06.2014 р..
За результатами вказаної перевірки
встановлено, що ТОВ «КОФЕ-ТАЙМ» не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
відповідно товариством допущено
порушення п/п. 198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України і занижено податок на
додану вартість всього на суму 323123,00
Позивачем подавались заперечення до
акту перевірки (вх. від 03.07.2014 р.). На
заперечення отримано відповідь (вих. №
заперечення залишені без задоволення.
На підставі Акту відповідачем було
року на суму 484686,00 (чотириста
вісімдесят чотири тисячішістсот
вісімдесят шість грн. 00 коп.) грн., з яких
323123,00 (триста двадцять три тисячі сто
двадцять три грн. 00 коп.) грн. - за
основним платежем та 161562,00 (сто
шістдесят одна тисяча п'ятсот
шістдесят дві грн. 00 коп.) грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.
15.07.2014 р. зазначене податкове
повідомлення-рішення було отримано
Оскарження за процедурою
адміністративного оскарження не
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.
Відповідно до висновку Акту
встановлено не підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин позивача із
контрагентами-постачальниками в січні
та лютому 2014 p., їх виду, обсягу, якості
та розрахунків, відповідно порушення
позивачем вимог п.198.6, п.п 198.3 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість всього на суму 323123,00
грн., у т.ч. за січень 2014 р. на суму 168483,00
грн., за лютий 2014 р. на суму 154640,00 грн..
В ході перевірки позивача відповідачем
використано витяги із акту №
1022/26-55-22-07/38545822 від 03.04.2014 р. «про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Сіммбуд», відповідно до
яких проведення зустрічної звірки з
ТОВ «Сіммбуд» неможливо внаслідок
відсутністі ТОВ «Сіммбуд» за
Також в ході перевірки позивача
відповідачем використано витяги із
акту від 04.04.2014 р. № 168/22-1/38337514 «про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Континентмаш», відповідно
до яких встановлено неможливість
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
цього суб'єкта господарювання.
В ході перевірки позивача відповідачем
також використано витяги із акту № 553/04-
62-22-3/38931749 від 28.04.2014 р. з перевірки ТОВ
«Дніпропетровський завод промислових
До Акту перевірки позивача включено
витримки із Акта перевірки ТОВ
«Дніпропетровський завод промислових
матеріалів», відповідно до яких ТОВ
«Дніпропетровський завод промислових
матеріалів» придбавало товари (роботи,
послуги) у неплатників податку на
додану вартість (ТОВ «Інтелінвест», ПП
«Кар'єра», ТОВ «Іннан», ТВ «Тандем-АІ»),
а також використано посилання на те, що
це товариство мало відносини з ТОВ
«Горизонт-Трейдинг» та ТОВ «Альфа
На підстави вище перелічених актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок та акта перевірки ТОВ
«Дніпропетровський завод промислових
матеріалів», яке придбавало певні
товари (роботи/послуги) у неплатників
ПДВ, перевіряючими зроблено висновок
про встановлення факту нереальності
здійснення господарських операцій та
юридичну дефектність первинних
документів позивача, та відповідно
зроблено висновок, що господарська
діяльність в січні та лютому 2014 р. з
вище переліченими контрагентами не
була направлена на отримання прибутку.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95 р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.
статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99 р. №
996-ХІУ, із змінами та доповненнями,
встановлені вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Згідно пункту 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за
№ 168/704 первинні документи (на паперових
і машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Відповідно до
пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Таким чином, господарські операції для
цілей визначення податкового кредиту з
податку на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг відповідні
суми не можуть включатися до складу
витрат для цілей оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або лише за умови сплати
Судом встановлено, що до перевірки
надано договір на виконання робіт
№1/12-11 від 01.12.2011 укладений між ТОВ "КОФЕ
- ТАЙМ" та ТОВ «Дніпро-Девелопмент».
Відповідачем зазначено, що на
виконання вищезазначених договорів
ТОВ «Кофе-Тайм» під час перевірки було
надано видаткові накладні, які не мають
юридичної сили первинних документів,
оскільки складені з порушенням ст. 1, 9
ЗУ «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».
Згідно журналу-ордеру по
бухгалтерському рахунку 63
«Розрахунками з постачальниками та
дебіторська/кредиторська
заборгованість за придбані послуги
становить: станом на 01.01.14р. сальдо
кт-тове становить 687265,84 грн., станом на
31.01.14р. сальдо кт-тове становить 897 913,84
Встановлено відсутність документів
підтверджуючих транспортування
придбаного товару від ТОВ
«Дніпро-Девелопмент» на адресу ТОВ
"КОФЕ - ТАЙМ" до звірки не надано.
Встановлено відсутність виписок з
книги довіреностей на отримання товару
придбаного у ТОВ «Дніпро-Девелопмент»,
що унеможливлює ідентифікувати
особу,яка фактично отримувала товар .
Також встановлено відсутність
сертифікатів відповідності та/або
походження на вищезазначений у
податкових та видаткових накладних
товар, придбаний у ТОВ «Дніпро-
Девелопмент», що унеможливлює
ідентифікувати товар до виробника.
До перевірки надано договора на
виконання робіт №09092013 від 09.09.2013 між
ТОВ "КОФЕ-ТАЙМ" та ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ».
На виконання вищезазначених договорів
ТОВ «Кофе-Тайм» під час перевірки було
надано акти виконаних робіт, які не
мають юридичної сили первинних
документів, оскільки складені з
порушенням ст. 1, 9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в у Україні». В даних актах
виконаних робіт відсутній зміст і
обсяг господарської діяльності.
Згідно журналу-ордеру по
бухгалтерському рахунку 63
«Розрахунками з постачальниками та
дебіторська/кредиторська
заборгованість за придбані послуги
становить: станом на 01.10.13р. сальдо
кт-тове становить 00,0 грн., станом на
31.12.13р. сальдо кт-тове становить 1 371 638,24
Як зазначив відповідач, до перевірки
надано звіти, проте конкретна
інформація стосовно вказаних в актах
робіт в даних звітах відсутня, не
визначено кількіть та вартісні
показники здійснених маркетингових
досліджень та взагалі не вказано
повний зміст проведених робіт. При
цьому, не вказано, на чому грунтується
вартість отриманих послуг.
Позивач стверджує, що під час
проведення перевірки ТОВ «КОФЕ-ТАЙМ»
до перевірки надано всі належні
документи (договори, додаткові угоди до
договорів, податкові накладні, акти
виконаних робіт/послуг, журнали-ордери
pax.63, платіжні доручення, банківські
виписки) в яких визначено зміст
операції, їх обсяг/перелік виконаних
робіт, вартісні показники, тощо, а тому
позивачем підтверджено проведення
господарських операцій, а первісними
документами передбачена суть, зміст і
обсяги виконаних/наданих послуг.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей
податкового обліку беруться до уваги
насамперед економічні наслідки,
створені господарськими операціями, а
не особливості оформлення відповідних
операцій. При цьому немає значення,
яким цивільно-правовим договором
опосередковано господарську операцію,
а також те, чи визнаний відповідний
договір недійсним у судовому порядку.
Складені первинні документи не
свідчать безпосередньо про реальність
Податкові обов'язки визначаються
виходячи з реального економічного
змісту господарської операції та
спрямування її на досягнення певного
економічного ефекту. Для з'ясування
дійсного економічного змісту
господарської операції варто
аналізувати кінцевий економічний
ефект у вигляді фактичного приросту
(зміни вартості) активів, який настав
або повинен був настати в результаті
здійснення відповідної операції,
незалежно від зафіксованих у
документах намірів її учасників. З цією
метою варто використовувати
документальні та інші дані, що свідчать
про фактичне отримання тих чи інших
активів учасниками операції. Такі дані
мають перевагу перед задекларованим
документально змістом спірної
господарської операції.
Доказами наявності таких обставин
можуть бути документи або показання
свідків, що свідчать про наявність
прямих стосунків між набувачем і
виробником або імпортером активу;
інформація (у тому числі з відкритих
джерел) щодо звичайних умов ділової
поведінки на певному ринку; дані,
отримані від виробника або
перевізника, які засвідчують прямий
шлях руху активів від виробника до
набувача, без фактичної участі
посередників у цьому процесі тощо.
Докази, що можуть використовуватися
при аналізі реальності операції - дані
про існування активу (чи вироблявся,
ким і коли), про його рух на шляху до
платника податків-набувача (як
транспортувався, де зберігався, ким
приймався, у тому числі встановлення
посадових осіб постачальника і
покупця, задіяних у такому процесі), як
використовувався далі (чи
реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування
того факту, чи справді актив отриманий
від указаного в первинних документах
контрагента. Для цього треба
встановлювати, за яких обставин і в
який спосіб були налагоджені
господарські зв'язки між платником
податків та його задекларованим
контрагентом, хто персонально брав у
цьому участь. Доцільно встановити
фактичний альтернативний рух активу у
порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто
встановлювати технічну можливість
виконання господарської операції із
урахуванням фактичних господарських
ресурсів постачальника (наявність
виробничих потужностей, персоналу
тощо) та фактичного змісту операції (чи
необхідні спеціальні навички
персоналу для її вчинення, чи потрібні
для цього власні або залучені засоби,
час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.
З метою з'ясування реальності
оскаржуваної господарської операції
між вказаними в первинних документах
контрагентами, встановлення обставин,
способу та руху активів Ухвалами
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2014
свідків було залучено ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7. Однак в судове засідання дані
особи не з'явилися, жодних пояснень
щодо предмету спору не надали.
Таким чином, під час судового розгляду
справи позивачем не наведено обставин
часу місця способу за яких відбувалось
надання послуг, за участю яких осіб, та
не надано відповідних доказів, тобто
не підтверджено належними та
достатніми доказами факт придбання
послуг, а отже й правомірність
формування податкового кредиту.
Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає
за необхідне відмовити в задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кофе-Тайм"
до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Тайм" до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
Судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
31 жовтня 2014 року.

Суддя О.Б.
Ляшко