Справа № 2а-8785/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/19182/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Карася О.В. (головуючого),
Островича С.Е., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2011 у
справі № 2а-8785/10/2070

за позовом Приватної фірми
"Неофарм"

до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова,

третя особа Державна податкова
адміністрація в Харківській області

про визнання незаконним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Приватна фірма звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції про визнання незаконним та
скасування рішення від 17.06.2010 № ,
яким позивачеві визначено штрафні
(фінансові) санкції у сумі 4 890,05 грн. за
порушення вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг". Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю з боку позивача порушень
вимог названого Закону.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено частково, скасовано
оскаржуване рішення в частині
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 2 541,10 грн., в решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями в
частині скасування штрафних
(фінансових) санкцій, відповідач до
Вищого адміністративного суду України
подав касаційну скаргу, де посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Державна податкова адміністрація в
Харківській області підтримала вимоги
касаційної скарги Державної
податкової інспекції шляхом подання
заяви про приєднання до касаційної
скарги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що фактичною
підставою для нарахування Приватній
фірмі фінансових санкцій слугував
висновок фахівців державного
податкового органу, викладений у акті
перевірки від 14.06.2010 за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), про порушення Приватною
фірмою вимог п. 11, п. 12 та п. 13 ст. 3 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), що
полягало у проведенні розрахункових
операцій через реєстратор
розрахункових операцій (РРО) без
використання режиму попереднього
програмування найменування товару,
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення
розрахунків, сумі коштів, яка зазначена
у поточному звіті РРО у розмірі 452,79
грн., та веденні з порушенням
встановленого порядку обліку товарних
запасів за місцем реалізації на суму 1
270,55 грн., що полягало у відсутності будь
- яких бухгалтерських документів, що
підтверджують вибуття придбаного та
оприбуткованого товару (його продаж), а
також його відсутність за місцем
реалізації, що в сукупності свідчить
про ведення Приватною фірмою
встановленого порядку обліку товарних
запасів за місцем реалізації з
порушенням.

На підставі вказаного акту перевірки
та п. 6 ст. 17, ст. 21 та ст. 22 Закону № 265/95-ВР
відповідачем прийнято оспорюване
позивачем рішення від 17.06.2010 № .

Рішення судів в частині задоволення
позовних вимог та скасування
фінансових санкцій в розмірі 2 541,10 грн.
обґрунтовано висновком про
недоведеність податковим органом
факту порушення Приватною фірмою
порядку обліку товарів за місцем їх
реалізації, оскільки сам факт нестачі
товару, оприбуткування якого здійснено
господарюючим суб'єктом у
встановленому законодавством порядку,
не доводить факт порушення таким
суб'єктом порядку обліку товарів за
місцем їх реалізації, а державним
податковим органом відповідно до
вимогам ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
протилежного не доведено.

Так, відповідно до п. 12 ст. 3, ст. 21 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
формі при продажу товарів у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, зобов'язані: вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг);
до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 6.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи та
облікові регістри, що пройшли обробку,
бухгалтерські звіти і баланси до
передачі їх в архів підприємства,
установи повинні зберігатися в
бухгалтерії у спеціальних приміщеннях
або зачинених шафах під
відповідальністю осіб, уповноважених
головним бухгалтером. Бланки суворої
звітності мають зберігатися у сейфах,
металевих шафах або спеціальних
приміщеннях, що забезпечують їх
схоронність.

Отже, з аналізу вищезазначеного
вбачається, що положення Закону 265/95-ВР
чітко не визначають самого порядку
ведення обліку товарних запасів на
складах та/або за місцем їх реалізації,
лише вказує на обов'язок суб'єктів
підприємницької діяльності на ведення
такого обліку.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні, податкові накладні
та товарно-транспортні накладні.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій позивачем здійснювався
облік товарів, які реалізовуються в
аптеці, шляхом оформлення внутрішніх
видаткових накладних, на підставі яких
товар передається зі складу
підприємства до аптеки та видаткових
накладних від постачальників, на
підставі яких товар приймається
Приватною фірмою.

Позивачем до матеріалів справи було
надано підтверджуючі облік товарів
первинні документи (видаткові накладні
по рахунку 28.1 "Товари", накладні від
постачальників на придбання товарів,
найменування яких внесені до відомості
про результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків запасів
(товарно-матеріальних цінностей)
станом на 10.06.2010).

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи та обставин, встановлених
судами, у позивача наявні
підтверджуючі облік товарів документи,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи, тобто, позивачем було дотримано
вимоги закону щодо обов'язку вести
облік товарних запасів, а факт
встановлення нестачі товару,
оприбуткування якого здійснено
господарюючим суб'єктом у
встановленому законом порядку, не
доводить факту порушення таким
суб'єктом порядку обліку товарів за
місцем їх реалізації.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
відсутність у податкового органу
правових підстав для притягнення
позивача до відповідальності,
встановленої ст. 21 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", за незабезпечення
встановленого порядку обліку товарно -
матеріальних запасів за місцем
реалізації та зберігання.

Отже, в межах касаційної скарги
порушень судами попередніх інстанції
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено, правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2011 у
справі № 2а-8785/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
С.Е. Острович

А.О. Рибченко