Справа № 2а/0270/3134/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/1672/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Костенка М.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Вінницької області

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року

у справі № 2а/0270/3134/11

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Вінницької області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернувся до суду з позовом до
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Вінницької області (далі -
Могилів-Подільська ОДПІ Вінницької
області; відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 24 травня 2011 року та № /0
від 24 травня 2011 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач оскаржив
його в апеляційному порядку.

Постановою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 липня 2011 року апеляційну
скаргу ФОП ОСОБА_3 задоволено частково.
Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2011
року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від
24 травня 2011 року. В решті позовних
вимог відмовлено. Присуджено з
Державного бюджету України на користь
ФОП ОСОБА_3 2,55 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням у справі, відповідач
оскаржив його в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, ставиться питання
про скасування постанови Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року та залишення
без змін постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
29 серпня 2011 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2008 року по 28 квітня 2011
року, за результатами якого складено
акт № 375/17- від 17
травня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом, зокрема,
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 24
травня 2011 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 81 384,80 грн.
(65 107,84 грн. - основний платіж, 16 276,96 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою, серед іншого, встановлено
порушення ФОП ОСОБА_3
підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пункту
9.4 статті 9 Закону України від 03 квітня
1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 168/97-ВР), статті 187 Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
з огляду на отримання виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг) в
розмірі 682 155,36 грн. без надсилання при
цьому на адресу відповідача заяви про
реєстрацію платником податку на додану
вартість.

Визнаючи протиправним та
скасовуючи вказаний акт
індивідуальної дії, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з якими погоджується суд касаційної
інстанції.

Відповідно до статті 6 Указу Президента
України від 03 липня 1998 року
№ 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Указ №
727/98) суб'єкт малого
підприємництва-фізична особа, який
сплачує єдиний податок, не є платником
податку на додану вартість.

З моменту ж перевищення граничного
розміру виручки, визначеного статтею 1
Указу № 727/98, на платника можуть
поширюватись положення Закону №
168/97-ВР.

Так, підпунктом «б» пункту 2.1
статті 2 Закону № 168/97-ВР передбачено, що
платником податку на додану вартість є
будь-яка особа, яка, зокрема, підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
цього податку.

Відповідно до підпункту 2.3.1
пункту 2.3 статті 2 Закону № 168/97-ВР особа
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку у разі, коли загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), у тому числі
з використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

Системний аналіз вказаних
законодавчих норм дає підстави для
висновку про те, що у разі, коли з
моменту порушення особою (платником
єдиного податку) умов застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності, передбачених
статтею 1 Указу № 727/98, нею допущено
перевищення суми, визначеної
підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону
№ 168/97-ВР, у такої особи виникає
обов'язок зареєструватись платником
податку на додану вартість та сплатити
податок, починаючи з операції, за якою
відбулось перевищення загальної суми
від здійснення операцій з поставки
товарів (послуг).

В розглядуваному випадку судом
апеляційної інстанції встановлено, що
в охоплений перевіркою період позивач
перебував на спрощеній системі
оподаткування, а після виникнення
обов'язку переходу на загальну систему
оподаткування в другому кварталі 2010
року ним не перевищено сукупно
300 000,00 грн. від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг), а
відтак у позивача був відсутній
обов'язок зареєструватись платником
податку на додану вартість відповідно
до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2
Закону № 168/97-ВР.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
постанови Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року безвідносно до мотивів, на яких
ґрунтується висновок суду апеляційної
інстанції.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Вінницької області відхилити, а
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Костенко М.І.