Справа № 803/2152/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Справа № 803/2152/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В. В.,

при секретарі судового засідання
Гуцалюк І. О.,

за участю представника позивача Ємчика
Р. І.,

представника відповідача Приходько Н.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дукат" до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дукат" (далі - ТзОВ
"Дукат") звернулося з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області (далі - Луцька ОДПІ)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 05 серпня 2014
року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 21
липня по 25 липня 2014 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача, за результатами
якої складено акт від 01 серпня 2014 року
№3429/15.1/21579984, в якому зафіксовано
порушення позивачем абзацу "а" пункту
200.4 статті 200 Податкового Кодексу
України. На підставі акта перевірки
Луцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення від 05 серпня 2014
року №, яким товариству зменшено
суму бюджетного відшкодування в
розмірі 108 333 грн. 00 коп. та накладено
штраф в сумі 27 083 грн. 25 коп.

Позивач з вищевказаним податковим
повідомленням-рішенням не
погоджується оскільки вважає, що воно
прийняте з порушенням норм податкового
законодавства та не ґрунтується на
фактичних обставинах справи. Зазначає,
що одним з контрагентів позивача було
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІМАС-2005" (далі - ТзОВ
"ІМАС-2005"), по якому Лівобережною
міжрайонною державною податковою
інспекцією міста Дніпропетровська
(далі - Лівобережна МДПІ м.
Дніпропетровська) в ході перевірок
встановлено відсутність факту
реального вчинення господарських
операцій, відсутність необхідних умов
для введення господарської діяльності
за серпень - грудень 2011 року, січень,
березень - вересень 2012 року, січень 2014
року та вбачаються бюджетні втрати в
частині не надходження податку на
додану вартість.

Вважає, що доказом правомірності
формування податкового кредиту є
здійснення позивачем фактичної оплати
за надані товари (послуги) ТзОВ "ІМАС-2005"
на підставі виставлених останнім
рахунків та наданих податкових
накладних. Факт здійснення оплати та
наявності у ТзОВ "ІМАС-2005" відповідних,
належно оформлених податкових
накладних у акті перевірки не
заперечується. Таким чином, позивачем
дотримано встановленого порядку
формування податкового кредиту за
господарськими операціями та виконано
своє зобов'язання по сплаті податку на
додану вартість особі, яка надавала
товари (послуги). ТзОВ "Дукат" після
отримання від ТзОВ "ІМАС-2005" належним
чином оформлених податкових накладних
відобразило у податковому обліку
податковий кредит в сумі ПДВ,
сплаченому останнім у складі ціни
придбання товарів (послуг) відповідно
до вимог Закону. Крім того, чинне
законодавство не передбачає обов'язку
платника податку здійснювати
перевірку правильності ведення
постачальником податкового та
бухгалтерського обліку. Тобто, право
конкретного платника податків на
бюджетне відшкодування або на
податковий кредит з податку на додану
вартість не повинно залежати від
третьої особи. Позивач просить суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 05
серпня 2014 року №.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, просив суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовних вимог не визнала
повністю, в усних поясненнях та наданих
суду письмових запереченнях
посилається на те, що перевіркою
встановлено, що позивачем завищено
суму бюджетного відшкодування ПДВ за
березень 2014 року в розмірі 108 333 грн. 00
коп. Лівобережною МДПІ м.
Дніпропетровська в ході перевірки
контрагента позивача, а саме: ТзОВ
"ІМАС-2005", встановлено неможливість
реального здійснення останнім
операцій по ланцюгу з постачальниками
і покупцями, відсутність факту
реального здійснення господарської
діяльності даним товариством. Також
перевіркою встановлено відсутність
фактичного постачання ТзОВ "ІМАС-2005"
товарів (робіт, послуг) контрагентам, з
якими у січні 2014 року здійснювались
господарські відносини, а тому
вбачаються бюджетні втрати в частині
ненадходження податку на додану
вартість. Просить суд відмовити
позивачу в задоволенні його позовних
вимог.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні у матеріалах справи письмові
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ "Дукат"
подано до Луцької ОДПІ податкову
декларацію з податку на додану
вартість за березень 2014 року, в якій
відображено суму податку, що підлягає
до бюджетного відшкодування, в розмірі
291 668 грн. 00 коп.

З 21 липня по 25 липня 2014 року Луцькою
ОДПІ проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на рахунок платника
у банку за березень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт
від 01 серпня 2014 року №3429/15.1/21579984, в
якому зафіксовано порушення позивачем
абзацу "а" пункту 200.4 статті 200
Податкового Кодексу України, в
результаті чого було завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за березень 2014 року в
розмірі 108 333 грн. 00 коп. Такого висновку
Луцька ОДПІ дійшла, враховуючи акти
Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська
від 15 листопада 2013 року №13555/7/227 та від 06
червня 2014 року №342/22-04/33855779 щодо
перевірки контрагента позивача - ТзОВ
"ІМАС-2005". Відповідно до вищезгаданих
актів встановлено неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ
"ІМАС-2005" щодо підтвердження
господарських відносин за серпень,
жовтень, листопад, грудень 2011 року та
січень, березень - вересень, листопад 2012
року, січень 2014 року, а також
неможливість реального здійснення
ТзОВ "ІМАС-2005" операцій по ланцюгу з
постачальниками і покупцями,
відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності
даним товариством.

На підставі акта перевірки від 01 серпня
2014 року №3429/15.1/21579984 Луцькою ОДПІ
винесено податкове
повідомлення-рішення від 05 серпня 2014
року №, яким товариству зменшено
суму бюджетного відшкодування в
розмірі 108 333 грн. 00 коп. та накладено
штраф в сумі 27 083 грн. 25 коп.

Позивач оскаржував дане податкове
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку, проте
рішеннями Головного управління
Міндоходів у Волинській області від 29
серпня 2014 року №5304/10/03-20-10-03-06 та
Державної фіскальної служби України
від 29 вересня 2014 року №4182/6/99-99-10-01-15
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скарги - без
задоволення.

Надаючи правову оцінку податковому
повідомленню-рішенню Луцької ОДПІ від
05 серпня 2014 року №, суд виходить з
наступного.

На підтвердження правомірності
заявленого бюджетного відшкодування
ТзОВ "Дукат" надано копії податкових
декларацій з податку на додану
вартість за лютий, березень 2014 року,
договір підряду від 20 травня 2013 року
№2005 КГ-46, податкові накладні та
платіжні доручення.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1
статті 18 Податкового кодексу України
(далі - ПК України) бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

На підставі пункту 200.7 статті 200 ПК
України платник податку, який має право
на отримання бюджетного відшкодування
та прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Згідно із пунктами 200.10, 200.11 статті 200 ПК
України протягом 30 календарних днів, що
настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав, які
свідчать, що розрахунок суми
бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

За правилами пункту 200.14 статті 200 ПК
України якщо за результатами
камеральної або документальної
позапланової виїзної перевірки орган
державної податкової служби виявляє
невідповідність суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної органом
державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах;

б) у разі перевищення заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування над сумою, визначеною
органом державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого перевищення та підстави
для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами
проведення перевірок факту, за яким
платник податку не має права на
отримання бюджетного відшкодування,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
підстави відмови в наданні бюджетного
відшкодування.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Нормою пункту 198.2 статті 198 вказаного
Кодексу визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України
зазначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі, якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України
передбачено, що якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації па їх проведення. Такі
первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Із системного аналізу зазначених
правових норм вбачається, що платник
податків має право на бюджетне
відшкодування тієї суми податку на
додану вартість, яку він фактично
сплатив у попередніх податкових
періодах, за наявності у нього
від'ємного значення різниці між
податковим зобов'язанням та податковим
кредитом у поточному та попередньому
податковому періоді.

Судом встановлено, що в податковій
декларації з податку на додану
вартість за березень 2014 року та в
розрахунку суми бюджетного
відшкодування задекларовано до
бюджетного відшкодування на рахунок
платника у банку 291 668 грн. 00 коп. податку
на додану вартість по сформованому у
лютому 2014 року податковому кредиту,
зокрема: 108 333 грн.00 коп. - по операціях з
отримання від ТзОВ "ІМАС-2005" послуг по
ремонтно-оздоблювальних роботах з
ребрендингу АЗС за адресою: м.
Кіровоград, вул. Габдрахманова, 46, по
податкових накладних ТзОВ "ІМАС-2005" за
попередні звітні (податкові) періоди, а
саме: липень, серпень 2013 року; 183 335 грн. 00
коп. - по операціях з отримання від ТзОВ
"Енергопростір" послуг по
ремонтно-оздоблювальних роботах з
ребрендингу АЗС за адресою: м.
Маріуполь, вул. Купріна, по податкових
накладних ТзОВ "Енергопростір" за
попередні звітні (податкові) періоди, а
саме:серпень, вересень 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТзОВ "Дукат" (Замовник) та ТзОВ "ІМАС-2005"
(Підрядник) 20 травня 2013 року укладено
Договір підряду №2005КГ-46, відповідно до
якого Підрядник зобов'язується за
завданням Замовника на свій ризик з
залученням власних матеріалів та з
матеріалів, наданих Замовником,
виконати комплекс
ремонтно-оздоблювальних робіт з
ребрендингу АЗС, розташованої за
адресою: м. Кіровоград, вул.
Габдрахманова, 46, здати виконані об'єми
робіт Замовнику, а Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
вартість виконання повного комплексу
робіт.

На виконання даного Договору позивачем
здійснено оплату наданих послуг в
розмірі 650 000 грн. 00 коп., в тому числі
податок на додану вартість - 108 333 грн. 33
коп., що підтверджується податковими
накладними від 03 липня 2013 року №2 на
суму 150000 грн. 00 коп., в тому числі
податок на додану вартість - 30 000 грн. 00
коп., від 02 серпня 2013 року №2 на суму 83 333
грн. 33 коп., в тому числі податок на
додану вартість - 16 666 грн. 67 коп., від 06
серпня 2013 року №3 на суму 166 666 грн. 67
коп., в тому числі податок на додану
вартість - 33 333 грн. 33 коп., від 20 серпня
2013 року №8 на суму 83 333 грн. 33 коп., в тому
числі податок на додану вартість - 16 666
грн. 67 коп., від 21 серпня 2013 року №9 на
суму 58 333 грн. 33 коп., в тому числі
податок на додану вартість - 11 666 грн. 67
коп., а також платіжними дорученнями
від 03 липня 2013 року №285 на суму 180 000 грн.
00 коп., від 02 серпня 2013 року №326 на суму
100 000 грн. 00 коп., від 06 серпня 2013 року №332
на суму 20 000 грн. 00 коп., від 06 серпня 2013
року №333 на суму 80 000 грн. 00 коп., від 06
серпня 2013 року №334 на суму 100 000 грн. 00
коп., від 20 серпня 2013 року №360 на суму 100
000 грн. 00 коп., від 21 серпня 2013 року №370 на
суму 70 000 грн. 00 коп.

З акта перевірки вбачається, що Луцькою
ОДПІ в ході перевірки позивача
отримано акти Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська від 15 листопада 2013
року №13555/7/227 та від 06 червня 2014 року
№342/22-04/33855779 щодо перевірки контрагента
позивача - ТзОВ "ІМАС-2005". Відповідно до
вищезгаданих актів встановлено
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ "ІМАС-2005" щодо
підтвердження господарських відносин
за серпень, жовтень, листопад, грудень
2011 року та січень, березень - вересень,
листопад 2012 року, січень 2014 року, а
також неможливість реального
здійснення ТзОВ "ІМАС-2005" операцій по
ланцюгу з постачальниками і покупцями,
відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності
даним товариством. Враховуючи вказану
інформацію, Луцька ОДПІ дійшла
висновку про порушення позивачем
абзацу "а" пункту 200.4 статті 200
Податкового Кодексу України, в
результаті чого було завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за березень 2014 року в
розмірі 108333 грн. 00 коп.

Суд погоджується з твердженням
позивача про те, що чинне законодавство
не передбачає обов'язку платника
податку здійснювати перевірку
правильності ведення постачальником
податкового та бухгалтерського обліку.
Право конкретного платника податків на
бюджетне відшкодування або на
податковий кредит з податку на додану
вартість не повинно залежати від дій
контрагента чи третьої особи.

Відповідно до практики Європейського
суду з прав людини, а саме у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03)
у своєму рішенні від 22.01.2009 року Суд
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності).

Крім того, у п.38 Рішення "Інтерсплав
проти України", (заява №803/02 від 09.01.2007
року) Суд зазначив: На думку Суду, коли
державні органи володіють будь-якою
інформацією про зловживання у системі
відшкодування ПДВ, що здійснюються
конкретною компанією, еони можуть
вжити відповідних заходів з метою
запобігання або усунення таких
зловживань. Суд, однак, не може прийняти
зауваження Уряду щодо загальної
практики з відшкодування ПДВ за
відсутності будь-яких ознак, які б
вказували на те, що заявник був
безпосередньо залучений до таких
зловживань".

Разом з тим, пункт 200.5 статті 200
Податкового кодексу встановлює лише
два випадки коли особи не мають права
на отримання бюджетного відшкодування:
які були зареєстровані як платники
цього податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування та які мали обсяги
оподатковуваних операцій за останні 12
календарних місяців менші, ніж
заявлена сума бюджетного
відшкодування.

Доводи представника відповідача про
те, що можливість отримання бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість ставиться у залежність від
дій контрагента чи третіх осіб судом до
уваги не приймаються.

Отже, позивачем у відповідності до
вимог пункту 200.4 та пункту 200.7 статті 200
Податкового кодексу України
правомірно заявлено до відшкодування
суму податку на додану вартість в
розмірі 108 333 грн. 00 коп. в декларації з
податку на додану вартість за березень
2014 року, яка повністю сплачена у
попередніх податкових періодах, що
підтверджується відповідними
платіжними документами та первинними
документами податкового і
бухгалтерського обліку, оформленими
відповідно до вимог діючого
законодавства.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Відповідно до частини
другої статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи
відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду належних і
допустимих доказів на підтвердження
правомірності свого рішення про
зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість та застосування до позивача
штрафних санкцій, а викладені в акті
перевірки висновки податкового органу
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства не знайшли
свого підтвердження.

Таким чином, оскільки позивачем
доведено правомірність нарахування
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на суму 108 333 грн. 00 коп.,
тому суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
до задоволення шляхом прийняття
постанови про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області від 05
серпня 2014 року №.

Частиною першою статті 94 КАС України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, з Державного
бюджету України підлягає до стягнення
на користь позивача 270 грн. 83 коп.
судового збору, сплаченого при поданні
адміністративного позову згідно з
платіжним дорученням від 17 жовтня 2014
року № 343.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Податкового кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 05 серпня 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дукат" 270 грн. 83 коп.
(двісті сімдесят гривень вісімдесят
три копійки) витрат зі сплати судового
збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 18
листопада 2014 року. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя
В.В.Дмитрук