Справа № 2а/260/196/13
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/17727/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Винокурова К.С.,

Олексієнка М.М.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у місті Донецьку ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецьку
ради на постанову Ленінського
районного суду міста Донецька від 19
грудня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суд
від 19 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 пред'явила у
суді позов до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецьку
ради (далі - УПСЗН) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що,
як мати малолітньої дитини - доньки
ОСОБА_3, яка народилася 19 серпня 2009 року,
має право на отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, не меншому
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років, встановленому статтею 15
Закону України від 21 листопада 1992 року
№ 2811-ХII "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон
№ 2811-ХII). Однак, відповідач
призначив та виплачує їй таку допомогу
в значно меншому розмірі, а саме: 130
гривень на місяць.

Посилаючись на наведені обставини,
ОСОБА_4 просила визнати протиправними
дії УПСЗН, зобов'язати призначити їй
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з
жовтня 2009 року до досягнення дитиною
трирічного віку, відповідно до статті 15
Закону № 2811-ХII, у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
та виплатити недоотриману її частину.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Донецька від 19 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_4 за період з
жовтня 2009 року по 14 травня
2011 року залишено без розгляду.

Постановою Ленінського районного суду
міста Донецька від 19 грудня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суд
від 19 березня 2014 року, позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано
протиправними дії УПСЗН та зобов'язано
здійснити перерахунок розміру
виплаченої ОСОБА_4 допомоги по догляду
за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до
статті 15 Закону № 2811-XII (у редакції
Закону України від 28 грудня 2007 року
№ 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон № 107-VI)) з 14 травня 2011
року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей віком до 6 років.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПСЗН, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, ставить
питання про скасування прийнятих у
справі рішень та ухвалення нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися в процесі її розгляду,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Зі змісту касаційної скарги слідує, що
УПСЗН фактично не погоджується з
рішеннями судів попередніх інстанцій,
якими його зобов'язано виплатити
ОСОБА_4 з 14 травня 2011 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 року допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років.

Оскільки судові рішення оскаржуються
УПСЗН в частині задоволених позовних
вимог, а в іншій частині судові рішення
сторонами не оскаржуються, то колегія
суддів перевіряє їх законність та
обґрунтованість лише в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що при нарахуванні і виплаті
допомоги ОСОБА_4 слід керуватися
статтею 15 Закону № 2811-XII (у редакції, що
діяла станом на 9 липня 2007 року), яка
передбачала виплату особам, які не
застраховані у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, допомоги в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, оскільки він ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статі 46 Конституції
України громадянам гарантовано право
на соціальний захист, що включає,
зокрема, право на забезпечення їх у
разі повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій.
Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 у зв'язку
з народженням 19 серпня 2009 року доньки
ОСОБА_3 і здійсненням догляду за нею,
перебуває на обліку в УПСЗН та отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до статті 14 Закону № 2811-ХІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення нею
вказаного віку включно.

Розмір такої допомоги визначений
частиною першою статті 15 цього Закону і
становить прожитковий мінімум для
дітей віком до 6 років.

Абзацом 3 частини другої статті 56
Закону України від 19 грудня
2006 року № 489-V "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" (набрав чинності з 1
січня 2007 року; далі - Закон № 489-V) було
встановлено, що у 2007 році допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку для соціально
незастрахованих осіб призначається у
розмірі, що дорівнює різниці між 50%
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї з розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень, а пунктом 14 статті 71 цього ж
Закону дію, зокрема, частини першої
статті 15 закону № 2811-ХІІ на 2007 рік
зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
зокрема, положення абзацу 3 частини
другої статті 56 та пункту 14 статті 71
Закону України № 489-V, тобто з 9 липня 2007
року відновили свою дію положення
частини першої статті 15 Закону № 2811-ХІІ
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років. Отже, стаття 15 Закону
№ 2811-ХІІ у редакції Закону № 489-V діяла
лише у період з 1 січня по 9 липня 2007
року.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
409-VІ "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (набрав
чинності з 1 січня 2008 року; далі - Закон
№ 409-VІ) внесено зміни до частини першої
статті 15 Закону № 2811-ХІІ, відповідно до
яких допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн.

Вказані зміни неконституційними не
визнавалися. Однак, в силу положень
статей 2,3 Бюджетного кодексу України,
згідно з якими Закон про Державний
бюджет України діє з 1 січня по 31 грудня
відповідного року, зміни, внесені
Законом № 409-VІ до частини першої
статті 15 Закону № 2811-ХІІ були чинними
лише протягом бюджетного 2008 року і
втратили свою чинність із його
завершенням, 31 грудня 2008 року.

Оскільки у спірний період, яким є 2011-2012
роки, законами про Державний бюджет
України за відповідні роки зміни до
Закону № 2811-ХІІ не вносилися, Кабінету
Міністрів України повноваження щодо
визначення розміру допомоги по догляду
за дитиною не надавалися, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що відповідач
при виплаті позивачу допомоги по
догляду за дитиною у 2011-2012 роках
повинен керуватися положеннями статті
15 Закону № 2811-ХІІ у редакції, чинній
станом на 9 липня 2007 року, та
виплачувати зазначену допомогу у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років.

З огляду на це, та, виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними нормативними актами, не
заслуговують на увагу доводи
касаційної скарги УПСЗН щодо
необхідності застосування до спірних
правовідносин положень пункту 22
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року за №
1751, згідно з яким допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року -
50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
як 130 гривень.

За обставин, коли суди всебічно і повно
встановили всі фактичні обставини
справи на підставі об'єктивної оцінки
наявних в ній доказів, з'ясували дійсні
права і обов'язки сторін та правильно
застосували норми матеріального права,
що регулюють спірні відносини, а доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, ухвалені ними рішення
слід залишити в силі, а касаційну
скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та, керуючись
статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецьку
ради залишити без задоволення, а
постанову Ленінського районного суду
міста Донецька від 19 грудня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суд від 19 березня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко