Справа № 379/2105/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
379/2105/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Бабоїд О.М.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Костюк Л.О., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Таращанському районі Київської
області на постанову Таращанського
районного суду Київської області від 19
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Таращанському районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Таращанського районного
суду Київської області від 19 вересня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволені
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, позивач
перебуває на обліку в УПФ України в
Таращанському районі Київської
області та отримує пенсію відповідно
до Закону України «Про державну
службу».

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача із заявою щодо проведення
перерахунку пенсії з урахуванням у
складі заробітної плати сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, премію та індексацію. Проте,
пенсійний орган своїм листом від 10.09.2014
№6854/03 відмовив у задоволені такого
прохання.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернулась до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
дійшов висновку, що відповідач,
відмовивши у здійсненні такого
перерахунку, діяв протиправно та
всупереч вимогам діючого
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступні обставини.

Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 вказаного Закону, визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державного службовця складається із
посадового окладу, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80% від сум їх
заробітної плати на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (ч. 2 ст. 37
цього Закону).

Частиною першою ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Слід відмітити і те, що рішення суду
першої інстанції відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у справах цієї категорії,
зокрема у постановах Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року та від 28
травня 2013 року, а також судових
рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 23 січня 2014 року (справа
№ К/9991/29282/12) від 13 лютого 2014 року (справа
№ К/800/24905/13; К/80022561/13) та від 03 квітня 2014
року (справа № К/800/55540/13).

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Таращанському районі Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Таращанського районного
суду Київської області від 19 вересня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Троян

Судді
Л.О. Костюк,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.