Справа № 808/6364/14; ДО/808/240/14
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № ДО/808/240/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року

Справа № 808/6364/14

Провадження № ДО/808/240/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтехторг» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтехторг» (далі – позивач, ТОВ «Кийтехторг») до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі – відповідач, ДПІ у Печерському районі), в якому позивач просить суд:

зобов’язати ДПІ у Печерському районі відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності ТОВ «Кийтехторг» за періоди з 01.10.2013 по 31.10.2013 та з 01.09.2013 по 30.04.2014, зазначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість, що були відкориговані на підставі актів №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 та №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014.

В обгрунтування позову вказано, що фактично перевірка не проводилась, жодних первинних документів відповідачем не досліджувалось, відповідач керувався лише даними АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту на рівні ДПА України». Також у позові вказано, що дії відповідача по коригуванню показників податкової звітності у інформаційній базі даних АІС «Податковий блок» є протиправними.

Представник позивача у судове засідання не прибув, 17.11.2014 надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі та письмові заперечення. Зокрема зазначає, що внесення або зміні інформації у базах інформаційних систем, зокрема, АІС «Податковий блок» не зумовлюють для платника податків будь-яких юридичних наслідків. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із ч.1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив наступне.

Також, 23.07.2014 відповідачем проведено зустрічну звірку позивача, за результатами якої складений акт №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Кийтехторг» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за податкові періоди з 01.09.2013 по 30.04.2014». У розділі 4 акту «Висновок» зазначено, що перевіркою встановлено порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкових зобов’язань з ПДВ за період вересень 2013 – квітень 2014 на суму 7374679 грн. та завищення податкового кредиту за період вересень 2013 – квітень 2014 на суму 7300746 грн.; за результатами звірки ТОВ «Кийтехторг» не підтверджено задекларовані податкові зобов’язання з ПДВ за період вересень 2013 – квітень 2014, а також не підтверджений податковий кредит з ПДВ за період вересень 2013 – квітень 2014, перевіркою встановлено, що правочини, укладені із контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків.

Результати актів №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 та №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014 внесені в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» та відповідачем проведено коригування податкової звітності ТОВ «Кийтехторг» на підставі указаних актів.

Вважаючи дії ДПІ у Печерському районі щодо коригування показників податкової звітності протиправними, а також з огляду на необхідність зобов’язати відповідача відновити відкориговані показники податкової звітності, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що відповідачем, під час складання актів №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 та №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014 використано лише дані інформаційних систем державної податкової служби, дані податкової звітності позивача. Суд звертає увагу, що використана відповідачем при перевірці інформація без дослідження у ТОВ «Кийтехторг» відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не може свідчити про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та невідповідність правочинів вимогам законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

У позові позивач посилається на протиправність дій позивача щодо складання актів зустрічної звірки та висновків до них. Проте, у позовних вимогах позивачем не ставиться питання про протиправність таких дій відповідача, тому у суду відсутні підстави надавати оцінку правомірності чи протиправності діям податкового органу щодо проведення перевірки/зустрічної звірки та складання відповідного акту.

Також, судом встановлено, що за наслідками проведених зустрічних звірок та складених актів №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 та №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014, ДПІ у Печерському районі відкориговані показники податкової звітності ТОВ «Кийтехторг», що підтверджується наданими роздруківками АІС «Податковий блок» .

Суд вважає таки дії податкового органу протиправними з огляду на наступне.

У податковому праві превалює критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України (далі – ПК України).

Наведене виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників), до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 ПК України та його узгодження.

Відповідно до ст.74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

У пп.14.1.171 п.14.1 ст.14 ПК України вказано, що податкова інформація – у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію», а саме, податкова інформація – це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому ПК України. Правовий режим податкової інформації визначається ПК України та іншими законами.

Конституційний Суд України визначив поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 справа №1-10/2004).

Таким чином, у позивача є охоронюваний законом інтерес, який полягає у достовірності податкової інформації, відносно нього, яка міститься в інформаційних системах органу доходів і зборів, згідно раніше поданих позивачем податкових декларацій.

Податковим обов'язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст.36 ПК України).

Відповідно до п.37.1 ст.37 ПК України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Як зазначено у п.37.2 ст.37 ПК України, податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов’язує сплату ним податку.

Суд дійшов висновку, що передбачений у ст.ст.36, 37 ПК України податковий обов'язок в грошовому еквіваленті підлягає відображенню платником податків у складеній за правилами ст.46 ПК України і поданій до контролюючого органу у порядку ст.49 ПК України податковій декларації або у прийнятому контролюючим органом за правилами ст.ст.54, 58 ПК України податковому повідомленні-рішенні.

При цьому, відповідно до ст.54 Податкового кодексу України підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення є факт як заниження, так і завищення платником податків грошових зобов'язань з податку (збору).

Будь-яких інших документальних підстав для виникнення чи зміни податкового обов’язку ПК України не містить.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем складені акті про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Кийтехторг», у яких зафіксовані порушення позивачем податкового законодавства, проте відповідного податкового повідомлення-рішення не винесено.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пункту 58.1 статті 58 ПК України, У разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Отже, у випадку виявлення факту заниження платником податків податкового зобов'язання, рівно як і у випадку виявлення факту завищення платником податків податкового зобов'язання, в тому числі і внаслідок декларування неіснуючого об'єкта оподаткування, податковий орган зобов'язаний прийняти відповідне податкове повідомлення-рішення. Іншого порядку дій податкового органу, як суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, законодавство не передбачає.

Між тим, судом встановлено, що за результатами виявлених відповідачем порушень ТОВ «Кийтехторг» приписів ПК України та за наслідками актів №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 та №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014 відповідачем податкового повідомлення-рішення не приймалось.

Крім того, у п. 2.1 розділу «2. Загальні положення» акта №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки, вказано, що «Перевірка проводилась 25.12.2013». Таким чином, незрозуміло що саме проведено ДПІ у Печерському районі, чи то перевірку, чи то зустрічну звірку.

Згідно з статті 20 ПК України, податковий орган здійснює контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою податків та зборів обов'язкових платежів, а також контроль за поданням платниками податків податкових декларацій розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, перевірки їх достовірності є одними з основних функцій державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій.

Порядок та механізм такого контролю визначається нормативними документами Державної податкової адміністрації України, Міністерством доходів і зборів України.

Наказом Міністерства доходів і зборів «Про затвердження методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця» №165 від 14.06.2013 року, наказом ДПС України від 15.05.12 №420, яким затверджено Методичні рекомендації щодо комплексного відпрацювання сум ПДВ, які формують податковий кредит за податковими накладними, не зареєстрованими в ЄРПН та Інструкцію користувача АС «Система співставлення реєстру податкових накладних та Єдиного реєстру податкових накладних (податковий кредит)".

Зазначеними наказами створені такі програмні продукти, а саме: система формування та подання до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкової звітності в електронному вигляді щодо ведення обліку розшифрування податкового кредиту та податкових зобов'язань у розрізі контрагентів; система приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності щодо проведення автоматизованого контролю податкової декларації з податку на додану вартість на районному рівні; система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Таким чином, АІС Податковий блок «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» є одним з програмних продуктів центральної бази даних податкової звітності, що введена в дію з метою проведення перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість, в якій по податковим періодам відображаються показники податкового кредиту та податкових зобов'язань платників податків у розрізі контрагентів на підставі поданої податкової звітності з ПДВ.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пункту 49.8 статті 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Наказом ДПС України від 14.06.2012 №516 затверджені «Методичні рекомендації щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України», пунктом 4.4 яких передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком ОДПС. Відмова посадової особи ОДПС прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 ПК України, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється. За відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою.

Отже, обов'язок платника податків подати декларацію з податку на додану вартість узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності.

Таким чином, показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», формуються на підставі показників, поданих таким платником податків, податкових декларацій з ПДВ, і повинні їй відповідати.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що самостійна зміна відповідачем в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показників податкової звітності та податкового зобов’язання позивача на підставі актів №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 та №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014, без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), порушує права та інтереси позивача.

Виходячи із специфіки податку на додану вартість, який сплачується у складі ціни товарів (робіт, послуг), одна операція з продажу товару викликає відповідні податкові наслідки у обох сторін цієї операції, які є платниками податку на додану вартість, - у продавця - податкові зобов'язання, а у покупця - податковий кредит на аналогічну суму.

За таких обставин, невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з податку на додану вартість, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача.

Суд зазначає, що процес співставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

При цьому, зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Таким чином, ураховуючи вище викладене, за змістом норм Податкового кодексу України, у будь-яких інформаційних базах контролюючих органів підлягають відображенню, насамперед, числові показники розміру грошових зобов'язань з податку (збору), що містяться у складених платниками податків документах обов'язкової податкової звітності, поданих платниками податків до територіальних органів доходів і зборів та прийнятих останніми. Ці показники підлягають незмінному збереженню до моменту набрання за правилами ст.56 ПК України, юридичної дії податковими повідомленнями-рішеннями, котрі прийняті контролюючими органами відповідно до ст.ст.54, 58 Податкового кодексу України.

Отже, враховуючи те, що за наслідками проведених перевірок / зустрічних звірок податкові повідомлення-рішення відповідачем не приймались, а відповідно податкові зобов'язання не узгоджувались, то відповідачем безпідставно внесено зміни до АІС у вигляді коригування показників податкової звітності ТОВ «Кийтехторг».

З огляду на зазначене, суд вважає дії відповідача щодо коригування в АІС відомостей про податкові зобов'язання позивача – неправомірними та такими, що створюють негативні наслідки, усунути які можливо лише зобов'язанням відповідача вчинити дії щодо поновлення у зазначеній системі показників, задекларованих позивачем за відповідні періоди.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов’язок доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити.

3. Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистема автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності ТОВ «Кийтехторг» за періоди з 01.10.2013 по 31.10.2013 та з 01.09.2013 по 30.04.2014, зазначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість, що були відкориговані на підставі актів №3084/26-55-22-01/38864746 від 25.12.2013 та №1986/26-55-22-07/38864746 від 23.07.2014.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України – з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник