Справа № 490/5037/13-а
Суддя: Тішко Д. А.
Дата ухвалення: 2013-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/5037/13-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2013
року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді – Тішко Д.А.,
при секретарі – Тихонюк В.В., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, представників відповідача
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Миколаєві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі міста
Миколаєва про зобов’язання здійснити
виплату недоплаченої суми пенсії
внаслідок неврахування фактичного
страхового стажу та неправильного
застосування індивідуального
коефіцієнту заробітку,

встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив суд зобов’язати
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
(далі – УПФУ в Центральному районі м.
Миколаєва) здійснити виплату їй:

- заборгованості з пенсії,
яка виникла внаслідок неврахування
відповідачем фактичного страхового
стажу 38 років 10 місяців за період з
01.01.2004 р. по 01.05.2011 р. в сумі 6 669 грн. 62
коп.;

- заборгованості з пенсії,
яка виникла внаслідок неврахування
відповідачем індивідуального
коефіцієнту заробітку 3,76581 за період з
01.05.2011 р. по 01.03.2013 р. в сумі 6 469 грн. 02
коп.;

В обґрунтування позову зазначала, що з
01.09.1992 року їй призначена пенсія за
віком відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення» При цьому,
з 01.09.1992 р. по 10.06.1995 р. ОСОБА_1
продовжувала працювати, внаслідок її
страховий стаж збільшився до 38 років 10
місяців. З 01.01.2004 р. відповідач після
набрання чинності Законом України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» повинен був
здійснити відповідний перерахунок
пенсії з врахуванням збільшеного
страхового стажу, проте фактично
здійснив його лише 01.05.2011 р, а до цього
неправомірно використовував страховий
стаж в розмірі 36 років 04 місяців,
внаслідок чого за цей період виникла
заборгованість з пенсії в розмірі 6 669
грн. 62 коп.

Крім того, у травні 2011 року відповідач
здійснив незаконно та за власною
ініціативою здійснив перерахунок
індивідуального коефіцієнту заробітку
зменшивши його з 3,76581 до 3,23167,
застосувавши його з 01.01.2004 р. Зменшений
коефіцієнт було розраховано на
підставі довідки, що була в пенсійній
справі та відповідала положенням
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із застосуванням до неї
вимог Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування», що призвело до
недоплати позивачу пенсії за період по
01.03.2013 р. в розмірі 6 469 грн. 02 коп.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги
з вищенаведених підстав.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позову та пояснили суду, що
з 10.08.1992 року позивачу була призначена
пенсія відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення», тобто
розрахунок пенсії проводився виходячи
із заробітку за 24 місяці з 01.09.1990 р. по
31.08.1992 р., при цьому заробіток на момент
призначення пенсії був введений однією
сумою за весь зазначений період.
Індивідуальний коефіцієнт заробітку
на підставі цього документу складав
3,76581. 21.03.2011 р. відповідачем було подано
заяву про перерахунок пенсії. З 01.06.2011 р.
заробіток на виконання положень Закону
України було введено помісячно, у
зв’язку з чим індивідуальний
коефіцієнт заробітку зменшився до 3,23167.
У зв’язку з чим в період з 01.01.2004 по
30.04.2011 р. виникла переплата пенсії в
сумі 7 255 грн. 27 коп., яка рішенням
Комісії з пенсійних питань управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва №256
від 20.06.2012 р. була списана. В частині
позовних вимог про неврахування
збільшеного страхового стажу
зазначили, що на момент розгляду справи
він повністю врахований.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
доводи позову, дослідивши письмові
докази, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва в
частині зобов’язання здійснити
виплату недоплаченої суми пенсії
внаслідок неврахування фактичного
страхового стажу за період з 01.01.2004 року
по 01.05.2011 року та зобов’язання
здійснити виплату недоплаченої суми
пенсії внаслідок неправильного
застосування індивідуального
коефіцієнту заробітку за період з
01.05.2011 року по 14.11.2012 року то суд
зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач звернулася з зазначеним
позовом до канцелярії суду 15.05.2013 р.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач звернувся до суду з позовними
вимогами за період з 01.01.2004 р. по 14.11.2012
року з пропуском строку, встановленого
ч. 2 ст. 99 КАС України.

Частиною 1 ст. 100 КАС України
встановлено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи (ч. 2 ст. 100 КАС
України). Таким чином, позовні вимоги
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі міста
Миколаєва в частині зобов’язання
здійснити виплату недоплаченої суми
пенсії внаслідок неврахування
фактичного страхового стажу за період
з 01.01.2004 року по 01.05.2011 року та
зобов’язання здійснити виплату
недоплаченої суми пенсії внаслідок
неправильного застосування
індивідуального коефіцієнту заробітку
за період з 01.05.2011 року по 14.11.2012 року
слід залишити без розгляду.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва в
частині зобов’язання здійснити
виплату недоплаченої суми пенсії
внаслідок неправильного застосування
індивідуального коефіцієнту заробітку
за період з 15.11.2012 року по 01.03.2013 року то
вони підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.08.1992 року ОСОБА_1
призначена пенсія за віком відповідно
до положень Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

При цьому, ОСОБА_1 перебуваючи на пенсії
продовжувала працювати в період з
01.09.1992 року по 10.06.1995 року.

На момент введення в силу Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування»
відповідно до розпорядження
відповідача №121244 від 22.12.2003 р. пенсія
позивача розраховувалася з
врахуванням страхового стажу в розмірі
36 років 4 місяця 2 днів та коефіцієнту
заробітної плати в розмірі 3,76581, що були
розраховані на підставі документів
наданих позивачем при виході на пенсію
01.09.1992 року.

06.12.2010 р. позивач звернулася до
начальника відділу пенсійного
забезпечення УПФУ в Центральному
районі м. Миколаєва з заявою про
здійснення перерахунку пенсії з
перерахуванням страхового стажу. (вх.
№503)

23.01.2011 р. позивач направила заяву з
проханням повернути надані документи
та не здійснювати новий розрахунок
пенсії відповідно до заяви від 06.12.2010 р.

21.03.2011 р. позивач звернулася до
відповідача з новою заявою про
здійснення перерахунку пенсії по стажу
з врахуванням періоду роботи під час
пенсії з 01.09.1992 року по 10.06.1995 року з
додаванням до страхового стажу 2 років 8
місяців 10 днів. При цьому, просила
залишити визначений до цього
коефіцієнт заробітної плати в розмірі
3,76581.

Того ж дня відповідно до розпорядження
відповідача №121244 від 22.03.2011 р. було
здійснено перерахунок пенсії з
врахуванням збільшеного страхового
стажу в розмірі 38 років 10 місяців 2 днів
(коефіцієнт – 0,38833), одночасно
встановлено новий коефіцієнт
заробітку, який зменшився з 3,76581 по 3,23167.

Звертаючись із заявою від 21.03.2011 р.
позивач просила здійснити перерахунок
пенсії лише з врахуванням додаткового
стажу роботи. При, цьому відповідач
протиправно вийшов за межі її заяви і
здійснив перерахунок коефіцієнту
заробітку, який позивач просила
залишити на рівні, що було визначено
при призначенні пенсії.

Відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України
Про загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
перерахунок пенсії проводиться з
урахуванням не менш як 24 місяців
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії проводиться із
заробітної плати (доходу), з якої
обчислена пенсія.

Виходячи із системного аналізу
зазначеної норми закону суд приходить
до висновку, що під час перерахунку
пенсії позивача величина коефіцієнту
заробітку та середньої заробітної
плати (доходу) повинна була
враховуватися відповідачем на рівні,
який використовувався під час
призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України
перерахунок пенсій за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Щодо доводів представників
відповідача про необхідність
застосування до довідки позивача про
заробітну плату №75 від 06.08.1993 р.
положень ст. 43 зазначеного Закону з
застосуванням помісячної розбивки
заробітку, то такі дії суперечать
вимогам ст. 58 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом’якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1/99-рп, частину першу статті 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб’єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав позивача,
який було встановлено попередніми
нормативно-правовими актами, а саме
Законом України «Про пенсійне
забезпечення».

У зв’язку з зазначеним, дії УПФУ в
Центральному районі міста Миколаєва за
період починаючи з 15.11.2012 року в частині
неврахування під час виплати пенсії
ОСОБА_1 коефіцієнту заробітної плати в
розмірі 3,76581 є неправомірними, а тому з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню за період
зазначений в позові (до 01.03.2013 р.)
недоплачена пенсія внаслідок
застосування невірного коефіцієнту
заробітку в розмірі 1173 грн. 88 коп. (за
період з 15.11.2012 р. по 01.12.2012 р. в розмірі
167,73 грн., грудень 2012 р. - 335,25 грн.; січень
2013 р. – 335,45 грн.; лютий 2013 р. – 335,45 грн.)

Відповідно до ст. 94 КАС України з
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва на
користь ОСОБА_1 підлягають стягненню
судові витрати в розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 6, 9-11, 159-163 КАС
України, суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі
міста Миколаєва в частині
зобов’язання здійснити виплату
недоплаченої суми пенсії внаслідок
неврахування фактичного страхового
стажу за період з 01.01.2004 року по 01.05.2011
року та зобов’язання здійснити
виплату недоплаченої суми пенсії
внаслідок неправильного застосування
індивідуального коефіцієнту заробітку
за період з 01.05.2011 року по 14.11.2012 року –
залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі
міста Миколаєва в частині
зобов’язання здійснити виплату
недоплаченої суми пенсії внаслідок
неправильного застосування
індивідуального коефіцієнту заробітку
за період з 15.11.2012 року по 01.03.2013 року –
задовольнити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі міста
Миколаєва на користь ОСОБА_1
недоплачену пенсію внаслідок
неправильного застосування
індивідуального коефіцієнту заробітку
за період з 15.11.2012 року по 01.03.2013 року в
розмірі 1173 грн. 88 коп.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі міста
Миколаєва на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 114 грн. 70 коп.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Центральний районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено
05.11.2013 року

Суддя

Тішко Д.А.