Справа № 589/4670/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа №
589/4670/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 14.10.2014р. по справі
№589/4670/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області, в якому
просив:

- визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку позивачу
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри вказаних
компенсаційних виплат для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до того, ще й значно менші,
ніж передбачено статтею 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
для відповідної категорії громадян;

- визнати бездіяльність відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати ним позивачу неотриманих та
недоотриманих сум одноразової
компенсації та щорічної допомоги на
оздоровлення, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправною;

- зобов'язати відповідача здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу суму одноразової компенсації,
на підставі в розмірі 45 (сорока п'яти)
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням виплаченої суми
одноразової компенсації;

- зобов'язати відповідача здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу, суми щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 (п'яти)
мінімальних заробітних плат, за період
з 01 січня 2000 р. і до моменту розгляду
даної справи, з урахуванням виплачених
сум щорічної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі не нижчому 5 (п'яти) мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у редакції діючих Законів
№ 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25
березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001
року та пов'язаними із ним Законами;

- стягнути з відповідача суму боргу за
компенсаційними виплатами, що виник за
весь період порушення та невиконання
Відповідачем вимог Конституції та
Законів України щодо визначення,
нарахування та перерахунку соціальних
гарантій Позивача, передбачених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 14.10.2014 року
адміністративний позов в частині
визнання бездіяльності протиправною
та про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
одноразову компенсацію в розмірі 45
(сорока п'яти) мінімальних заробітних
плат та про зобов'язання здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу суми щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 (п'яти)
мінімальних заробітних плат, за період
з 01 січня 2000 р. по 18 лютого 2014 р. залишено
без розгляду.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на те, що
залишаючи без розгляду частину
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
пропуск позивачем встановленого
законом строку на звернення до суду.

Відповідач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Колегія суддів на підставі п.1 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ
групи, захворювання якого пов'язано з
виконанням наслідків аварії на ЧАЕС.

У період з 2000 року по 2013 рік позивачем
було отримано разову грошову допомогу
на оздоровлення, а саме: за 2000 рік - 03.2000
року у розмірі 26,70 грн., за 2001 рік - 10.2001
року у розмірі 26,70 грн., за 2002 рік - 06.2002
року у розмірі 26,70 грн., за 2003 рік - 06.2003
року у розмірі 26,70 грн., за 2004 рік - 06.2004
року у розмірі 26,70 грн., за 2005 рік - 10.2005
року у розмірі 100 грн., за 2006 рік - 09.2006
року у розмірі 100 грн., за 2007 рік - 10.2007
року у розмірі 100 грн., за 2008 рік - 09.2008
року у розмірі 100 грн., за 2009 рік - 12.2009
року у розмірі 100 грн., за 2010 рік - 12.2010
року у розмірі 100 грн., за 2011 рік - 05.2011
року у розмірі 120 грн., за 2012 рік - 10.2012
року у розмірі 120 грн., за 2013 рік - 03.2013
року у розмірі 100 грн. Одноразову
допомогу при встановленні
інвалідності позивачу було виплачено
у травні 2001 року у розмірі 284,40 грн. (а.с.
7-8)

Не погоджуючись із розміром виплаченої
допомоги, позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
її перерахунку та виплати у розмірі
визначеному ст. 48 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Листом від 19.06.2014 року №2190 відповідач
відмовив в здійсненні перерахунку
разової грошової допомоги на
оздоровлення та при встановленні
інвалідності.

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідача, звернувся до суду із
даним позовом.

Залишаючи без розгляду частину
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що позивачем
без поважних причин пропущено
встановлений законодавством
процесуальний строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Правовідносини з приводу строків
звернення до адміністративного суду
унормовані ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Правовідносини в даній справі повинні
розглядатися, в першу чергу, виходячи з
правомірності або неправомірності дій
чи бездіяльності органу владних
повноважень, на звернення для
оскарження яких Кодексом
адміністративного судочинства
передбачено 6 місяців.

Колегія суддів зазначає, що практика
Європейського суду з прав людини також
свідчить про те, що право на звернення
до суду не є абсолютним і може бути
обмеженим, в тому числі і встановленням
строків на звернення до суду за
захистом порушених прав (справа
"Стаббігс та інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про
наявність або відсутність пропуску
строку звернення до суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
необхідно з'ясувати, яким саме
рішенням, дією чи бездіяльністю
порушені права цієї особи, коли
розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи листа Управління праці та
соціального захисту населення
Шосткинської міської ради від 19.06.2014
року №2190, позивачем у період з 2000 року
по 2013 рік було отримано разову грошову
допомогу на оздоровлення, а саме: за 2000
рік - 03.2000 року у розмірі 26,70 грн., за 2001
рік - 10.2001 року у розмірі 26,70 грн., за 2002
рік - 06.2002 року у розмірі 26,70 грн., за 2003
рік - 06.2003 року у розмірі 26,70 грн., за 2004
рік - 06.2004 року у розмірі 26,70 грн., за 2005
рік - 10.2005 року у розмірі 100 грн., за 2006
рік - 09.2006 року у розмірі 100 грн., за 2007
рік - 10.2007 року у розмірі 100 грн., за 2008
рік - 09.2008 року у розмірі 100 грн., за 2009
рік - 12.2009 року у розмірі 100 грн., за 2010
рік - 12.2010 року у розмірі 100 грн., за 2011
рік - 05.2011 року у розмірі 120 грн., за 2012
рік - 10.2012 року у розмірі 120 грн., за 2013
рік - 03.2013 року у розмірі 100 грн.
Одноразову допомогу при встановленні
інвалідності позивачу було виплачено
у травні 2001 року у розмірі 284,40 грн. (а.с.
7-8)

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що саме з моменту
отримання допомоги позивачу було
достовірно відомо про наявність
обставин, які на його думку, можуть
свідчити про порушення прав, свобод чи
інтересів, та як наслідок, саме з даного
моменту у позивача виникла можливість
реалізувати встановлене законом право
на їх захист, у т.ч. шляхом звернення до
суду із відповідним позовом.

Вказаний позов надійшов на адресу суду
18.08.2014 року, що підтверджується штампом
вхідної кореспонденції суду на
адміністративному позові, тобто з
порушенням встановленого
законодавством шестимісячного строку
звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що згідно із ч.
1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Вирішуючи питання про поважність
причин пропущення строку звернення до
суду з даним позовом, колегія суддів
виходить з того, що поважними
визнаються лише такі причини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення сторони та пов'язані
з дійсними істотними перешкодами чи
труднощами, тобто, які б об'єктивно та
істотно перешкоджали його зверненню до
суду та не залежали від його
волевиявлення.

Однак позивачем, як під час розгляду
справи у суді першої інстанції так і
під час її апеляційного перегляду, не
було надано жодних належних та
допустимих доказів наявності
об'єктивних причин, що перешкоджали
йому своєчасно звернутися до суду з
відповідним позовом про захист свого
порушеного права, а судом в ході
судового розгляду не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених КАС України, певних
процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності у позивача
поважних пропуску строку звернення до
суду, та як наслідок правомірності
залишення частини позовних вимог без
розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
в порушення вищезазначених вимог, не
було надано належних та допустимих
доказів, в підтвердження факту
поважності пропуску строку звернення
до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 14.10.2014 року по
справі №589/4670/14-а відповідає вимогам ст.
159 КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта, позивача у
справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, 197, 199,
200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 14.10.2014р. по
справі №589/4670/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А.