Справа № 825/3446/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 року
Чернігів Справа №
825/3446/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Прокіної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області до Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Верстатник" про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Верстатник", в якому
просить стягнути з відповідача
заборгованість зі сплати страхових
внесків в розмірі 1811,34 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на
обліку у відділенні виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області перебуває
відповідач. Згідно із Розрахунковою
відомістю про нарахування і
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду за 2010 рік від 17
січня 2011 року сума несплачених
платежів до Фонду складає 1811,34 грн.
Вказана сума заборгованості в
добровільному порядку не сплачена.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
надав заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
за наявними в матеріалах справи
доказами.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, судом встановлено наступне.

Приватне виробничо-комерційне
підприємство "Верстатник"
зареєстроване, як платник внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в відділенні виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області.

Згідно з Розрахунковою відомістю про
нарахування і перерахування страхових
внесків та витрачання коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України за 2010 рік сума
несплачених платежів до Фонду складає
1811,34 грн.

Суму заборгованості відповідач до дня
судового розгляду самостійно не
сплатив.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998
№16/98-ВР (далі - Основи)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, відповідно до статті 4
Основ, є видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до статті 14 Основ страхові
фонди є органами, які здійснюють
керівництво та управління окремими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
провадять акумуляцію страхових
внесків, контроль за використанням
коштів, забезпечують фінансування
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
здійснюють інші функції згідно з
затвердженими статутами.

Статтею 6 Закону України від 23.09.1999
№1105-XIV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
встановлено, що суб'єктами страхування
від нещасного випадку є застраховані
громадяни, а в окремих випадках - члени
їх сімей та інші особи, страхувальники
та страховик. Застрахованою є фізична
особа, на користь якої здійснюється
страхування (працівник);
страхувальниками є роботодавці, а в
окремих випадках - застраховані особи;
страховик - Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, робочим органом
якого згідно з статтею 18 Закону є
відділення виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд є некомерційною
самоврядною організацією, але
відносини, що виникають між
застрахованими особами,
страхувальниками і страховиком, мають
усі ознаки публічно-правових, а тому
мають розглядатися в порядку
адміністративного судочинства. Фонд у
цих відносинах, хоча і не є органом
державної влади, але здійснює
управлінські функції на виконання
делегованих владних повноважень.

Частиною п'ятою статті 21 Основ (у
редакції, що діяла до 01.01.2011) обов'язок
сплачувати внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань покладався виключно на
роботодавця.

Крім того, частиною другою статті 45
Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (у редакції, що діяла до
01.01.2011) було встановлено, що
роботодавець як страхувальник
зобов'язаний своєчасно та повністю
сплачувати в установленому порядку
страхові внески до Фонду.

До 1 січня 2011 року порядок здійснення
платежів і резервування коштів, строки
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
визначаються законами України з
окремих видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 22 Основ).

Частиною шостою статті 47 Закону
України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (у редакції, що діяла до
01.01.2011) визначено, що страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 11.01.2001 №2213-III "Про розмір внесків на
деякі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування" (у
редакції, що діяла до 01.01.2011), статті 45
Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (у редакції, що діяла до
01.01.2011) відповідач зобов'язаний
щомісячно сплачувати до Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань страхові внески.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Наявність у відповідача
заборгованості за страховими внесками
до Фонду підтверджується
розрахунковою відомістю, складеної
відповідачем і поданої до Фонду, копію
якої надав позивач.

На час розгляду справи та винесення
рішення по суті заявлених позовних
вимог доказів про сплату зазначеної
суми відповідачем не надано.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не підлягають стягненню.

Керуючись стаття 122, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області задовольнити.

Стягнути з Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Верстатник" (вул. Шевченка,
162-а, м. Чернігів, 14020, ) на
користь відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області (вул. Шевченка, 5,
м. Чернігів, 14000, , р/р
0002 в ГУДКС України у
Чернігівській області, м. Чернігів, МФО
853592) суму заборгованості у розмірі 1811
(одна тисяча вісімсот одинадцять) грн. 34
коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис О.В.
Заяць

З оригіналом згідно

Суддя
О.В. Заяць