Справа № 306/1497/14а,2а/306/44/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
Справа № 876/6214/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського
районного суду Закарпастької області
від 30 травня 2014 року про залишення
позовної заяви без розгляду у справі за
позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Свалявського РВ УМВС України в
Закарпатській області капітана
міліції Дешко Олега Васильовича про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,-

в с т а н о
в и в :

29 травня 2014 року позивач- Ракіна Є.Л.
звернулася в суд з позовом до
відповідача- інспектора ВДАІ
Свалявського РВ УМВС України в
Закарпатській області капітана
міліції Дешко Олега Васильовича про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення.

Ухвалою Свалявського районного суду
Закарпастької області від 30 травня 2014
року адміністративний позов залишено
без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржила його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з помилковим застосуванням
норм процесуального права, оскільки
суд не з'ясував, коли позивач дізналася
про порушення її права. Судом першої
інстанції не надано належної правової
оцінки тому факту, що про оскаржувану
постанову про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1 дізналася 26
травня 2014 року після відкриття
виконавчого провадження ВП №43374862 з
примусового стягнення з неї на користь
держави штрафу в розмірі 510 грн. та того
ж дня отримала копію вказаної
постанови в Свалявському відділі ВДС
Свалявського РУЮ. Просить скасувати
оскаржувану ухвалу, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, тому
відповідно до положень п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю- доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач, звернувшись з позовом
29 травня 2014 року, пропустила строк
звернення до адміністративного суду за
захистом своїх прав, свобод та
інтересів, доказів поважності причин
пропуску звернення до суду не подала.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач дізналася про постанову у
справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 №126556 від 19
квітня 2014 року лише 26 травня 2014 року
після відкриття виконавчого
провадження ВП №43374862 з примусового
стягнення з ОСОБА_1 на користь держави
штрафу в розмірі 510 грн., того ж дня вона
отримала копію вказаної постанови в
Свалявському відділі ВДС Свалявського
РУЮ.

У матеріалах справи не міститься
доказів про те, що позивач ознайомлена
з оскаржуваною постановою, а також
доказів отримання такої, що могло
свідчити про те, що остання знала про
притягнення її до адміністративної
відповідальності.

Таким чином, судом першої інстанції
дано передчасну юридичну оцінку
фактичним обставинам справи.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції, залишивши без розгляду
позовну заяву позивача, позбавив його
можливості захистити свої права та
інтереси, відповідно порушив його
право на захист прав, свобод та
інтересів і розгляд справи в
адміністративному суді, гарантовані
ст.6 КАС України.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету. Проявом цього права є
забезпечення для кожної особи
можливості звернутися до суду.

Європейський Суд з прав людини у справі
"Іліан проти Туреччини" зазначає, що
правило встановлення обмежень доступу
до суду у зв'язку з пропуском строку
звернення повинно застосовуватися з
певною гнучкістю і без надзвичайного
формалізму, воно не застосовується
автоматично і не має абсолютного
характеру; перевіряючи його виконання
слід звертати увагу на обставини
справи.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, а ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" передбачає, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції необхідно
скасувати як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального права з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження її розгляду,
оскільки доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга
підлягає до задоволення, оскаржувана
ухвала, як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі -
скасуванню, і направленню справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а ухвалу Свалявського районного суду
Закарпастької області від 30 травня 2014
року про залишення позовної заяви без
розгляду у справі № 306/1497/14-а -
скасувати, і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик