Справа № 826/17644/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2014 року 09:15
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі судового
засідання Тимчук М.Д.,
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом:ОСОБА_2до:Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м.
Києвіпро:визнання незаконними дій,
скасування постанов та зобов'язання
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_2 з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві в якому просить суд:
- визнати незаконною дію відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві, а саме державного
виконавця Ясінська К.М., по винесенню
постанови ВП № 44771672 від 16.10.2014 р. про
стягнення з боржника, ОСОБА_2
- визнати незаконною дію відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві, а саме державного
виконавця Ясінська К.М., по винесенню
постанови ВП № 44771672 від 16.10.2014 р. про
стягнення з боржника, ОСОБА_2 витрат на
проведення виконавчих дій;
- визнати незаконною та скасувати
постанову відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в м.
Києві, а саме державного виконавця
Ясінська К.М., ВП № 44771672 від 16.10.2014 р. про
стягнення з боржника, ОСОБА_2
- визнати незаконною та скасувати
постанову відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в м.
Києві, а саме державного виконавця
Ясінська К.М., ВП № 44771672 від 16.10.2014 р. про
стягнення з боржника, ОСОБА_2 витрат на
проведення виконавчих дій;
- зобов'язати ВДВС винести
постанову про закриття виконавчого
провадження у зв'язку з добровільним
виконанням боржником виконавчого
документу в повному обсязі. Під час
розгляду справи представник позивача
уточнив, що цим мається на увазі
закінчення виконавчого провадження.
В обґрунтування позову позивач
зазначає, що відповідно до рішення суду
повинен був сплатити на користь
держави 1075,80 грн. Позивач зазначає, що у
встановлений державним виконавцем
строк виконав рішення суду і про
наведене повідомив ВДВС у зв'язку з чим,
як вважає позивач, відсутні підстави
для прийняття оскаржуваних рішень.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, доказів
поважності причин неприбуття у судове
засідання не надав. Між тим, копія
ухвали про відкриття виконавчого
провадження отримана 17.11.2014 р. У зв'язку
з цим та на підставі ч. 4 ст. 128 КАС
України судом ухвалено розглядати
справу за відсутності відповідача.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 24.11.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані позивачем
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
Відповідно до вироку Подільського
районного суду м. Києва у справі №
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплатити
судові витрати за проведення
експертизи в сумі 1 075 грн. 80 копійок на
11.02.2014 р. видано виконавчий лист.
18.09.2014 р. державним виконавцем прийнято
постанову про відкриття виконавчого
Боржнику запропоновано самостійно
виконати рішення у семиденний строк з
моменту винесення постанови.
Вказана постанова відправлена з
відділення зв'язку 29.09.2014 р. та отримано
позивачем 03.10.2014 р., що підтверджується
даними УДППЗ «Укрпошта».
04.10.2014 р. позивачем на депозитний
із призначенням платежу «сплата
судових витрат». Наведене
підтверджується відповідною
квитанцією, копія якої залучена до
матеріалів справи.
08.10.2014 року позивачем направлено на
адресу ВДВС повідомлення про виконання
вимог щодо стягнення боргу по
виконавчому провадженню № 44771672 до
якого додано вищезгадану квитанцію.
Позивач просив закрити виконавче
провадження. Вказане повідомлення
отримано ВДВС 13.10.2014 р.
16.10.2014 р. державним виконавцем прийнято
постанову ВП № 44771672 «Про стягнення
виконавчого збору». У постанові, крім
іншого, зазначено, що боржнику було
запропоновано виконати рішення суду в
добровільному порядку в строк до 24.10.2014
р. зазначено також, що боржником у
наданий строк виконавчий лист не
Виходячи з наведеного та на підставі
ст. 28 Закону України «Про виконавче
провадження» з боржника (позивача)
стягнуто 107,58 грн.
Окрім того, 16.10.2014 р. державним
виконавцем прийнято постанову «Про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій», відповідно
до якої на підставі ст. 41 вищезгаданого
закону з боржника (позивача) стягнуто
витрати на проведення виконавчих дій у
Вирішуючи у взаємозв'язку з наведеним,
суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
Частиною другою цієї статті
передбачено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові (ч. 5 ст. 25
У свою чергу, відповідно до ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27).

У разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом.

Виконавчий збір та витрати, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, у такому разі з
боржника не стягуються (ч. 3 ст. 27).

Частиною 5 статті 12 Закону передбачено,
що сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 28
зазначеного закону, у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.

Частиною 7 ст. 28 Закону передбачено, що у
разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Відносно витрат на проведення
виконавчих дій, слід зазначити, що
відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України (ч. 2 ст. 41).

Згідно із ч. 4 ст. 41 Закону, до витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, належать
кошти, за рахунок яких здійснено
оплату: 1) перевезення, зберігання і
реалізації майна боржника; 2) послуг
експертів, суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання
та інших осіб, залучених у
встановленому законом порядку до
провадження виконавчих дій; 3)
поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум; 4) проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; 5) розміщення
оголошення в засобах масової
інформації; 6) виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень; 7) інших витрат, необхідних
для забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк (ч. 5 ст. 41
Закону).

Між тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 35
Закону за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів.

В даному випадку постанова про
відкриття виконавчого провадження від
18.09.2014 р., якою боржника було зобов'язано
виконати рішення суду у семиденний
строк з дня її прийняття, була
направлена боржнику 29.09.2014 р., тобто з
порушенням встановленого ч. 5 ст. 25
Закону строку, та отримана боржником
(позивачем) 03.10.2014 р., що унеможливлювало
виконання боржником судового рішення у
встановлений державним виконавцем
строк.

Однак, державним виконавцем наведене
не було враховано та не було відкладено
виконання судового рішення для цілей
забезпечення прав боржника на
самостійне виконання судового рішення.

Між тим, як зазначалося, боржник
(позивач) наступного дня після
одержання постанови про відкриття
виконавчого провадження, тобто 04.10.2014
р., сплатив визначені судовим рішенням
суми.

Крім того, до прийняття 16.10.2014 р.
оскаржуваних рішень, позивач,
виконуючи встановлені Законом
обов'язки, проінформував 13.10.2014 р. ВДВС
про виконання судового рішення,
направивши 08.10.2014 р. поштою відповідне
повідомлення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що оскаржувані рішення
прийняті без врахування всіх обставин,
що мали значення для їх прийняття, не
враховують фактичних обставин, які
склалися з виконанням судового
рішення. Суд приходить до висновку про
відсутність підстав для прийняття
оскаржуваних рішень, оскільки
державним виконавцем не забезпечено
прав позивача на самостійне виконання
судового рішення у встановлений
Законом строк.

У зв'язку з наведеним позов в частині
позовних вимог № 1 - 4 підлягає
задоволенню з урахуванням положень ч. 2
ст. 11 та п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, а саме:
шляхом визнання спірних рішень
протиправними та їх скасування, чим
охоплюються і позовні вимоги щодо
визнання протиправними дій державного
виконавця щодо прийняття оскаржуваних
рішень, з огляду на те, що з прийняттям
рішення документально оформлюються
дії і процеси, пов'язані з його
прийняттям, що у свою чергу оцінюється
судом при вирішенні питання щодо
законності прийняття оскаржуваного
рішення.

Щодо позовної вимоги № 5 відносно
закриття виконавчого провадження, під
чим, як пояснив позивач, він розуміє
закінчення виконавчого провадження,
слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст.
27 Закону у разі отримання
документального підтвердження про
повне виконання рішення боржником до
початку його примусового виконання
державний виконавець закінчує
виконавче провадження в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: до закінчення виконавчого
провадження згідно із статтею 49 цього
Закону.

У свою чергу пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону
передбачено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

В даному випадку, оскільки судове
рішення фактично виконано, виконавче
провадження підлягало закінченню з
прийняттям відповідної постанови.
Однак, не дивлячись на фактичне повне
виконання судового рішення, станом на
день розгляду справи відсутні
відомості щодо прийняття постанови про
закінчення виконавчого провадження. З
огляду на наведене, позов в цій частині
позовних вимог також підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене у сукупності, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимога так, як зазначено вище.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163,
167, 181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову ВП № 44771672 від 16.10.2014 р. про
стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору
та постанову ВП № 44771672 від 16.10.2014 р. про
стягнення з ОСОБА_2 витрат на
проведення виконавчих дій, які
прийняті державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві Ясінською К.М.

Зобов'язати державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві Ясінську Катерину
Михайлівну прийняти постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 44771672, яке відкрито згідно постанови
від 18.09.2014 р.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін