Справа № 3650/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
Справа № 124960/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 21 жовтня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач, ОСОБА_2, 03 жовтня 2011 року
звернувся з позовом в суд до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області (далі - УПФУ) та просив
зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії згідно ст.ст.39 та 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка повинна бути
встановлена в розмірі двох мінімальних
заробітних плат за період з 01.09.2010 року
по дату винесення рішення.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
є учасниковм ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС другої категорії, йому
призначена пенсія, яку відповідач
виплачує менше передбаченого розміру,
встановленого чинним законодавством.
Позивач вважає, що відповідно до ч.2
ст.39, та ст.51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин) має
право на отримання доплати до пенсії як
непрацюючий пенсіонер в розмірі двох
мінімальних заробітних плат, тоді як
виплата здійснювалась у сумі 10,50 грн.
щомісячно та додаткової пенсії в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 21.10.2011р. у
справі № 2а-3650/11 адміністративний позов
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 03 квітня 2011 року по 22 липня
2011 року на підставі положень ст.ст.51, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч.3 ст.4 Закону
України «Про прожитковий мінімум», з
урахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Постанову допущено до
негайного виконання.

Постанова мотивована тим, що згідно
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 2, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». А щодо вимог
позивача в частині зобов'язань
відповідача здійснити перерахунок та
виплату доплат як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітних плат відповідно до п.2 ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відмовлено, оскільки із
заявою про призначення та виплату
вказаної доплати до пенсії ОСОБА_2 до
відповідача не звертався, дії щодо не
призначення цієї доплати до пенсії у
встановленому законом порядку не
оскаржував.

Не погодившись із постановою її
оскаржило Управління Пенсійного фонду
України у Маневицькому районі
Волинської області, вважає, що судом
при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю. Вказує на те, що при
обчисленні щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
позивачу по справі Управління
Пенсійного фонду керувалось
Постановою КМ України №530 від 28 травня
2008 року та № 836 від 26 липня 1996 року.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, суд відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої ст.46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у
справі № 1-28/2008 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону № 796-ХІІ у зв'язку з чим
з 22.05.2008 року відновлено дію ст. 51 Закону
№ 796-ХІІ.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду є
обов'язковими до виконання на
території України. Відповідно до ч. 2 ст.
152 Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним судом України рішення
про їх неконституційність.

Враховуючи вищенаведене, а також
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
застосування ст. 51 Закону № 796-ХІІ, а не
постанови КМ України № 836 від 26.07.1996 р.
та постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року, на підставі яких відповідачем
здійснювалось нарахування пенсії
позивачу, що мало наслідком звуження
раніше встановлених законом прав
позивача.

Згідно із положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи загальні засади пріоритету
законів над підзаконними нормативними
актами, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що при
нарахуванні та виплаті позивачу
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідач діяв всупереч
спеціального законодавства.

При цьому суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
нарахування і виплату щомісячної
додаткової пенсії, відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», слід проводити з
врахуванням положень ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Так, ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» хоча і передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлений аб.1 ч.1 цієї статті
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
однак, чинним законодавством України
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за цими правилами ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не може бути підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційних
прав і гарантій на щомісячну додаткову
пенсію, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, як це встановлено ст. 51
Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до ст. 9 ч.7 КАС України, у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що Положенням «Про
Пенсійний фонд України» визначено
вичерпний перелік напрямів
використання бюджетних коштів, які
здійснюються виключно за призначенням,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. № 80-2 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 березня
2008 р. за № 209/14900, одним із основних
завдань управління є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи,
доплата до пенсії відповідно до вимог
ст.39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» управлінням Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області позивачу не
призначалася, не нараховується та не
виплачується. Із заявою про
призначення та виплату зазначеної
доплати до пенсії у встановленому
законом порядку не оскаржував.

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про зобов'язання
управління пенсійного фонду України у
Маневицькому районі Волинської
області провести нарахування та
виплату позивачу за період з 01.09.2010 року
по дату судового рішення доплати до
пенсії відповідно до вимог ч.1,2 ст.39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі двох мінімальних
заробітніх плат на час виплати, з
урахуванням виплачених сум слід
відмовити.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги по 22.07.2011р., суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що Законом
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», який набрав чинності
19.06.2011р., доповнено прикінцеві
положення пунктом 4, згідно якого в 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».
При цьому, на виконання вимог вказаного
закону Кабінетом Міністрів України
06.07.2011р. прийнято постанову №745, яка
набула чинності 23.07.2011р.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались, а тому нарахування та
виплата у 2011 році позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
доплата до пенсії як пенсіонеру який
проживає на території зони
гарантованого добровільного
відселення, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
починаючи з 23.07.2011р. виплати,
передбачені, зокрема, ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
повинні здійснюватися в порядку та
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» №745 від 06.07.2011 року.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_2
щодо нарахування та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
доплати до пенсії як пенсіонеру який
проживає на території зони
гарантованого добровільного
відселення відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 03.04.2011р. по 22.07.2011р. включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України у Маневицькому районі
Волинської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно по суті вирішив спір, однак
при цьому помилково допустив негайне
виконання ухваленої постанови в
цілому, апеляційний суд визнає
можливим змінити постанову, оскільки
системний аналіз положень ч.1 та 2 ст.256
КАС України вказує на можливість
негайного виконання судових рішень у
справах цієї категорії виключно у
межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 201, 205, 207, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області задовольнити частково, а
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 21 жовтня 2011 у
справі № 2-а-3650/11 в частині негайного
виконання - змінити.

На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

В решті постанову Маневицького
районного суду Волинської області від
21 жовтня 2011 у справі № 2-а-3650/11 - залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль