Справа № 127/2-а-4062/11
Суддя: Романчук Р. В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/2-а-4062/11
Провадження № 2-а/127/739/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

18.11.2014 р.
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р.В.

при секретарі Мартинюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про перерахунок пенсії,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області про
перерахунок пенсії - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області в частині
ненарахування та невиплати ОСОБА_1
пенсії з підвищенням її розміру на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 01 жовтня 2010 року по 22 липня 2011
року включно.

Зобов`язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як
дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” за період з 01
жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року
включно з урахуванням проведених
виплат.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 документально
підтверджені судові витрати в розмірі 1
грн. 70 коп.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення
через Вінницький міський суд
Вінницької області до Вінницького
апеляційного адміністративного суду.

СУДДЯ

Справа № 127/2-а-4062/11

Провадження № 2-а/127/739/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2014 р.
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р.В.

при секретарі Мартинюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до ОСОБА_2 управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про перерахунок пенсії,
мотивуючи позов тим, що він має статус
дитини війни і відповідно до ст. 6
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни” має право на підвищення
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Проте,
таке підвищення до пенсії, у
визначеному законом розмірі,
відповідачем не виплачувалося. Позивач
неодноразово звертався до ОСОБА_2
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області з проханням
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії, однак відповідач
відмовив у перерахунку пенсії. Крім
того, 14.06.2011 року, всупереч Конституції
України, був прийнятий Закон України
“Про внесення змін до Закону України
“Про Державний бюджет на 2011 рік”,
пунктом 7 якого установлено, що у 2011
році норми і положення статті 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни” застосовуються у порядку та в
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання вищевказаного закону було
прийнято постанову Кабінету Міністрів
України від 06.07.2011 року № 745, якою
встановлено розмір підвищення до
пенсії дітям війни. Зазначає, що кошти
Пенсійного фонду не включаються до
складу Державного бюджету України,
кошти, які виплачуються “дітям війни”
за рішенням суду, згідно ст. 7 Закону
надходять з Державного бюджету
України, а не з бюджету Пенсійного
фонду України. Вважає, що відповідно до
рішень Конституційного Суду України та
Конституції України він має право на
здійснення перерахунку підвищення до
пенсії у розмірах, визначених ст. 6
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”. Просить визнати
протиправними дії ОСОБА_2 управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області щодо невиплати йому щомісячної
доплати до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої Законом України “Про
соціальний захист дітей війни" з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування”, стягнути з
ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області на його
користь 5 348 грн. 20 коп. за перерахунком
підвищення до пенсії у розмірах,
визначених ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та ч. 1
ст. 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування” за період з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 23.07.2011
року. Також просить стягнути з позивача
понесені ним судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав із
зазначених у позові підстав та суду
пояснив, що він має статус дитини війни
а тому згідно ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” має
право на підвищення пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Однак відповідачем постійно
порушуються вимоги законодавства і
таке підвищення до пенсії, у
визначеному законом розмірі, не
виплачується. Він неодноразово
звертався до ОСОБА_2 управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області з проханням здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії, однак, відповідач відмовив у
перерахунку пенсії. Відповідно до
рішень Конституційного Суду України та
Конституції України він має право на
здійснення перерахунку підвищення до
пенсії у розмірах, визначених ст. 6
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”. Такий розрахунок
підвищення до пенсії він зробив
самостійно, оскільки вважає, що
відповідач робитиме такий розрахунок з
порушенням вимог законодавства. Тому
просить стягнути з відповідача
підвищення до пенсії, яке згідно його
розрахунку за період з 01 жовтня 2010 року
по 23 липня 2011 року становить 1 738 грн. 50
коп. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області – ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов не визнав та
суду пояснив, що відповідач заперечує
проти задоволення позовних вимог,
оскільки позивачу виплачувалося
підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до вимог діючого
законодавства. Зокрема позивачу
проводилася виплата підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року №530, розмір якого з 01.10.2008
року по 23.07.2011 року становив 49 грн. 80 коп.
Зазначає, що здійснення розрахунку
підвищення до пенсії належить до
повноважень органів пенсійного фонду,
такий розрахунок буде проводитися
спеціалістом управління на підставі
рішення суду та відповідно до вимог
законодавства. Просить у позові
відмовити.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.11.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області про
перерахунок пенсії за період з 22.05.2008 р.
по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 30.09.2010 р.
залишено без розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є пенсіонером та має статус
дитини війни в розумінні ст. 1 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни”, перебуває на обліку в ОСОБА_2
управлінні Пенсійного фонду України у
Вінницькій області.

Як вбачається з паспорту серії АА 782241,
виданого Замостянським РВ УМВС України
у Вінницькій області 24.06.1998 року,
позивач народився 10.06.1940 року в м.
Тиврові Вінницької області, є
громадянином України. На час
закінчення 2 вересня 1945 року Другої
світової війни позивачу було менше 18
років.

24.02.2011 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області із заявою про
нарахування і виплату йому як дитині
війни щомісячної державної соціальної
допомоги (30% надбавки до пенсії) з 01.03.2009
року.

Із листа ОСОБА_2 управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області від
09.03.2011 року адресованого ОСОБА_1
вбачається, що позивачу було
повідомлено, що з 01.01.2007 року він
перебуває на обліку в управлінні
пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян і отримує пенсію за
вислугу років згідно Закону України
“Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб”. Позивачу
проводиться виплата підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року №530, розмір якого з 01.10.2008
року становить 49 грн. 80 коп. Таким чином
він отримує підвищення до пенсії
відповідно до чинного законодавства.

Згідно довідки ОСОБА_2 управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області (без дати та номера) про
нарахування пенсії, в тому числі
підвищення до пенсії як дитині війни,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2
управлінні Пенсійного фонду України в
Вінницькій області і отримує пенсію за
вислугу років а також підвищення до
пенсії як дитині війни, розмір якого з
01.10.2008 року становить 49 грн. 80 коп.

Відповідно до довідки управління праці
і соціального захисту населення в
Замостянському районі від 23.10.2006 року №
8/1038, ОСОБА_1 включений до Єдиного
державного автоматизованого реєстру
осіб, які мають право на пільги.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку сум підвищення до пенсії як
дитині війни на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком від 31.10.2014
року, за період з 22.05.2008 року до 23.07.2011
року позивач просив стягнути з
відповідача 5 348 грн. 20 коп. В судовому
засіданні позивач просить стягнути з
відповідача підвищення до пенсії як
дитині війни, яке згідно його
розрахунку за період з 01 жовтня 2010 року
по 23 липня 2011 року становить 1 738 грн. 50
коп.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачу за період з 01 жовтня 2010 року по
22 липня 2011 року включно проводилася
виплата підвищення до пенсії як дитині
війни відповідно до п. 8 постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.
№ 530 “Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян”,
тобто, в розмірі меншому, ніж
встановлено ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”.

Оцінивши за правилами, встановленими
ст. 86 КАС України повідомлені позивачем
та відповідачем обставини, а також
наявні у матеріалах справи докази,
оглянувши в судовому засіданні
пенсійну справу позивача, суд вважає,
що адміністративний позов є частково
обґрунтованим та таким, що підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Статтею 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”від
18.11.2004 р. № 2195-ІV (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне грошове довічне утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Мінімальна пенсія за віком відповідно
до ст. 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 28
Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”(в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок – 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім
Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування”, мінімальний
розмір пенсії не встановлений, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для застосування
будь-якої іншої величини, ніж
встановлена ч. 1 ст. 28 названого закону,
для розрахунку підвищення до пенсії
позивача.

З огляду на викладене, суд не бере до
уваги положення частини третьої статті
28 Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування”, з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
“Про соціальний захист дітей війни”.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку, що при визначенні розміру
підвищення до пенсії позивачеві
застосуванню підлягає ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни”, а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Судом встановлено, що позивач має право
на отримання державної соціальної
підтримки, а саме підвищення пенсії на
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, що передбачено ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни”.

Наявність такого права у позивача є
визначальною дня вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

Головне управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області як орган,
якому делеговано повноваження щодо
призначення і виплати пенсії та доплат
до них, повинен був діяти відповідно до
вимог Закону України “Про соціальний
захист дітей війни”і здійснити
відповідне підвищення пенсії позивачу.
Однак, відповідач, у порушення
зазначених положень Закону, таких
нарахувань не проводив.

Суд зазначає, що відсутність
бюджетного фінансування не може бути
причиною невиконання покладених на
Головне управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується, на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

В судовому засіданні встановлено та
сторонами не заперечується, що
позивачу проводилася виплата
підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530,
розмір якого з 01.10.2008 року по 22 липня 2011
року включно становив 49 грн. 80 коп.

Крім того, суд зазначає, що 14 червня 2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України № 3491-VI “Про внесення
змін до Закону України “Про Державний
бюджет України на 2011 рік”, який набрав
чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7
частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
“Про Державний бюджет України на 2011
рік” доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
статті 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”, статей
14, 22, 37 та частини третьої статті 43
Закону України “Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб” застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Оскільки пізніше прийняті норми
Закону України від 14 червня 2011 року №
3491-VI “Про внесення змін до Закону
України “Про Державний бюджет України
на 2011 рік” ніж норми Закону України
“Про соціальний захист дітей війни”,
то саме вони підлягають застосуванню
для розв’язання спорів зазначеної
категорії.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 року №745 "Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" встановлено
порядок виплати та розміри підвищення
до пенсії як дитині війни. Дана
постанова набрала чинності 23.07.2011 року
та припинила дію 01.01.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, зобов'язання
відповідача вчинити певні дії, іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Аналізуючи норми діючого
законодавства, матеріали справи, суд
приходить до висновку, що
бездіяльність відповідача в частині
ненарахування та невиплати позивачу
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни” є протиправною за період
з 01 жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року
включно.

Враховуючи протиправність
бездіяльності відповідача, з метою
повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача від порушень з боку
суб'єкта владних повноважень, суд
вважає за можливе вийти за межі
позовних вимог та приходить до
висновку про необхідність захисту прав
та інтересів позивача шляхом
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 01 жовтня 2010 року по 22 липня
2011 року включно з урахуванням
проведених виплат.

Що стосується позовної вимоги про
виплату позивачу недоплаченого
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в сумі 1 738 грн. 50 коп., то
вона задоволенню не підлягає з
наступних підстав. Відповідно до
положень статей 21, 105, 162 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконними рішенням, дією
або бездіяльністю. Враховуючи дані
положення КАС України суд може визнати
дії чи бездіяльність суб’єкта владних
повноважень протиправними і
зобов'язати провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум. Крім того, за
змістом ч.2 ст. 5, ст. 58 Закону України
“Про загальнообов’язкове пенсійне
страхування”обов’язки щодо
нарахування, перерахунку і виплати сум
пенсій та підвищення до неї
покладаються на Пенсійний фонд України
та його територіальні органи.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому КАС України, звернутися
до адміністративного суду, якщо
вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем частково доведено обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
тому суд вважає, що права та інтереси
позивача можливо захистити щляхом
визнання протиправними дій
відповідача в частині ненарахування та
невиплати позивачу пенсії з
підвищенням її розміру на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 01 жовтня 2010 року по 22 липня 2011
року включно та зобов`язаня
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
як дитині війни, відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” за період з 01
жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року
включно з урахуванням проведених
виплат. В задоволені позову в іншій
частині слід відмовити.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог. При цьому суд
враховує, що позов задоволено частково,
тому позивачу частково слід
відшкодувати понесені ним судові
витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 6, 8, 9, 11, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області про
перерахунок пенсії - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області в частині
ненарахування та невиплати ОСОБА_1
пенсії з підвищенням її розміру на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 01 жовтня 2010 року по 22 липня 2011
року включно.

Зобов`язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як
дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” за період з 01
жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року
включно з урахуванням проведених
виплат.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 документально
підтверджені судові витрати в розмірі 1
грн. 70 коп.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення
через Вінницький міський суд
Вінницької області до Вінницького
апеляційного адміністративного суду.

СУДДЯ