Справа № 336/8558/14-а
Суддя: Іжевська Н. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 336/8558/14-а

Провадження 2-а/336/212/2014

20 листопада 2014 р.
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя який діє як
адміністративний суд, в особі судді
Іжевської Н.Г., при секретарі Падалка
А.Р., розглянувши у письмовому
провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя про визнання незаконними
дій суб'єкта владних повноважень,
зобов'язання вчинити певні дії

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
зазначив, що порушуються його права, як
ліквідатора аварії на Чорнобильській
АЕС щодо нарахування та виплати
соціальної допомоги, що призвела до
порушення його права на отримання
щорічної разової допомоги на
оздоровлення, просить зобов'язати
відповідача провести перерахунок в
нарахуванні державної та додаткової
пенсії , як інваліду Чорнобиля 2-ї групи
за період з 01.01.2014 року по теперішній
час з послідуючим нарахуванням
зазначеної допомоги у відповідності до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих в наслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідач з позовними вимогами не
згодний, про надав свої заперечення, де
зазначив, що постановою
Шевченківського райсуду міста
Запоріжжя від 20.10.2010р. зобов'язано
пенсійний фонд провести перерахунок та
проводити виплату державної пенсії
починаючи з 15.03.2010р. Постанова звернена
до виконання, просить відмовити в
позові у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково в межах
6-місячного строку з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що предметом
спору по цій справі є право позивача на
отримання передбаченої ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС. Внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
робіт із ліквідації наслідків аварії,
його визнано інвалідом 2 групи.
Положеннями статті 14 Закону № 796-ХІІ
його віднесено до першої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами 2 групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Закону № 796-ХІІ в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України (254к/96-ВР), закону України,
міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
радою України, або іншому правовому
акту суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Як вбачається із позовної заяви та
підтверджено матеріалами справи
позивач перебуває на обліку в УПФ у
Шевченківському районі.

У відповідності до ст. 99 КАС України,
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
6-місячний строк. Таким чином, позовна
давність починається з 15 березня 2010р.,
оскільки позовна заява подана 15.102010р.

Відповідно до ст.. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду.

Тому, приймаючи до уваги, що позивач не
навів переконливих доказів поважності
пропуску строку позовної давності, з
огляду на строк його звернення до суду
із позовом , суд залишає без розгляду
позовні вимоги позивача за період з
01.01.2014 р. по липень 2014 р.

За чинним законодавством розмір
мінімальної заробітної плати
визначається лише за правилами,
передбаченими Законом України «Про
державний бюджет на 2014 рік», іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до п. п. 8, 10 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 4 від 16 березня 2012 року « Про
судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» За змістом
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ,вихідною величиною для
обчислення пенсії визначено
мінімальну пенсію за віком. .Розмір
мінімальної пенсії за віком визначений
ст. 28 Закону України «про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» , згідно з якою мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

Відповідачем суду не було надано
доказів правомірності своєї
діяльності щодо відмови у нарахуванні
відповідної щорічної допомоги на
оздоровлення стосовно позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст. 2, 6, 8, 11, 17-19, 69-72, 87-94, 99, 100, 102,
128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
міста Запоріжжя задовольнити
частково.

Визнати дії УПФ України у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя в частині відмови у
проведенні донарахування ОСОБА_1
невиплаченої частини щорічної разової
допомоги на оздоровлення як інваліду
Чорнобиля 2 групи - незаконними.

Зобов'язати УПФ України у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя провести ОСОБА_1 перерахунок
та виплату державної пенсії на
підставі ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі, не нижче 8
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю на підставі ст. 50 Закону
України Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в обсязі 75
% розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, за
відрахуванням фактично отриманих сум,
починаючі з 01.08.2014 року, і в подальшому.

В решті частині позову - відмовити.

Постанова може бути сторонами
оскаржена до Дніпропетровського
адміністративного апеляційного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя