Справа № 694/1057/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 листопада 2014 року
К/800/42825/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівЦуркана М. І.,
Чалого С. Я.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області на ухвалу
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 22 липня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі за заявою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області про зміну способу
та порядку виконання рішення,

установив:

Головний державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області звернувся із заявою
про зміну способу та порядку виконання
постанови Звенигородського районного
суду Черкаської області від 18 березня
2013 року шляхом стягнення на користь
ОСОБА_4 нарахованої, але не виплаченої
суми перерахунку.

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 22 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року, заяву задоволено: змінено спосіб
і порядок виконання постанови суду від
18 березня 2013 року шляхом стягнення з
боржника перерахованої, але не
виплаченої суми пенсії.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області звернулось з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні заяви.

Заперечень на касаційну скаргу не
надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що з 06 червня 2013
року на виконанні у відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області знаходиться
виконавче провадження № 38361710 з
виконання постанови Звенигородського
районного суду Черкаської області №
2-а-6285/11 від 18 березня 2013 року, згідно
якої УПФУ в Звенигородському районі
Черкаської області зобов'язано
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_4, передбаченої ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком, додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
по ІІ групі інвалідності, виходячи з
розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» та прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, з 08 грудня 2010 року по 22
липня 2011 року з урахуванням фактично
сплачених сум.

Згідно із повідомленням УПФУ в
Звенигородському районі рішення суду
виконано в частині, зокрема, здійснено
перерахунок та нараховано до виплати
ОСОБА_4 36 658 грн 27 коп. В
частині виплати вказаних коштів судове
рішення залишено без виконання у
зв'язку з відсутністю коштів.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, при задоволені заяви
виходили з того, що, оскільки рішення
суду не виконано у повному обсязі, то
така зміна способу і порядку
спрямована на повний та всебічний
захист прав особи.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 18 березня 2013
року та наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами, як обраним позивачем видом
захисту порушених прав, які суд
задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог, і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. В
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак слід розуміти відмінності між
позовною вимогою, як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
від способу виконання судового
рішення, як одного з його заходів, що
унеможливлює зміни судового рішення за
відсутності на це процесуальних
повноважень.

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його виконання є такі
підстави: для розстрочення та
відстрочення - обставини, що
ускладнюють виконання, а для зміни
способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Наведене свідчить, що позивачем не
доведено обставин, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим,
- а отже і підстав для зміни способу і
порядку виконання рішення немає.

З урахуванням викладеного колегія
суддів приходить до висновку, що цю
заяву заявлено без відповідних
правових підстав, а тому вона
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 229, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного
суду Черкаської області від 22 липня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року скасувати.

В задоволенні заяви Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області про зміну способу
та порядку виконання постанови
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 18 березня 2013
року шляхом стягнення на користь
ОСОБА_4 нарахованої, але не виплаченої
суми перерахунку пенсії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: