Справа № 816/4092/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4092/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко
О.В.,

представників позивачів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представників відповідача КП
"Лубенське МБТІ" - Руденка О.Ю., Верпети
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Комунального
підприємства "Лубенське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації",
Реєстраційної служби Оржицького
районного управління юстиції у
Полтавській області про визнання дій
протиправними та скасування державної
реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області з адміністративним позовом до
Комунального підприємства "Лубенське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації" (далі - КП "Лубенське
МБТІ", відповідач) про визнання дій щодо
скасування реєстрації права власності
на нерухоме майно за ОСОБА_7
неправомірними; скасування державної
реєстрації права власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_8.

Ухвалою Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 13.03.2013 відкрито провадження
у даній справі. Ухвалою цього ж суду від
07.04.2014 справу передано на розгляд до
Полтавського окружного
адміністративного суду в порядку
пункту 3 частини 1 статті 22 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Після надходження 21.10.2014 справи до суду
ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014
справу прийнято до провадження.

10.11.2014 ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду до участі у
справі в якості другого відповідача
залучено Реєстраційну службу
Оржицького районного управління
юстиції у Полтавській області.

Мотивуючи свої вимоги, позивачі
стверджують, що вони як спадкоємці
померлого ОСОБА_7, маючи намір вступити
у спадкові права та провести юридичне
оформлення житлового будинку в
АДРЕСА_1, дізналися, що свідоцтво про
право власності на вказаний житловий
будинок, видане свого часу на ім'я
ОСОБА_7, погашено на підставі рішення
Селецької сільської ради №10 від 31.10.2001,
а право власності перереєстровано та
видано нове свідоцтво на ім'я ОСОБА_8
Позивачі вважають таку перереєстрацію
протиправною, оскільки нова реєстрація
права власності відбулася без належних
правовстановлюючих документів. У
зв'язку з цим просять суд, визнавши
неправомірними дії КП "Лубенське МБТІ"
по скасуванню реєстрації прав за
ОСОБА_7, скасувати державну реєстрацію
права власності на це ж майно за ОСОБА_8

Відповідач - КП "Лубенське МБТІ" надав
письмові заперечення на позов, в яких
вказує, що реєстрація права власності
на будинок в АДРЕСА_1 проведена
правомірно, на підставі
правовстановлюючих документів, а саме -
свідоцтва про право власності від
08.11.2001, виданого на ім'я ОСОБА_8 Первинна
реєстрація права власності на будинок
була здійснена на підставі відомостей
Селецької сільської ради, викладених у
листі від 08.11.2001, в якому голова
сільської ради, з посиланням на рішення
виконавчого комітету Селецької
сільської ради від 31.10.2001, повідомив про
факт помилкової видачі свідоцтва про
право власності від 14.01.1998 на ім'я
ОСОБА_7

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги,
просили позов задовольнити.

Представники КП "Лубенське МБТІ" у
судовому засіданні підтримали
заперечення проти позову та просили
суд у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Відповідач - Реєстраційна служба
Оржицького районного управління
юстиції у Полтавській області явку
свого представника у судове засідання
не забезпечив. Про дату, місце та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Про причини неявки суд
не повідомив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши залучені до
матеріалів справи та зібрані судом
письмові докази, застосувавши до
спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, суд приходить до наступних
висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що
на підставі свідоцтва на право
приватної власності на жилий будинок
від 14.01.1998, виданого на підставі рішення
виконавчого комітету Селецької
сільської ради народних депутатів від
04.09.1997 №6, Лубенським МБТІ 21.01.1998 за
реєстровим №474 була здійснена
реєстрація права особистої власності
за ОСОБА_7 на цілий жилий будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 10 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть
НОМЕР_1, виданого 07.01.2000 Семенівською
сільською радою Оржицького району (а.с.
5 т. 1), ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом, 15.11.2001 Лубенським МБТІ на
підставі свідоцтва про право
власності, виданим Селецькою сільською
радою 08.11.2001 на підставі рішення
виконкому Селецької сільської ради від
31.10.2001 №10, за реєстровим номером 474 була
здійснена реєстрація права приватної
власності на цей же жилий будинок за
ОСОБА_8 (а.с. 237 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про
смерть НОМЕР_2, виданого 01.10.2010
Селецькою сільською радою (а.с. 5 т. 1),
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі
свідоцтва про право власності від
08.11.2001, що підтверджується витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно №29923526 від 12.05.2011, копія якого
наявна в матеріалах справи (а.с. 29 т. 1).

Бажаючи вступити у спадкові права
після смерті ОСОБА_7, його мати - ОСОБА_6
та сестра - ОСОБА_5 звернулися до
нотаріальної контори для оформлення
спадкових прав. Однак провести
юридичне оформлення спадщини їм не
вдалося, оскільки, як виявилося,
свідоцтво про право власності на
належний померлому житловий будинок
АДРЕСА_1 погашено.

Звернувшись до КП "Лубенське МБТІ" із
заявою з проханням видати витяг з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1,
ОСОБА_5 отримала письмову відповідь від
19.10.2010 за №2-146, в якій в.о. начальника
бюро повідомив про відмову у видачі
відповідного витягу у зв'язку з тим, що
право власності на вказане нерухоме
майно зареєстроване за ОСОБА_8 на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого 08.11.2001 виконкомом
Селецької сільської ради (рішення №10
від 31.10.2001). При цьому ж зазначив, що
свідоцтво про право власності на ім'я
ОСОБА_7 анульовано згідно рішення
виконкому Селецької сільської ради №10
від 31.10.2001 (а.с. 9 т. 1).

В матеріалах справи містяться листи
Селецького сільського голови від 08.11.2001
№23 та №24, за змістом яких значиться, що
свідоцтво про право власності на жилий
будинок від 14.01.1998, що знаходиться в с.
Велика Селецька Оржицького району на
ім'я ОСОБА_7, видане на підставі рішення
виконкому від 04.09.1997, вважати недійсним,
так як воно виписане помилково. Дане
рішення скасоване рішенням виконкому
Селецької сільської ради від 31.10.2001 №10
(а.с. 26, 27).

Позивачі, звертаючись до суду з даним
позовом, стверджують, що службова особа
КП "Лубенське МБТІ", анульовуючи
свідоцтво про право власності, не
виконала покладений на неї обов'язок
щодо перевірки законності та повноти
поданих Селецькою сільською радою
документів, тобто діяла за відсутності
відповідних повноважень, в порушення
вимог Інструкції про порядок державної
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, що перебувають у
власності юридичних та фізичних осіб,
яка була чинною на час виникнення даних
правовідносин. Внаслідок таких, на
думку позивачів, неправомірних дій
було погашено свідоцтво про право
власності на ім'я ОСОБА_7 та проведено
реєстрацію права власності за ОСОБА_8
лише на підставі листа сільського
голови, який не передбачений вказаною
Інструкцією в якості
правовстановлюючого документа.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір
на предмет відповідності дій
відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд виходить з наступного.

Як свідчить зміст позовної заяви та
заперечень відповідача,
правовідносини, судову оцінку яким
просить надати позивач, виникли ще у 2001
році під час державної реєстрації прав
на нерухоме майно у вигляді житлового
будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим спірні правовідносини
мають бути перевірені на предмет їх
відповідності положенням Інструкції
про порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затвердженої наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 09.0.1998 №121, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 26.06.1998 за №399/2839 (далі -
Інструкція), чинної на той час (наказ
втратив чинність 06.08.2012 згідно з
наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 02.07.2012 №327).

Так, відповідно до п. 1.1.
Інструкції, нею визначено порядок
здійснення державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна в
Україні.

Згідно з п. 1.4. Інструкції
державній реєстрації в бюро технічної
інвентаризації підлягають об'єкти
нерухомості, розташовані на всій
території України (населених пунктах,
військових містечках, військових
частинах, аеропортах, річкових і
морських портах, заповідниках,
заказниках, на дорогах, полігонах і т.
п.).

При цьому державну реєстрацію
права власності на об'єкти нерухомого
майна здійснюють комунальні
підприємства - бюро технічної
інвентаризації (п. 1.5 Інструкції).

Відповідно до п. 1.7. Інструкції
реєстрація права власності на об'єкти
нерухомого майна провадиться на
підставі правовстановлювальних
документів, за рахунок коштів
власників нерухомого майна.

Додатком 1 до Інструкції затверджено
Перелік правовстановлювальних
документів, на підставі яких
провадиться державна реєстрація права
власності на об'єкти нерухомого майна,
до числа яких відносяться, крім іншого,
свідоцтва про право власності на
об'єкти нерухомого майна, видані
органами державної виконавчої влади чи
місцевого самоврядування.

Як встановлено судом з наявних
матеріалів справи, 15.11.2001 за реєстровим
№474 КП "Лубенське МБТІ" вчинило
реєстраційний напис на
правовстановлюючому документі щодо
реєстрації за ОСОБА_8 права приватної
власності на житловий будинок, що
розташований у АДРЕСА_1 та належить
останньому на підставі свідоцтва про
право власності від 08.11.2001, виданого на
підставі рішення виконкому Селецької
сільської ради від 31.10.2001 №10 (а.с. 194 т. 1).

Тобто, відповідач, отримавши
правовстановлюючий документ
передбачений пунктом 6 Додатку 1 до
Інструкції, вчинив дії, передбачені
пунктом 2.1. Інструкції.

Позивачі ж стверджують, що під час
державної реєстрації прав БТІ не
виконало вимоги абз. "б" п. 2.1.
Інструкції, яким передбачено, що
відповідальний працівник бюро
технічної інвентаризації вивчає
законність та повноту документів і на
підставі їх робить відповідний запис у
реєстрову книгу. Цим самим позивачі
доводять, що свідоцтво про право
власності, надане ОСОБА_8 до БТІ, не може
бути достатньою підставою для
реєстрації за ним права власності,
оскільки попереднє свідоцтво, видане
на ОСОБА_7, анульоване (погашено) не у
спосіб визначений законодавством, за
відсутності рішення компетентного
органу щодо скасування рішення, на
підставі якого свого часу було видане
свідоцтво ОСОБА_7

Як вже зазначалося, пояснення
обставин реєстрації права власності на
ОСОБА_8 наведені в листах Селецького
сільського голови від 08.11.2001 №23 та №24,
за змістом яких свідоцтво про право
власності на жилий будинок від 14.01.1998,
що знаходиться в с. Велика Селецька
Оржицького району на ім'я ОСОБА_7,
видане на підставі рішення виконкому
від 04.09.1997, вважати недійсним, так як
воно виписане помилково. Дане рішення
скасоване рішенням виконкому
Селецької сільської ради від 31.10.2001 №10
(а.с. 26, 27 т. 1).

З'ясовуючи факт існування рішень
виконкому Селецької сільської ради від
04.09.1997 №6 та від 31.10.2001 №10, суд встановив,
що за повідомленням сільського голови
від 10.04.2013 №108 протоколи сесій та
виконавчих комітетів Селецької
сільської ради по 2007 рік включно здані
в районний архів Оржицької РДА (а.с. 39 т.
1).

В той же час за повідомленням
голови Оржицької РДА від 10.04.2013 №01-38/19 в
документах виконкому Селецької
сільської ради, які надійшли на
зберігання до архівного сектору
райдержадміністрації, рішення
Селецької сільської ради №6 від 04.09.1997
(про надання права власності ОСОБА_7 на
домоволодіння, що розташоване в
АДРЕСА_1 та №10 від 31.10.2001 (про скасування
вищезгаданого рішення виконкому
Селецької сільради) відсутні (а.с. 41 т. 1).

Позивач ОСОБА_6 зверталася до
Оржицького РВ УМВС України в
Полтавській області із заявою щодо
незаконних дій з боку сільського
голови Селецької сільської ради ОСОБА_9
при видачі свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1. Матеріали
дослідчої перевірки були 11.11.2011
передані до Прокуратури Оржицького
району, постановою якої від 26.01.2012
відмовлено в порушенні кримінальної
справи відносно голови сільської ради
ОСОБА_9 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України,
у зв'язку з тим, що рішення виконкому
Селецької сільської ради від 31.10.2001 №10,
на підставі якого було анульовано
свідоцтво про право власності на
будинок, видане на ім'я ОСОБА_7 відсутнє
в архіві Оржицької РДА та поряд із цим
встановлена відсутність не одного
рішення, а взагалі великої кількості
документів сільської ради, що свідчить
про незадовільне виконання своїх
обов'язків працівниками сільської
ради, проте унеможливлює встановлення
факту існування вказаного рішення, а
також те, що у зв'язку зі сплином понад 10
років, в результаті чого свідки даних
подій не пригадують обставини справи
(а.с. 40 т. 3).

У зв'язку з цим суд звертає увагу
на обставини, встановлені судами у
справі №2-134/2011 за позовом ОСОБА_10 до
Селецької сільської ради та
Лубенського міжрайонного бюро
технічної інвентаризації про визнання
рішення виконавчого комітету
Селецької сільської ради Оржицького
району від 31.10.2001 №10 неправомірним і
скасування його, про визнання
недійсним свідоцтва про право
приватної власності на жилий будинок
по АДРЕСА_1 від 08.11.2001, видане на ім'я
ОСОБА_8 та про визнання дійсним
свідоцтва про право приватної
власності на жилий будинок АДРЕСА_1 від
14.01.1998, видане на ім'я ОСОБА_7 та за
позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору,
ОСОБА_11 до ОСОБА_6 та Селецької
сільської ради про визнання свідоцтва
на право власності на жилий будинок
АДРЕСА_1 від 14.01.1998, видане на ім'я ОСОБА_7
за реєстраційним номером 474 від 21.01.1998
недійсним, про визнання за ОСОБА_11
права власності на жилий будинок і
господарські споруди за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та про
визнання дійсним свідоцтва про право
приватної власності на жилий будинок
АДРЕСА_1 від 08.11.2001, виданого на ім'я
ОСОБА_8.

Так, рішенням Оржицького
районного суду Полтавської області від
13.12.2011 у вищевказаній справі позов
ОСОБА_6 до Селецької сільської ради
задоволено частково. Визнано недійсним
свідоцтво про право приватної
власності на жилий будинок по АДРЕСА_1
від 08.11.2001, видане на ім'я ОСОБА_8. В
задоволенні решти позовних вимог до
Селецької сільської ради відмовлено. В
задоволенні позову до Лубенського МБТІ
відмовлено повністю. Позов ОСОБА_11
(спадкоємець померлого ОСОБА_8) до
Селецької сільської ради задоволено
частково. Визнано недійсним свідоцтво
про право приватної власності на жилий
будинок по АДРЕСА_1 від 14.01.1998, видане на
ім'я ОСОБА_7 за реєстраційним номером 474
від 21.01.1998. В задоволенні решти позовних
вимог до Селецької сільської ради
відмовлено. В задоволенні позову до
ОСОБА_6 відмовлено повністю (а.с. 63-66 т. 1).

Проте рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 07.02.2012
задоволено частково апеляційну скаргу
ОСОБА_11. Рішення Оржицького районного
суду Полтавської області від 13.12.2011 у
частині визнання недійсним свідоцтва
про право приватної власності на
житловий будинок від 08.11.2001, яке
видавалося на ім'я ОСОБА_8, скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні
позову повністю. В іншій частині
рішення залишено без змін (а.с. 67-69 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про
смерть НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3
виконавчим комітетом Оржицької
селищної ради (а.с. 151 т. 1), ОСОБА_11 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09.10.2012 рішення
Оржицького районного суду Полтавської
області від 13.12.2011 та рішення
Апеляційного суду Полтавської області
від 07.02.2012 залишені без змін (а.с. 70-72 т. 1).

Таким чином на теперішній час в
судовому порядку визнано недійсним
лише свідоцтво про право приватної
власності на жилий будинок по АДРЕСА_1
від 14.01.1998, видане на ім'я ОСОБА_7 за
реєстраційним номером 474 від 21.01.1998.

Ухвалюючи таке рішення, Апеляційний
суд Полтавської області зазначив, що
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15.04.1991, мають вирішуватися за нормами,
що регулювали власність двору, а саме:
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили
права на частку в його майні та
визначається, виходячи з рівності
часток усіх його членів. За таких
обставин розмір часток ОСОБА_7, ОСОБА_12
та ОСОБА_8 були рівними і становили по 1/3
частини у кожного. У 1996 році ОСОБА_12
померла, у зв'язку з чим її частка
перейшла до сина ОСОБА_8 На день видачі
на ім'я ОСОБА_7 свідоцтва від 14.01.1998 в
цьому будинку також проживав ОСОБА_8, як
член колишнього колгоспного двору,
тому ОСОБА_7 не міг бути єдиним
власником будинку, як це зазначено у
свідоцтві, а міг мати у власності дише
1/3 частину домоволодіння. Відповідно до
архівного витягу з протоколу загальних
зборів колгоспників колгоспу ім.
Котовського від 30.01.1998 ОСОБА_7
відмовився від своєї частки у
колгоспному дворі, а ОСОБА_8 сплатив за
цю частину суму 5 484 грн. 00 коп. Як
вбачається з розписки від 06.04.1998 ОСОБА_7
отримав від ОСОБА_8 кошти в сумі 5 500 грн.,
про що засвідчив своїм підписом. Таким
чином, ОСОБА_8 у 1998 році став єдиним
власником будинку АДРЕСА_1. Крім того,
ОСОБА_7 у лютому 1998 року був придбаний
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1, що з огляду на наведене вище
також підтверджує про його вибуття з
колишнього колгоспного двору. Разом з
тим, після переходу права власності на
будинок в цілому ОСОБА_8, втрачало свою
силу свідоцтво від 14.01.1998. За таких
обставин, колегія суддів прийшла до
висновку, що підстав для визнання
свідоцтва від 08.11.2001, виданого ОСОБА_8,
недійсним не вбачається, оскільки дане
свідоцтво видавалося останньому на
підставі рішення Селецької сільської
ради після викупу ним частки, що
належала ОСОБА_7 (а.с. 67-69 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене слід
зробити висновок, що КП "Лубенське МБТІ"
отримавши правовстановлюючий документ
у вигляді свідоцтва про право
власності від 08.11.2001, видаваного на ім'я
ОСОБА_8, у чіткій відповідності до вимог
п. 2.1. Інструкції здійснило 15.11.2001
первинну реєстрацію за останнім
житлового будинку з урахуванням
обставин анулювання аналогічного
свідоцтва, виданого на ім'я ОСОБА_7

Таким чином твердження позивачів
щодо недотримання відповідачем вимог
Інструкції суд визнає безпідставними,
у зв'язку з чим вимога
адміністративного позову щодо
визнання дій КП "Лубенське МБТІ"
неправомірними задоволенню не
підлягає.

Оскільки інша позовна вимога про
скасування державної реєстрації права
власності за ОСОБА_8 є похідною від
першої, то в разі відмови у задоволенні
основної вимоги, слід відмовити у
задоволенні й усіх інших вимог, що
випливають з первісної.

Відтак адміністративний позов
задоволенню не підлягає в цілому.

З урахуванням приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
25.11.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун