Справа № 2а-13088/12/2670
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Літвіної Н.М., Старової Н.Е., при
секретарі - Войтковській Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-фінансова група "Нафтахім"
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промислово-фінансова група "Нафтахім"
до Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправними дій,
стягнення з бюджету надмірно
сплаченого податку на додану вартість,
-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-фінансова група "Нафтахім"
звернулося до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про:

- визнання протиправними та
незаконними дій Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України щодо відмови у
підготовці висновку щодо повернення
ТОВ "Промислово-фінансова група
"Нафтахім" сум надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі 244
359,82 грн. та відповідно у поданні
висновку Головному управлінню
Державної казначейської служби
України у м. Києві;

- стягнення з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві на користь позивача
суму надмірно сплаченого податку на
додану вартість у розмірі 244 359,82 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
липня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів дійшла наступного
висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
у листопаді 2011 року позивачем було
заявлено до митного оформлення 7 митних
декларацій щодо товару - каучуку
синтетичного марки СКМС-30 АРКМ-15: №
100200000/2011/015789, № 100200000/2011/015792, №
100200000/2011/015794, № 100200000/2011/016451, №
100200000/2011/016523, № 100200000/2011/016527, №
100200000/2011/294089.

08.11.2011 р. Київською регіональною
митницею прийнято рішення про
коригування митної вартості товару №
100000006/2011/113007/1, внаслідок чого позивачем
надмірно сплачено до державного
бюджету податку на додану вартість у
сумі 244 359,82 грн.

13.08.2012 р. Окружним адміністративним
судом м. Києва було винесено постанову
у справі № 2а-6449/12/2670, якою рішення
Київської регіональної митниці від
08.11.2011 р. № 100000006/2011/113007/1 визнано
протиправним та скасовано.

27.02.2014 р. ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва залишена без змін, а, отже,
рішення 27.02.2014 р. набрало чинності.

З огляду на вищезазначене, позивач
вважає, що сума надмірно сплачених
платежів з податку на додану вартість у
розмірі 244 359,82 грн. підлягає
поверненню.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України митна декларація приймається
для митного оформлення, якщо вона
подана за встановленою формою,
підписана особою, яка її подала, і
перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені цим Кодексом. Факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(ч. 4 ст. 52 МК України).

Так, позивач зазначає, що сума надмірно
сплаченого податку на додану вартість
підлягає сплаті за митними
деклараціями: № 100200000/2011/015789; №
100200000/2011/015792; № 100200000/2011/015794; №
100200000/2011/016451; № 100200000/2011/016523; №
100200000/2011/016527; № 100200000/2011/294089.

Натомість рішення щодо визначення
митної вартості № 100000006/2011/113007/1 від
08.11.2011 р. винесено тільки щодо однієї
поданої вантажної митної декларації №
100200000/2011/015614 від 07.11.2011 р., яка внаслідок
коригування митної вартості була
анульована, а замість неї подана інша
ВМД № 100200000/2011/015789 від 09.11.2011 р., що
підтверджується даними зазначеними у
графі 44 за кодом 1300.

З пояснень відповідача 1 вбачається, що
внаслідок коригування митної вартості
позивачем було здійснено доплату до
вже перерахованих коштів за
попередньою ВМД тільки в розмірі 34
898,70 грн.

Слід також зазначити, що позивач надав
докази сплати сум податку на додану
вартість за митними деклараціями №
100200000/2011/015792; № 100200000/2011/015794; №
100200000/2011/016451; № 100200000/2011/016523; №
100200000/2011/016527; № 100200000/2011/294089.

Умови повернення помилково та/або
надміру сплачених грошових зобов'язань
затверджені ст. 43 Податкового кодексу
України.

Відповідно до пунктів 43.3, 43.4, 43.5 ст. 43
Податкового кодексу України
обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Відповідно до частини шостої статті 264
Митного кодексу України у разі якщо
після сплати декларантом податків і
зборів (обов'язкових платежів) згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом, буде прийнято рішення
про застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у місячний термін з дня
прийняття рішення, у порядку,
передбаченому законодавством.

Так, саме Порядок повернення визначає
процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264 МК.

Процедуру повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, а саме: податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету, коштів від повернення
до бюджетів бюджетних позичок,
фінансової допомоги, наданої на
поворотній основі, та кредитів, у тому
числі залучених державою (місцевими
бюджетами) або під державні (місцеві)
гарантії (далі - платежі) регламентує
Порядок повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, затверджений
Наказом Міністерства фінансів України
03.09.2013 N 787.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного
кодексу України та статей 43, 102
Податкового кодексу України
розроблено Порядок повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 липня 2007 р. N
618 (надалі - Порядок № 618).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ
Порядку № 618 для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Пунктом 6 Порядку № 618 передбачено, що
керівник (заступник керівника) митного
органу на підставі результатів
перевірки (у разі її проведення)
підписує Висновок про повернення,
Реєстр висновків про повернення та
супровідний лист, адресований органу
Державного казначейства України (далі -
пакет документів на повернення коштів).

Пакет документів на повернення коштів
передається до Загального відділу для
реєстрації та відправки до органу
Державного казначейства України.

Висновок про повернення платникам
податків помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів
повинен бути прийнятий митним органом
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення 20-денного строку з дня
подання платниками податків заяви (п. 7
цього Порядку).

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до відділу митних платежів митного
органу (далі - Відділ) для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
форма якого наведена в додатку 1 до
Порядку № 618, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу. Порядок і форма
складання документа, у якому
відображатимуться результати
перевірки, визначаються наказом
Державної митної служби України.

Пунктом 11 Порядку № 618 передбачено, що
за відсутності підстав для повернення
коштів у встановленому порядку
готується та надсилається заявнику
письмова обґрунтована відповідь.

З системного аналізу вищенаведених
правових норм вбачається, що
повернення надмірно сплачених сум
податків здійснюється за чітко
встановленою процедурою, зокрема, яка
передбачає обов'язкове звернення
платника податків до митного органу, як
до контролюючого органу з метою
підготовки відповідного висновку до
Головного управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві.

Однак, як вірно зазначено судом першої
інстанції, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва 25.09.2012 р., а до Київської
регіональної митниці з заявою про
повернення надміру сплачених сум
податку на додану вартість лише 28.02.2013
р. та 08.04.2014 р.

Таким чином, вищезазначене звернення
позивача до митного органу відбулося
вже після його звернення з позовною
заявою до Окружного адміністративного
суду м. Києва про стягнення надмірно
сплачених сум податку на додану у
справі № 2а-13088/12/2670, а, отже, звертаючись
до суду з вимогою про стягнення
надмірно сплачених сум з податку на
додану вартість, позивачем не
дотримано вимог, передбачених Порядком
№ 618.

Листом від 23.04.2014 р. № 4958/1/26-70-52-04
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів надала відповідь, в якій
зазначено, що питання повернення
коштів не було предметом розгляду
вказаної вище судової справи, а тому
відсутні підстави для повернення
коштів з Держбюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом розгляду судової справи №
2а-6449/12/2670 була одна вантажна митна
декларація № 100200000/2011/015614 від 07.11.2011 р.,
яка внаслідок коригування митної
вартості була анульована й замість неї
подана інша ВМД № 100200000/2011/015789 від 09.11.2011
р. Однак, як вже зазначалось, позивач
звернувся до митного органу щодо
повернення надмірно сплачених сум з
податку на додану вартість, сплачених
згідно зазначеної декларації, лише
після звернення до Окружного
адміністративного суду м. Києва, тобто
з порушенням процедури повернення
надмірно сплачених коштів, визначеної
Порядком № 618.

Натомість позивачем заявлено до
стягнення суму надмірно сплаченого
податку на додану вартість також за
деклараціями № 100200000/2011/015792, №
100200000/2011/015794, № 100200000/2011/016451, №
100200000/2011/016523, № 100200000/2011/016527, №
100200000/2011/294089, які не були предметом
розгляду по справі № 2а-6449/12/2670.

Крім того, слід зазначити, що у вказаних
деклараціях позивачем самостійно
визначена митна вартість товару,
доказів прийняття рішень про
коригування митної вартості суду не
надано, а тому відсутні підстави для
стягнення надмірно сплачених платежів
за зазначеними деклараціями.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що дії Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України щодо відмови у
підготовці висновку щодо повернення
ТОВ "Промислово-фінансова група
"Нафтахім" сум надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі 244
359,82 грн. та відповідно у поданні
висновку Головному управлінню
Державної казначейської служби
України у м. Києві є правомірними.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосовано
норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини чи
порушено норми процесуального права.
За наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промислово-фінансова група "Нафтахім"
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя
Н.М.Літвіна

суддя

Н.Е.Старова

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Літвіна Н. М.

Старова Н.Е.