Справа № 2-а/1970/2729/12
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

Справа № 148090/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Тернопільського обласного
центру зайнятості на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.07.2012 року
в справі за позовом Тернопільського
обласного центру зайнятості до
Тернопільського обласного
комунального підприємства «Фірма
«Кінодністер» про стягнення витрат на
професійне навчання,

В С Т А Н О В
И В :

У липні 2012 року Тернопільський
обласний центр зайнятості (далі
Тернопільський ОЦЗ) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Тернопільського обласного
комунального підприємства «Фірма
«Кінодністер» про стягнення витрат на
професійне навчання.

Позивач просив стягнути з відповідача
витрати на професійне навчання ОСОБА_1
в розмірі 1531, 29 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.07.2012 року
позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив Тернопільський ОЦЗ, який в
апеляційній скарзі просить її
скасувати та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог.

Апеляційні вимоги обґрунтовує змістом
доводів позовної заяви та вважає, що
витрати на професійне навчання повинен
нести відповідач, оскільки відповідно
до п.4 абз.2 ст. 26 Закону України «Про
зайнятість населення», якщо протягом
двох років, які передують вивільненню,
працівник не мав можливості підвищити
свою кваліфікацію чи одержати суміжну
професію за попереднім місцем роботи і
якщо при працевлаштуванні йому
необхідно підвищити кваліфікацію або
пройти професійну перепідготовку, то
витрати на ці заходи проводяться за
рахунок підприємства, установи,
організації, з яких вивільнено
працівника.

ОСОБА_1, яка була вивільнена
відповідачем , не підвищувала свою
кваліфікацію та не одержувала суміжну
професію, тому витрати на професійне
навчання належить стягнути з
Тернопільського обласного
комунального підприємства «Фірма
«Кінодністер».

Особи, які беруть участь у справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, в судове
засідання не прибули, клопотань про
розгляд справи за їх участі на адресу
суду не надходило, що дає підстави для
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними в ній
матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

У справі встановлено, що 20.07.2010 року до
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні звернулася ОСОБА_1,
яка була вивільнена з Тернопільського
обласного комунального підприємства
«Фірма «Кінодністер» з роботи
кіномеханіка 30.06.2010 року за п. 1 ст. 40
КЗпП України згідно звіту про
заплановане вивільнення працівників
форми 4-ПН від 29.04.2010 року.

27.07.2010 року ОСОБА_1 було надано статус
безробітної та призначено допомогу по
безробіттю.

20.09.2010 року ОСОБА_1 подала заяву з
проханням направити її на професійне
навчання за спеціальністю перукар у
зв'язку з відсутністю роботи, яка
відповідає професійним навикам.

Згідно поданої заяви, за направленням
служби зайнятості № ПН/02-80/1002 від 20.09.2010
року, відповідно до укладеного
договору № 504-10 та договору № ПН/02-80/10,
ОСОБА_1 проходила професійну
перепідготовку в Тернопільському
обласному комунальному
навчально-курсовому центрі за
професією (спеціальністю) перукар
(перукар-модельєр) з 21.09.2010 року по 11.02.2011
року.

Після закінчення професійного
навчання ОСОБА_1 була працевлаштована
на роботу перукаря-модельєра до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
згідно трудового договору № 5,
зареєстрованого Тернопільським МЦЗ
26.09.2011 року.

Відповідно до остаточного кошторису
витрат на підготовку (перепідготовку)
групи громадян по професії перукар,
затвердженого 15.02.2011 року директором
Тернопільського обласного
комунального навчально-курсового
центру, погодженого з директором
Тернопільського ОЦЗ, витрати на
професійне навчання одного слухача за
весь період навчання складають 1531, 29
грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що підстави для стягнення з
відповідача витрат на професійне
навчання у розмірі 1531, 29 грн. відсутні,
оскільки під час роботи в
Тернопільському обласному
комунальному підприємстві «Фірма
«Кінодністер» ОСОБА_1 не виявляла
бажання підвищувати кваліфікацію чи
отримувати суміжну професію.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
зайнятість населення», державна
служба зайнятості, зокрема, організує
при потребі професійну підготовку і
перепідготовку громадян у системі
служби зайнятості або направляє їх до
інших навчальних закладів, що ведуть
підготовку та перепідготовку
працівників, сприяє підприємствам у
розвиткові та визначенні змісту курсів
навчання й перенавчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 вищевказаного
Закону, професійна підготовка,
підвищення кваліфікації і
перепідготовка громадян організується
державною службою зайнятості за її
направленням у навчальних закладах, на
підприємствах, в установах і
організаціях (незалежно від їх
підпорядкованості) згідно з укладеними
договорами або у спеціально
створюваних для цього учбових центрах
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про
зайнятість населення» визначено, якщо
протягом двох років, які передують
вивільненню, працівник не мав
можливості підвищити свою
кваліфікацію чи одержати суміжну
професію за попереднім місцем роботи, і
якщо при працевлаштуванні йому
необхідно підвищити кваліфікацію або
пройти професійну перепідготовку, то
витрати на ці заходи проводяться за
рахунок підприємства, установи,
організації, з яких вивільнено
працівника.

З матеріалів справи видно, що 14.05.2012
року Тернопільським ОЦЗ було
направлено відповідачу лист з вимогою
в 10-денний термін надати інформацію про
те, чи було надано Тернопільським
обласним комунальним підприємством
«Фірма «Кінодністер» можливість
ОСОБА_1 підвищити кваліфікацію чи
одержати суміжну професію протягом 2-х
років, які передували вивільненню
даної особи.

24.05.2012 року відповідачем було надано
відповідь на вищевказаний лист, в якому
зазначено, що з 26.03.2002 року і до моменту
звільнення заяв про бажання підвищити
кваліфікацію чи отримати суміжну
професію від ОСОБА_1 не надходило.

Враховуючи вищевказані обставини
справи, немає підстав вважати, що
ОСОБА_1 не мала можливості підвищити
кваліфікацію чи одержати суміжну
професію протягом 2-х років роботи у
відповідача, які передували її
вивільненню, тому Тернопільське
обласне комунальне підприємство
«Фірма «Кінодністер» не зобов'язане
відшкодовувати витрати на її
професійне навчання відповідно до ч. 4
ст. 26 Закону України «Про зайнятість
населення».

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тернопільського
обласного центру зайнятості залишити
без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.07.2012 року
в справі № 2а-1970/2729/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський