Справа № 153/1355/14
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 153/1355/14

Головуючий у 1-й інстанції:
Любинецька-Онілова А.Г.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

13 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

за участю секретаря судового
засідання: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача - Костаревича А.В.

третьої особи - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Ямпільського районного суду
Вінницької області від 10 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державного
реєсратора реєстраційої служби
Ямпільського районного управління
юстиції Вінницької області Костаревич
А. В., третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача - ОСОБА_7 про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні дії
,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Державного реєсратора реєстраційої
служби Ямпільського районного
управління юстиції Вінницької області
Костаревич А. В., третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача -
ОСОБА_7, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
державного реєстратора від 03 червня 2014
року про державну реєстрацію за ОСОБА_7
права власності на житловий будинок з
надвірними будівлями: сарай літ. «Б»,
вбиральня літ. «В», огорожа № 1
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 56) та
зобов'язати державного реєстратора
реєстраційної служби Ямпільського
районного управління юстиції
Вінницької області Костаревича А.В.
внести зміни до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, шляхом
запису про скасування державної
реєстрації права, внесеного на
підставі рішення державного
реєстратора, індексний номер 22488325.

Постановою Ямпільського районного
суду Вінницької області від 10.09.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просила скасувати постанову
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 10.09.2014 року та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт та її
представники підтримали доводи
викладені в апеляційній скарзі та
просили щодо її задоволення.

Представник відповідача та третьої
особи в судовому засіданні просили
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги позивача, посилаючись на
письмові заперечення подані проти
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, надавши
правову оцінку наявним у справі
доказам, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги
позивача та необхідності залишення в
силі постанови Ямпільського районного
суду Вінницької області від 10.09.2014 року,
враховуючи наступне.

Як встановлено з матеріалів справи та
підтверджено при апеляційному
розгляді, звертаючись до суду першої
інстанції та на в обґрунтування права
на звернення до суду з зазначеним вище
позовом, позивач зазначила, що рішенням
державного реєстратора від 03 червня 2014
року про державну реєстрацію за ОСОБА_7
права власності на житловий будинок з
надвірними будівлями: сарай літ. «Б»,
вбиральня літ. «В», огорожа № 1
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 56) порушуються
права та охоронювані законом інтереси
позивача.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що у суду
немає підстав для визнання
протиправним та скасування рішення
державного реєстратора від 03 червня 2014
року про реєстрацію права власності
ОСОБА_7 на нерухоме майно.

Також суд першої інстанції зазначив, що
позивач не надав жодного доказу
порушення його законних прав, які
підлягають судовому захисту у спірних
правовідносинах, а відтак, позовні
вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом, 03.06.2014 року в
реєстраційну службу Ямпільського РУЮ
особисто звернулась ОСОБА_7 для
проведення державної реєстрації права
власності на житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1 (раніше реєстрація вже
була проведена Могилів-Подільським БТІ
28.01.1988 року ).

ОСОБА_7 для проведення державної
реєстрації прав на нерухоме майно було
надано в оригіналі «Договір про
надання в бестрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
право власності, з числом кімнат від
однієї до п'яти включно» №1671 виданий
13.04.1967 року Ямпільською державною
нотаріальною конторою, який відповідно
до «Інструкції про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української PCP»
від 31.06.1966 року являється
правовстановлюючим документом, який
підтверджує право власності на
житловий будинок.

Крім цього, ОСОБА_7 в оригіналі були
надані технічний паспорт на даний
житловий будинок, довідка міської ради
про уточнення адреси, та інші
документи, які згідно Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» не
впливають на проведення державної
реєстрації та прийняття рішення.

Відповідачем після вивчення
документів поданих ОСОБА_7 було
встановлено, що правовстановлюючий
документ «Договір про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
право власності, з числом кімнат від
однієї до п'яти включно» №1671 виданий
13.04.1967 року Ямпільською державною
нотаріальною конторою, а також
технічний паспорт на даний будинок та
інші документи відповідають заявленим
правам і вимогам чинного
законодавства.

Також було встановлено, що реєстрацію
даного житлового будинку було
проведено в Могилів-Подільському БТІ
28.01.1988 року та зареєстровано в
реєстровій книзі за №1890, що
підтверджується мокрим штампом та
печаткою БТІ на правовстановлюючому
документі. Таким чином, заявник
особисто подав всі необхідні для
проведення державної реєстрації
документи.

Відповідно до Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року №1114, державним
реєстратором була проведена перевірка
відомостей наявних у Державному
реєстрі речових прав по даному
житловому будинку і по ОСОБА_7, що
підтверджує сформована за №22487828 від
03.06.2014 року «Інформація з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна».

Крім того, в правовстановлюючому
документі і в технічному паспорті на
будинок є вписаний як складова частина
«Сарай», будь-яких відміток на
правовстановлюючому документі про
продаж даного сараю, будь-яких
підтверджень про право власності на
даний сарай ОСОБА_8, інших проведених
дій відносно даного об'єкта не було.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідно до п.6 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» затвердженого
постановою Кабінетом Міністрів
України від 17.10.2013 року №868,
відповідальність за достовірність
відомостей, які містяться у документах,
поданих для проведення державної
реєстрації прав, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна, несе
заявник.

Згідно ч.3 ст.16 Закону України «Про
Державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» заявником були
подані всі документи в оригіналах, що
підтверджується під час проведення
реєстрації відсканованою копією з
оригіналу збереженої в Державному
реєстрі речових прав. Також Законом
чітко прописано, що оригінали
документів подаються заявником для
проведення державної реєстрації прав і
повертаються заявникові, а не
підшиваються в реєстраційну справу.
Оригінали документів були оглянуті в
судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст.56 постанови
Кабінету Міністрів України №1141 від
26.10.2011 року «Про затвердження Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно» реєстраційна
справа формується з копій поданих
заявником документів.

Після проведення перевірки документів
відповідачем було встановлено, що
законних підстав для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень відповідно до ст.24 Закону
України «Про Державну реєстрацію прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» не
було.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що державним
реєстратором реєстраційної служби
Ямпільського районного управління
юстиції Вінницької області ОСОБА_9 під
час здійснення державної реєстрації
права власності ОСОБА_7 на нерухоме
майно - житловий будинок та сарай літ.
«Б» по АДРЕСА_1 не порушено прав свобод
чи інтересів позивача ОСОБА_2 та
дотримано вимог ст. 1, 16, 17, ч.1 п.6 ст.19,
ст.ст.20, 25, 26, 28, 29 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав та їх
обтяжень», а також п.п.20, 21, 22 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою КМУ №868 від
17.10.2013 року.

Доводи позивача про те, що між нею та
ОСОБА_7 існує спір щодо сараю (літ. «Б»)
не є підставою для визнання незаконним
та скасування рішення державного
реєстратора Костаревича А.В. щодо
реєстрації права власності ОСОБА_7 на
нерухоме майно, оскільки заходи
забезпечення позовів у цивільних
справах по спорах щодо нерухомого
майна та земельної ділянки не
вживалося та відсутня будь-яка
заборона щодо реєстрації права
власності на вказане нерухоме майно.
Державним реєстратором встановлено
відповідність заявлених прав і
поданих ОСОБА_7 документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та обтяженнями.

Крім того, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції вірно
зазначено, що дана реєстрація
нерухомого майна не перешкоджає
вирішенню в порядку цивільного
судочинства спорів між ОСОБА_7 й ОСОБА_2
про право власності на даний спірний
сарай й земельну ділянку.

Колегія суддів зазначає, що предметом
розгляду даної справи є саме порушення
порядку проведення державної
реєстрації, а не спір щодо належності
даного сараю будь-якій із сторін.
Державний реєстратор не вправі
вирішувати спір по справі, а лише в
межах своєї компетенції реєструє
заявлені права. Дане домоволодіння
було зареєстровано за ОСОБА_7

Згідно п.4 ст.3 ЗУ «Про державну
реєстрацію об'єктів нерухомого майна
та їх обтяжень» права на нерухоме
майно та їх обтяження, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за умови,
якщо реєстрація прав та їх обтяжень
була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

У відповідності до приписів ч.1 ст.2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За змістом ч.8 ст.3 КАС України позивач -
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

З аналізу ч.1 ст.2, ч.1 ст.6 КАС України
вбачається, що викладений у них принцип
адміністративного судочинства полягає
у захисті порушеного права, свободи або
інтересу від порушення, що вже
відбулося, тобто в наявності
матеріально-правового інтересу
позивача щодо оскаржуваного рішення,
дій або бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Справа в адміністративному суді може
бути порушена за наявності між
сторонами публічно-правового спору,
оскільки в розумінні статті 3 КАС
справа адміністративної юрисдикції це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод (стаття 2,
пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).

Із наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач ОСОБА_2 звернулася
до суду відповідно до КАС України,
оскаржуючи рішення державного
реєстратора від 03 червня 2014 року, однак
не зазначивши при цьому, які саме її
права свободи чи інтереси порушені цим
рішенням. Також позивачем не надано
будь яких доказів порушення закону при
винесені оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що право на
звернення до адміністративного суду з
позовом не завжди співпадає з правом на
судовий захист, яке закріплено у ст.6
КАС України. Саме по собі звернення до
адміністративного суду за захистом ще
не означає, що суд зобов'язаний надати
такий захист. Адже для того, щоб було
надано судовий захист суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу та інтерес, про захист яких
вона просить і це право, свобода чи
інтерес порушені відповідачем у
публічно-правових відносинах.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 дійшов вірних
юридичних висновків і правильно
застосував до спірних правовідносин
сторін норми матеріального та
процесуального права.

Надавши правову оцінку діям
відповідача стосовно прийняття
оскаржуваного рішення, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, колегія суддів повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх обґрунтованими
та повноцінно вмотивованими судом в
рішенні від 10.09.2014 року.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги позивача та залишення в силі
постанови Ямпільського районного суду
Вінницької області від 10.09.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, відповідно до ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.159 КАС України, законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак, підстав для скасування такого
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Ямпільського
районного суду Вінницької області від
10 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 листопада 2014 року .

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар