Справа № 804/1765/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 рокусправа № 804/1765/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року у справі № 804/1765/14 за
позовом публічного акціонерного
товариства «ЕНЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ»
до Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и В:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року задоволено позов
публічного акціонерного товариства
«ЕНЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ» та визнано
протиправним і скасовано податкове
повідомлення-рішення від 08.01.2014 року №
, яким підприємству збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на суму
618471, 00 грн., в тому числі за основним
платежем 412314, 00 грн., штрафні санкції у
розмірі 206157, 00 грн..

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Дніпродзержинська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просила
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга фактично
обґрунтована висновками перевіряючих
осіб, які зроблено в Акті перевірки та
яким, на думку заявника апеляційної
скарги, судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалам справи, що у період з 02.12.2013
р. по 06.12.2013 року Дніпродзержинською
ОДПІ проведено позапланову
документальну виїзну перевірку ПАТ
«ЕНЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Феросплав" (Російська Федерація)
щодо здійснення експортних операцій в
серпні та вересні 2013 року та придбання
експортованого товару і відображення
вказаних операцій в бухгалтерському та
податковому обліку підприємства.

За результатами перевірки складено акт
від 12.12.2013 року № 1891/146/04-03-22-01/00117274, в
якому зроблено висновки про порушення
ПАТ «ЕНЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ» п.198.3
ст.198 Податкового кодексу України та
встановлено завищення податкового
кредиту з ПДВ всього у сумі 454 662,00 грн.,
в т.ч. у серпні 2013 року на суму 213 482,00
грн., у вересні 2013 року на суму 241182,00
грн., що призвело до заниження
податкових зобов'язань з ПДВ всього у
сумі 412 314,00 грн., у т.ч. у серпні 2013 р на
суму 171132,00 грн., у вересні 2013 р. на
суму241182,00 грн..

З огляду на акт перевірки, такі
висновки ОДПІ обґрунтовані наступним.

Проведеною перевіркою встановлено, що
у перевіреному періоді ПАТ
«ЕНЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ» укладено
договір поставки № 1301231, за умовами
якого ПАТ "Нікопольський завод
феросплавів" зобов'язалось передати у
власність ПАТ "ЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ",
на загальну суму 2 262 062 грн., в т.ч. ПДВ на
суму 452 412,4 грн.,

У подальшому, придбаний ПАТ
"ЕНЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ" товар на
підставі зовнішньоекономічних
контрактів № 150/2013 від 28.05.2013 року та
№316/2012 від 12.12.2012 року був поставлений
ТОВ "Феросплав" (Російська Федерація), в
кількості 326,15 тон (базова вага) на
загальну суму 293298,5 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ становило 2 344 334,91
грн..

В акті перевірки відображено, що при
порівнянні фактурної вартості (ціни)
реалізованого на експорт із сукупною
сумою ціни, сплаченої за дану продукцію
та послуги пов'язані з реалізацією,
фінансовий результат від проведення
експортних операцій є убуток.

З цих підстав, ДПІ вказує на те, що
вказані операції не мають розумної
економічної мети та переслідували
єдину мету - збільшення витрат та
податкового кредиту підприємства, у
зв'язку з чим ПАТ
"ЕРГОГІДРОМЕХАНІЗАЦІЯ" неправомірно
сформовано податковий кредит по
операціям з придбання продукції.

На підставі акта перевірки ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.01.2014 року №
, яким підприємству збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на суму
618471,00 грн., в тому числі за основним
платежем - 412314,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції у розмірі - 206157,00
грн..

Правомірність та обґрунтованість
вказаного податкового
повідомлення-рішення є предметом
спору, який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що оскаржене рішення
відповідача прийнято не на підставі та
не у спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права визначено
підстави для формування платником
податкового кредиту і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідком якої є поставка
товару (робіт, послуг), сплата
(нарахування) ПДВ, у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), факт
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
податковими накладними, використання
придбаних товарів (робіт, послуг) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як вбачається з Акту перевірки ДПІ не
заперечувалась реальність
господарських операцій, за наслідками
яких позивачем сформовано податковий
кредит (операції з придбання
феросплавів), не заперечувався факт
сплати ПДВ у вартості придбаного
товару, що підтверджено належним чином
оформленими податковими накладними, не
заперечувався факт використання
придбаного товару у власній
господарській діяльності (реалізація
феросплавів на експорт)

Натомість, позиція ДПІ полягає у тому,
що реалізація продукції за ціною нижче
її придбання не узгоджується з
поняттям «господарської діяльності»,
метою якої є одержання доходу, що
виключає можливість віднесення сум
ПДВ, сплачених у вартості придбаного
товару, до складу податкового кредиту.

Під господарською діяльністю, згідно
пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу
України, розуміється - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договором комісії.
Доручення та агентськими договорами.

Правовий аналіз вищезазначених норм
свідчить про те, що приписи Податкового
кодексу України, не ставляють в
залежність право платника податків на
формування податкового кредиту від
наявності чи відсутності доходу по
окремим господарським операціям,
оскільки вказане не може свідчити про
відсутність можливості отримання
доходу з усієї господарської
діяльності.

Таким чином, Податковий кодекс України
не встановлює жодних інших вимог, крім
вказаних вище, щодо формування
податкового кредиту. При цьому, порядок
формування податкового кредиту не має
зв'язку з фінансовим результатом
звітного періоду.

Крім цього, з Акту перевірки не
вбачається на якій стадії позивачем
допущено порушення вимог Податкового
кодексу України, що стало підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення. Якщо на стадії
формування податкового кредиту за
наслідками господарських операцій
щодо придбавання товару, який
використовувався позивачем у власній
господарській діяльності, то ДПІ не
вказано в чому полягають такі
порушення. При цьому, як зазначено вище
ДПІ не заперечувалась реальність
господарських операцій, за наслідками
яких позивачем сформовано податковий
кредит, не заперечувався факт сплати
ПДВ у вартості придбаних товарів, що
використані позивачем у власній
господарській діяльності. Якщо на
стадії визначення позивачем
податкових зобов'язань (від'ємного
значення), то податковою службою не
враховано, що Податковим кодексом
України не передбачено обов'язок
платника коригувати податковий кредит
у разі продажу товару за цінами нижчими
його придбання.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що спірне рішення відповідача прийнято
не на підставі та не у спосіб, що
передбачені Податковим кодексом
України.

Погоджується колегія суддів і з
висновками суду першої інстанції щодо
необґрунтованості розрахунків ДПІ
отриманих позивачем збитків, зокрема з
тих підстав, що розрахунки таких
збитків, як вбачається з акту
перевірки, зроблені враховуючи
загальну суму придбання феросплавів,
витрат на їх реалізацію (складова суми
витрат), до якої включено суми ПДВ. Між
тим, відповідно до пп..139.1.6 п.139.1 ст.139 ПК
України до складу витрат не
включаються суми податку на додану
вартість, включеного до ціни товару
(роботи, послуги), що придбаваються
платником податку. Таким чином,
віднесення ДПІ до розрахунку розміру
витрат сплачених сум ПДВ є
необґрунтованим.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року у справі №804/1765/14 - без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з часу
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку, передбаченому
ст..212 КАС України.

(Ухвалу виготовлено у повному обсязі
12.11.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк