Справа № 826/13110/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Карпушової О.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АД шина» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АД шина» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості від 17.08.2014 року
№100270001/2014/300140/2,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості від 17.08.2014 року
№100270001/2014/300140/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
жовтня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
жовтня 2014 року та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги апеляційної
скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату. час і
місце розгляду справи, повідомлений
належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між позивачем (покупець) та компанією
«Shandong Add Import & Export Co., Ltd» (продавець)
було укладено зовнішньоекономічний
контракт від 15.02.2013 року №15022013.

На виконання вказаного контракту
позивачем на митну територію України
був ввезений товар в режимі імпорт - 40, а
саме диски колісні сталеві штамповані
для вантажних автомобілів нові: розмір
в дюймах та артикул: 22.5x8.25 - 44 шт.; 22.5x9.0 -
188 шт.; 22.5x11.75 ET0 - 120 шт.; 22.5x11.75 ET120 - 188 шт.;
торговельна марка: Better; виробник: Shandong
Add Import & Export Co.,Ltd; країна виробництва - CN.

З метою митного оформлення товару
позивачем до митного органу була
подана вантажна митна декларація від
07.08.2014 року №100270001/2014/256137.

До митної декларації позивачем були
надані наступні документи: картка
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 15.08.2013 року №100/2012/0004791;
міжнародна автомобільна накладна (CMR)
від 06.08.2014 року №108850/1; коносамент (Bill of
Land) від 25.06.2014 року №SUNE1406198; банківський
платіжний документ, що стосується
товару: від 30.05.2014 року №JBKLE0530L0AOA, від
21.07.2014 року №JBKLE0721L0IL3; документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару від 01.08.2014 року №01/08/14;
прейскурант (прайс - лист) виробника
товару від 25.07.2014 року №143700В0/09004;
рахунок - фактура (інвойс) від 20.06.2014
року №003/0521/2014; пакувальний лист від
20.06.2014 року №003/0521/2014; доповнення до
зовнішньоекономічного договору від
02.12.2013 року №1, від 03.03.2014 року №2,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу від 15.02.2013
року 15022013; сертифікати, інформація,
резервна позиція, копія митної
декларації країни відправлення.

Митна вартість товару була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
контракту щодо товарів, які
імпортуються.

Однак, під час митного оформлення
товару та визначення митної вартості
товару, відповідач дійшов до висновку
про те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, оскільки подані
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, а
саме:

- у платіжних доручення про
здійснення попередньої оплати від
30.05.2014 року №(MUR)207 та від 21.07.2014 року
№(MUR)318 є посилання на проформу - інвойс,
який не було подано під час митного
оформлення;

- swiff-код банку, що зазначений у
контракті, відсутній як у платіжних
дорученнях так і в інвойсі, що
унеможливлює ототожнити факт оплати за
даний товар; в довідці про транспортні
витрати зазначено коносамент №587624598,
але до митного оформлення надано інший
коносамент - від 25.06.2014 року №SUNE1406198;

- договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування між ТОВ «АД шина» та
експедитором ТОВ «Си Гейт Лтд.», за яким
видано довідку про транспортні
витрати, до митного оформлення не
надавався;

- у прайс - листі від виробника
зазначено інформацію виключно на
продукцію, оформлення якої
здійснюється, також, прайс - лист
адресований покупцеві товару, тобто
прайс - лист сформований без зазначення
переліку всієї продукції виробника, що
суперечить суті прайс - листа як
комерційної пропозиції продавця
необмеженій кількості покупців.

Декларанту запропоновано надати
додаткові документи відповідно до
частини третьої статті 53 МК України, а
саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти, прайс-листи виробника
товару, висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, виписку з
бухгалтерської документації та інші
(за наявності) платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні та перевізні документи.
Декларант ознайомлений з вимогами
митного органу.

Проте, декларант надав додаткові
документи не у повному обсязі, тому
митна вартість визначена із
застосуванням методу №2б (за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів). Попередні методи не
застосовані, оскільки метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, відповідно
до частини другої статті 58 Кодексу не
може бути прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий у зв'язку з
відсутністю даних щодо вартості
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Визначена митна
вартість товару ґрунтується на митній
вартості товару, подібного
(аналогічного) за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого уже здійснено за митною
декларацією від 14.08.2014 року
№110130000/2014/506539.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія суддів виходив з наступного.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини є Митний кодекс України
від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - Митний
кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

Згідно із статтею 52 вказаного Кодексу,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Отже, на митний орган покладено
обов'язок здійснювати контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, під час якого,
зокрема, митний орган має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості та письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

При розгляді документів під час
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару що імпортується
позивачем на підставі контракту від
15.02.2013 року №15022013 було у тому числі,
проведено перевірку - вивчення
характеристик товарів, які впливають
на рівень їх митної вартості, вивчення
маршруту транспортування товарів та
перевірки достовірності декларування
витрат на транспортування до митного
кордону України, порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено,
перевірку наявності взаємозв'язку
продавця та покупця, перевірку
наявності ознак підробки документів та
наявності розбіжностей у документах,
які підтверджують мигну вартість
товарів.

При опрацюванні наданих документів
встановлено, що відповідні документи,
містять неповні відомості та
розбіжності, а саме:

- у платіжному дорученні про здійснення
попередньої оплати від 30.05.2014 №(MUR)1207 та
від 21.07.2014 № (MUR)318 є посилання на
проформ-інвойс, який не було надано при
митному оформленні; swift-код банку,
зазначений у контракті, відсутній як у
платіжному дорученнях, так і в інвойсі,
що унеможливлює встановлення факту
оплати за даний товар;

- в довідці про транспортні витрати
зазначено коносамент від 25.06.2014 №587624598,
але до митного оформлення надано іншій
коносамент (від 06.08.2014 №SUNE1406198). Договір
на транспортно-експедиційне
обслуговування між ТОВ «АД Шина» та
експедитором ТОВ «Си Гейт ЛТД», яким
видано довідку про транспортні витрати
до митного оформлення не надавався;

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що у відповідача виникли
обґрунтовані сумніви, оскільки
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 вказаного Кодексу, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з ч. 1
цієї статті, митна вартість
визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК
України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між позивачем та відповідачем
проведено процедуру консультації.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до частини першої статті 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «АД шина»
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
24.11.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
О.В. Карпушова

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Карпушова О.В.