Справа № 804/17180/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б., при
секретаріСтавицькому О.В., за участю:
позивача представника відповідача
ОСОБА_3, Клименка Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій неправомірними та
стягнення одноразової грошової
допомоги при звільненні, -
ОСОБА_3 17 квітня 2012 року звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової служби у
Дніпропетровській області (нині -
Головне управління Міндоходів у
Дніпропетровській області), у якому
- визнати протиправними дії
відповідача щодо ненарахування та
невиплати позивачу одноразової
грошової допомоги при звільненні в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
- зобов'язати відповідача
здійснити нарахування позивачу
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
- стягнути з відповідача на
користь позивача одноразову грошову
допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний рік служби в розмірі 14
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що 14
березня 2012 року його, майора податкової
міліції, звільнити зі служби в
податковій міліції з посади
оперуповноваженого відділення
оперативних заходів із скорочення
податкового боргу відділу податкової
міліції Північної МДПІ у м. Кривому
Розі, в запас Збройних Сил за п. 64 «г»
(через скорочення штатів), у зв'язку з
чим ОСОБА_3 вважає, що він належить до
кола осіб, яким повинна виплачуватись
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний рік
служби. Проте, відповідачем було
відмовлено позивачу у виплаті
одноразової грошової допомоги, з
посиланням на те, що даний вид
одноразової грошової допомоги, який
передбачений ч. 4 ст. 9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», може бути
виплачений лише за умови набуття
особою права на пенсію. Позивач вважає
такі дії відповідача протиправними.
В судовому засіданні позивач пояснив,
що дійсно на момент звільнення його зі
служби в податковій міліції він ще не
набув, передбаченого законом, права на
пенсію, але відповідно до вимог п. 2 ст. 15
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей», не передбачається
набуття особою права на пенсію для
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний рік служби, у разі
звільнення у зв'язку зі скороченням
Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив відмовити у їх
задоволенні. В обґрунтування власної
правової позиції представник
відповідача посилається на те, що право
на отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний рік служби, який
передбачений ч. 4 ст. 9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», виникає лише у разі
у разі звільнення у зв'язку зі
скороченням штатів за умови набуття
особою права на пенсію.
Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, ОСОБА_3 був прийнятий на службу
в податкову міліцію 29 грудня 1999 року.
Згідно наказу голови Державної
податкової служби у Дніпропетровській
області Куслій В.О. від 14 березня 2012
року за № 140-о, звільнено з податкової
міліції в запас Збройних Сил за п. 64 «г»
(через скорочення штатів) майора
податкової міліції ОСОБА_3,
оперуповноваженого відділення
оперативних заходів із скорочення
податкового боргу відділу податкової
міліції Північної МДПІ у м. Кривому
Розі. Також даним наказом присуджено
виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію
за невикористану чергову відпустку за
2012 рік у кількості 5 днів.
ОСОБА_3 листом від 20 березня 2012 року
звернувся до голови Державної
податкової служби у Дніпропетровській
області Куслій В.О. щодо виплати
заявнику одноразової грошової
допомоги у розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
за наявності вислуги 10 років і більше у
разі звільнення зі служби у зв'язку із
Листом за вих. № 6094/Г/05-135 від 03 квітня 2012
року ОСОБА_3 було відмовлено у виплаті
одноразової грошової допомоги у
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби у зв'язку
з не набуттям особою права на пенсію.
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.
Судом встановлено, що в обґрунтування
своєї відмови у виплаті ОСОБА_3
одноразової грошової допомоги у
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби за
наявності вислуги 10 років і більше у
разі звільнення зі служби у зв'язку із
скороченням штатів та запереченнях на
позовну заяву відповідач посилається
на ст. 9 та ст. 9-1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.
Закон України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» визначає умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення громадян
України із числа осіб, які перебували
на військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ, державній пожежній
охороні, Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
органах і підрозділах цивільного
захисту, податковій міліції чи
Державній кримінально-виконавчій
службі України, та деяких інших осіб,
які мають право на пенсію за цим
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (в редакції від
11.11.2011, тобто чинній на час виникнення
спірних правовідносин), особам
рядового, сержантського, старшинського
та офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення зі служби за віком, у зв'язку
із скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
Частиною 1 статті 9-1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (в редакції від 11.11.2011, тобто
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що особам,
які звільнені зі служби за віком,
станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів без права на
пенсію, протягом одного року після
звільнення зі служби виплачується
щомісячна грошова допомога в розмірі
окладу за військовим (спеціальним)
З аналізу вищевказаних правових норм
суд приходить до висновку, що ст. 9
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» визначає порядок виплати
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби осіб рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяких інших
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом. В свою чергу, ст. 9-1 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» регулює питання
виплати щомісячної грошової допомоги
особам, які звільнені зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів без права на
пенсію. Даного висновку суд приходить
оскільки саме у першому реченні ч. 1 ст. 9
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» дається вичерпний перелік кола
осіб, на яких поширюється дія даної
норми, а саме: особи рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деякі інші
особи, які мають право на пенсію за цим
Законом. Оскільки у другому реченні ч. 1
ст. 9 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» не визначено особливостей
суб'єктного складу, суд приходить до
висновку, що законодавцем не
виокремлювався окремий перелік осіб,
на яких розповсюджується дія даної
норми, у зв'язку з чим дана норма також
розповсюджується на осіб рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяких інших
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом. Отже, для отримання права на
підставі ст. 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» на виплату одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби,
обов'язковою обставиною є набуття
особою права на пенсію за цим Законом.
Проте, суд вважає, що відповідачем
безпідставно залишено поза увагою ч. 2
ст. 15 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII.
До аналогічного висновку прийшов також
Верховний Суд України у свої постанові
від 15 липня 2014 року (Справа № 21-270 а14),
яка винесена при вирішенні питання про
усунення розбіжностей у застосуванні
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм права у подібних
Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Так, Верховний Суд України зазначив, що
Законом, що визначає основні засади
державної політики у сфері соціального
захисту військовослужбовців та членів
їх сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі, є Закон № 2011-ХІІ.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (в редакції від 11.11.2011, тобто
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), військовослужбовцям,
крім військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення з військової служби за
віком, у зв'язку із скороченням штатів
або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

У п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (в редакції від 11.11.2011, тобто
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що дія цього
Закону поширюється на
військовослужбовців Збройних Сил
України, інших утворених відповідно до
законів України військових формувань
та правоохоронних органів
спеціального призначення (далі -
правоохоронних органів), Державної
спеціальної служби транспорту, які
проходять військову службу на
території України, і
військовослужбовців зазначених вище
військових формувань та
правоохоронних органів - громадян
України, які виконують військовий
обов'язок за межами України, та членів
їх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» (в редакції від 06.08.2011, тобто
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), у складі органів
державної податкової служби
знаходяться відповідні спеціальні
підрозділи по боротьбі з податковими
правопорушеннями (далі - податкова
міліція).

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про
міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (в редакції
від 17.01.2012, тобто чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що при здійсненні заходів
із запобігання, виявлення і розкриття
злочинів у сфері податкового
законодавства права, передбачені
пунктами 2, 3, абзацами другим, третім,
четвертим, шостим пункту 5, пунктами 6-19,
23-31 частини першої цієї статті,
надаються виключно органам податкової
міліції у межах їх компетенції.

З огляду на викладене податкова
міліція є правоохоронним органом
спеціального призначення, у зв'язку з
чим на військовослужбовців податкової
міліції та членів їх сімей поширюється
дія Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Оскільки ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» поширює свою дію на осіб -
військовослужбовців, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, у разі звільнення з
військової служби у зв'язку із
скороченням штатів, та не обмежує право
даних осіб на виплату одноразової
грошової допомоги в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби за наявності
вислуги 10 років і більше, набуттям
права на пенсію за Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», то суд вважає, що ОСОБА_3 має
право на даний вид одноразової
грошової допомоги.

Суд вважає за необхідне наголосити та
тому, що ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» визначають однакову за правовим
змістом, проте, різну за суб'єктним
складом одноразову грошову допомогу у
разі звільнення осіб з військової
служби.

Також слід зазначити, що призначення
особі, яка звільнена з військової
служби у зв'язку із скороченням штатів
без права на пенсію за щомісячної
грошової допомоги на підставі ч. 1 ст. 9-1
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» не позбавляє права отримання
даною особою одноразової грошової
допомоги на підставі ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей».

Умови призначення та порядок виплати
одноразової грошової допомоги
визначено постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (далі -
Постанова КМУ № 393).

Відповідно до абз. 3 п. 10 Постанови КМУ №
393 (в редакції від 29.11.2011, тобто чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби, які
звільняються із служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, за наявності
вислуги 10 років і більше виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Згідно абз. 1 п. 11 Постанови КМУ № 393 (в
редакції від 29.11.2011, тобто чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
особам, звільненим із служби за віком,
станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів без права на
пенсію, протягом одного року після
звільнення із служби виплачується
щомісячна грошова допомога у розмірі
окладу за військовим (спеціальним)
званням.

Отже, суд визнає протиправними дії
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_3
одноразової грошової допомоги при
звільненні в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний рік служби та зобов'язує
відповідача провести дану виплату.

Абзацом 8 пункту 10 Постанови КМУ за № 393
встановлено, що строк календарної
служби для визначення розміру
одноразової грошової допомоги
обчислюється згідно з пунктами 1 і 2
вказаної постанови.

Так, п. 2 Постанови КМУ за № 393 визначено,
що до вислуги років особам
офіцерського складу Збройних Сил,
Державної прикордонної служби,
Управління державної охорони,
Цивільної оборони України та інших
військових формувань, створених
Верховною Радою України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки, Державної спеціальної служби
транспорту, а також особам середнього,
старшого і вищого начальницького
складу органів внутрішніх справ та
Державної кримінально-виконавчої
служби України при призначенні пенсій
згідно з пунктом «а» статті 12 закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» додатково
зараховується час їхнього навчання (у
тому числі заочно) у цивільних вищих
навчальних закладах, а також у інших
навчальних закладах, після закінчення
яких присвоюється офіцерське звання,
до вступу на військову службу або
призначення на відповідну посаду в
межах до п'яти років із розрахунку -
один рік за шість місяців.

Пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів
України від 30 жовтня 1998 за № 1716 «Про
проходження служби особами
начальницького складу податкової
міліції та обчислення їм вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги» дію пункту 2
постанови КМУ № 393 поширено на осіб
начальницького складу податкової
міліції.

Отже, за таких обставин, до строку
календарної служби ОСОБА_3 додатково
зараховується час навчання з 01 вересня
1988 року по 27 жовтня 1993 року у Київському
інституті інженерів цивільної авіації,
і таким чином загальний стаж для
отримання грошової допомоги складає 14
років та 8 місяців.

В матеріалах справи наявна довідка,
видана Криворізькою північною
міжрайонною державною податковою
інспекцією про складові грошового
забезпечення від 30.03.2012 за № 30,
відповідно до якої місячне грошове
забезпечення ОСОБА_3 складало 2021,62 грн.

Таким чином, розмір одноразової
грошової допомоги, яка має бути
виплачена позивачу складає: 1010,81 грн. ( 50
%) * 14 (повні роки вислуги) = 14 151,34 грн.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, оскільки, приймаючи оскаржуване
рішення відповідач діяв в порушення
норм, що передбачені Конституцією
України та Законами України, суд вважає
за необхідне адміністративний позов
задовольнити.

Згідно з частини 2 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

З огляду на викладену вище норму, суд
вважає за необхідне стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача сплачений ним при поданні
позовної заяви судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 128, 155, 158-163, 167, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_3
одноразової грошової допомоги при
звільненні в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний рік служби.

Зобов'язати Головне управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області здійснити ОСОБА_3 нарахування
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний рік служби.

Стягнути з Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на користь ОСОБА_3 одноразову
грошову допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний рік служби в сумі 14151
(чотирнадцять тисяч сто п'ятдесят одна)
грн. 34 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 141 (сто сорок одна) грн. 52 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
19 листопада 2014 року.

Суддя О.Б.
Ляшко