Справа № 2-1673/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/73521/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в місті
Охтирці та Охтирському районі Сумської
області на рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 04 червня 2010 року та постанову
колегії суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
28 вересня 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в місті Охтирці Сумської
області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що йому на підставі статей 54,
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» призначена пенсія по
інвалідності та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідач в
порушення вимог вказаного Закону
обчислював їх без урахування
мінімальних пенсій за віком та
прожиткового мінімуму, встановленого
законами України на відповідні роки, у
зв'язку з чим просив суд зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з 14 квітня 2007 року.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 04 червня 2010
року позов задоволено частково:
зобов'язано здійснити перерахунок
державної пенсії відповідно до вимог
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі не меншому 6
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру пенсії за віком, визначеному
статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 28 квітня 2007 року по
04 червня 2010 року з урахуванням
виплачених коштів; зобов'язано
здійснити перерахунок додаткової
пенсії відповідно до вимог статті 50
Закону України Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру пенсії за
віком, визначеному статтею 28 Закону
країни «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 28 квітня
2007 року по 04 червня 2010 року з
урахуванням виплачених коштів.

Постановою колегії суддів з розгляду
справ адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
28 вересня 2012 року рішення суду першої
інстанції змінено в частині виключення
з резолютивної частини судового
рішення періоду проведення
перерахунку пенсії з 01 січня по 22
травня 2008 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування рішення
апеляційного суду та зміну рішення
суду першої інстанції в частині
періоду задоволення позовних вимог та
стягнення на користь позивача судових
витрат та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом
третьої групи, учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії та постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

З 10 січня 2000 року він перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в місті Охтирці Сумської
області та йому було призначено пенсію
по інвалідності, з 16 січня 2003 року
переведено на пенсійне забезпечення
відповідно до Закону України Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

14 квітня 2010 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
місті Охтирці Сумської області із
заявою про перерахунок пенсії з 01 січня
2007 року, 01 січня2008 року та з 01 січня 2009
року, на що отримав відмову у зв'язку з
відсутністю підстав для проведення
такого перерахунку.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком. Розмір виплачуваних
позивачу пенсій підлягав приведенню у
відповідність до вимог законодавства.

Змінюючи рішення міськрайонного суду
апеляційний суд виходив з того, що у
резолютивній частині судового рішення
не вірно визначено період за який
необхідно здійснити перерахунок
пенсії.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах доводів
касаційної скарги колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Частиною четвертою зазначеної статті
визначено, що в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до статті
53 зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно до статті 8 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
внесено зміни до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та розмір
основної і додаткової пенсії залежав
від прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Закон набрав чинності з 01 січня 2008 року.

Зокрема, встановлено, що розмір пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по IІI групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, зокрема, інвалідам ІІI групи -
15 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» втратили
чинність, як такі, що є
неконституційними на підставі Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України).

Відповідно до вимог частини другої
статті 152 Конституції України закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність й, відповідно,
пенсія підлягала виплаті виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком
із зазначеного дня.

Отже у 2008 році в період з 01 січня до 22
травня особи, віднесені до категорій 1,
2, 3, 4, які отримували державні та
додаткові пенсії, не мали права на
здійснення їх перерахунку відповідно
до вимог Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у зв'язку із дією пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Саме із
втратою чинності положень зазначеного
пункту розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» на
підставі Рішення Конституційного Суду
України ці особи набули право, а органи
Пенсійного фонду України - обов'язок
провести перерахунок призначених
пенсій в порядку, визначеному Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язуючи відповідача здійснити
перерахунок пенсії з 28 квітня 2007 року
по 04 червня 2010 року суд першої
інстанції не звернув увагу на зміни, що
відбулися у Законі України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щодо вихідного критерію
обрахунку пенсій та її розміру (з
мінімальної пенсії за віком чи з
прожиткового мінімуму і в який період)
й неправильно зобов'язали перерахувати
пенсію виходячи з мінімальної пенсії
за віком.

Апеляційний суд змінюючи рішення
міськрайонного суду обґрунтовано
виходив з необхідності правильно
зазначити період, протягом якого
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок пенсії відповідно до
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України в постанові
від 24 жовтня 2011 року по справі № 21-28а11.

Вихідним критерієм перерахунку пенсії
був мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є пере-шкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди прийшли до обґрунтованого
висновку про те, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За таких обставин територіальне
управління Пенсійного фонду України
повинно було здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії, виходячи із
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
праце-здатність, визначеного Законом
України Про Державний бюджет України
на відповідний рік з дня встановлення
прожиткового мінімуму.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
урахуванням внесених апеляційним
судом змін, прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з 28 квітня 2007
року (з урахуванням дати звернення до
суду та трьохрічного строку позовної
давності, встановленого статтею 257
Цивільного кодексу України) по 04 червня
2010 року.

Відповідного до вимог статті 79
Цивільного процесуального кодексу
України, в редакції на час розгляду
справи в суді першої інстанції, судові
витрати складаються з судового збору,
розмір, порядок сплати і звільнення від
сплати якого встановлюються законом,
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких, зокрема, належать
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення.

Витрати на інформаційно-технічне
забезпечення не оплачуються під час
звернення до суду і покладаються на
сторони після розгляду справи судом у
випадках, передбачених частиною
третьою статті 81 Цивільного
процесуального кодексу України, та не
оплачуються у випадках, передбачених
частиною четвертою даної статті.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1258 затверджений
Порядок оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з
розглядом цивільних та господарських
справ, та їх розмірів.

Зазначеними нормативно-правовими
актами Пенсійний фонд України і його
територіальні органи не були звільнені
від сплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справ.

При цьому, пунктом 34 статті 4 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
державне мито» встановлено, що
Пенсійний фонд України, його
підприємства, установи й організації
звільнені від сплати державного мита, а
не витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правомірно стягнув з
відповідача на користь позивача 37 грн.
витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи.

Рішення судів попередній інстанцій
ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для їх скасування і
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Охтирці та Охтирському районі Сумської
області залишити без задоволення, а
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 04 червня 2010
року та постанову колегії суддів з
розгляду справ адміністративного
судочинства апеляційного суду
Сумської області від 28 вересня 2012 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/