Справа № 815/1570/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1570/14

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Вербицької Н.В., Димерлія О.О.,

при секретарі Берекет Н.В.,

за участю представників апелянта -
Кононєнко Н.О., Прилипка О.В.,

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області про зобов'язання
прийняти рішення про видачу довідки
про реєстрацію громадянина України, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив зобов'язати
Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області прийняти рішення про видачу
позивачу довідки про реєстрацію його
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у якості громадянина
України, на підставі ч.4 та 8 ст.7 Закону
України «Про громадянство України», як
особі, що народився в Україні від
іноземців, які на законних підставах
проживають на території України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
згідно приписів ч. 4,8 ст.7 Закону України
«Про громадянство України»,
громадянином України з моменту
народження є особа, яка народилася на
території України від іноземців, які на
законних підставах проживають на
території України.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року позовні вимоги задоволено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що громадянин В'єтнаму
ОСОБА_4 (позивач) є батьком ОСОБА_5, який
народився в Україні у м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області(свідоцтво
про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.2008
року) (а.с. 11).

Позивач прибув до нашої країни на
постійне проживання у 1995 році, та з того
часу постійно проживає на території
України на підставі посвідки на
постійне проживання НОМЕР_2 від 16.11.2010
р., яка видана йому замість НОМЕР_3 1995 р.
(а.с. 6).

Представник позивача неодноразово
зверталась до ГУДМС України в Одеській
області щодо видачі громадянину
В'єтнаму ОСОБА_4 довідки про реєстрацію
його сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
громадянином України, однак у розгляді
даного питання їй постійно відмовляли
без будь-яких мотивацій.

З матеріалів справи вбачається, що
листом за вих. №5/3-6993 від 24.07.13 р.
позивачу було відмовлено та зазначено,
що всі облікові справи про отримання
дозволу на імміграцію та
документування посвідками на постійне
проживання громадян Республіки В`єнам,
а також журнали обліків видачі
посвідок на постійне проживання,
вилучені прокуратурою Одеської
області в рамках провадження по
кримінальній справі, а тому не має
можливості підтвердити законність та
факт видачі громадянину В'єтнаму
ОСОБА_4 посвідки на постійне
проживання в Україні (а.с. 5).

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги є
доведеними, обґрунтованими, у зв`язку з
чим підлягають задоволенню.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про громадянство України" громадянин
України - особа, яка набула
громадянство України в порядку,
передбаченому законами України та
міжнародними договорами України.

Згідно п. 1 ст.6 Закону України «Про
громадянствоУкраїни», громадянство
набувається за народженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про громадянствоУкраїни» також
передбачено, що особа, яка народилася
на території України від осіб без
громадянства, які на законних
підставах проживають на території
України, є громадянином України.

Згідно до ч. 4, ч. 8 ст. 7 Закону України
«Про громадянство України» особа, яка
народилася на території України від
іноземців, які на законних підставах
проживають на території України, і не
набула за народженням громадянства
жодного з батьків, є громадянином
України.

Особа, яка має право на набуття
громадянства України за народженням, є
громадянином України з моменту
народження.

Крім того, з метою організації
виконання Закону України "Про
громадянство", Укразом Президента
України від 27 березня 2001 року №215
затверджено Порядок провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень (далі-Порядок).

Згідно до п. 20 Порядку для оформлення
набуття громадянства України за
народженням особою, яка народилася на
території України від іноземців, які на
законних підставах проживають на
території України, і не набула за
народженням громадянства жодного з
батьків (частина четверта статті 7
Закону), один з її батьків подає: а)
заяву про оформлення набуття особою
громадянства України за народженням; б)
копію свідоцтва про народження особи;
в) копії документів, які підтверджують
факт перебування батьків особи у
громадянстві іншої держави (інших
держав) на момент її народження; г)
копії документів, які підтверджують
факт проживання на законних підставах
батьків особи на території України на
момент її народження; д) декларацію про
ненабуття особою за народженням
громадянства жодного з батьків.

Аналогічні приписи містяться і у
Наказі МВС України № 715 від 16.08.2012 р.

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 народився на
території України, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.11).
Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4 проживає на
території України з 1995 року на законних
підставах, що підтверджується
посвідкою на постійне проживання в
Україні НОМЕР_2 від 16.11.2010 року (а.с. 6).
Крім того, старший син позивача - ОСОБА_6
отримав паспорт громадянина України 23
липня 2012 року, виданий Малиновським РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
(а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що
єдиною підставою для відмови позивачу
у оформленні документів про реєстрацію
його неповнолітнього сина
громадянином України, є відсутність
облікової справи, з якої можливо
встановити законність та факт видачі
громадянину В`єтнаму ОСОБА_4 посвідки
на постійне проживання, оскільки вони
були вилучені прокуратурою Одеської
області.

Аналізуючи норми законодавства з
урахуванням всіх обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що вказаною відмовою відповідача були
порушені права позивача, які
підлягають захисту, оскільки
відповідачем не надано доказів того, що
посвідка на постійне місце проживання
в Україні на законних підставах ОСОБА_4
видана з порушенням законодавства
України або визнана незаконною.

Однак, колегія суддів не може
погодитись із рішенням суду першої
інстанції стосовно способу захисту
порушених прав позивача, а саме:
зобов`язання відповідача прийняти
рішення про видачу позивачу довідки
про реєстрацію його неповнолітнього
сина у якості громадянина України,
оскільки суд не може перебирати на себе
функції органу, на який законодавством
покладено обов`язок, щодо розгляду
питань про видачу документів про
реєстрацію громадянином України та
прийняття відповідних рішень з цього
питання.

З позовної заяви вбачається, що позивач
просить суд зобов`язати Головне
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області
видати позивачу довідку про реєстрацію
його неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у якості громадянина
України, на підставі ч. 4 та 8 ст. 7 Закону
України «Про громадянство України», як
особі, що народився в Україні від
іноземців, які на законних підставах
проживають на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає за необхідне, для повного
захисту прав та інтересів позивача,
вийти за межі позовних вимог та
зобов`язати відповідача розглянути
заяву громадянина В`єтнаму ОСОБА_4 про
реєстрацію громадянином України його
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області -
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року -скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою
зобов`язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області розглянути заяву
громадянина В`єтнаму ОСОБА_4 про
реєстрацію громадянином України його
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 21.11.2014
року.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Н.В. Вербицька

Суддя:
О.О. Димерлій