Справа № 670/746/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 670/746/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Потапов О.О.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Полотнянко Ю.П.

судді: Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду у
Віньковецькому районі Хмельницької
області на постанову Віньковецького
районного суду Хмельницької області
від 06 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду у
Віньковецькому районі Хмельницької
області про визнання протиправними
дій відповідача та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Віньковецького
районного суду Хмельницької області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Віньковецькому районі
Хмельницької області про визнання
протиправними дій відповідача та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 06 жовтня
2014 року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції від 06
жовтня 2014 року та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. При цьому звертає увагу на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Віньковецькому районі Хмельницької
області, починаючи з 06.10.2011 року
призначено пенсію по інвалідності 2
групи в розмірі 86% суми заробітної
плати державного службовця.

Позивач в серпні 2014 року звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку пенсії з урахуванням до
заробітної плати для обчислення пенсії
індексації, матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, на які
нараховані строкові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідачем відмовлено у задоволенні
заяви позивача, про що останню
повідомлено листом від 28.08.2014 року
№27/К-7. Відмова вмотивована тим, що такі
виплати, як матеріальна допомога та
індексація не включаються до
заробітної плати державного службовця
при обчисленні пенсії.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 33, 37 Закону
України «Про державну службу», ст. 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон),
суд першої інстанції дійшов висновку
про неправомірність відмови
Управління у перерахунку пенсії
Позивача з урахуванням сум
матеріальної допомоги та індексації,
оскільки згідно приписів пенсійного
законодавства суми вказаних виплат
повинні враховуватися в заробіток для
обчислення пенсії.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин),
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок, Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення
колегія суддів дійшла висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення,
для вирішення соціально-побутових
потреб та індексація входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, приписами ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України "Про
збір на обовязкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону закріплено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону; суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Отже, з огляду на вищезазначене,
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла до
висновку, що матеріальна допомога та
індексація, на яку нараховувався збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак, яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця згідно Закону України «Про
державну службу», повинна
враховуватися Відповідачем при
обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Верховного Суду України від 20.02.2012 року
у справі № 21-430а11.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду у Віньковецькому
районі Хмельницької області, -залишити
без задоволення, а постанову
Віньковецького районного суду
Хмельницької області від 06 жовтня 2014
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.