Справа № 826/11747/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 06 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів у м.
Києві до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецбудкомплекс»
про накладення арешту на кошти та інші
цінності, що знаходяться у банку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Державна податкова
інспекція в Оболонському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у м. Києві звернулася
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецбудкомплекс»
про накладення арешту на кошти та інші
цінності, що знаходяться у банку. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що станом на
10.09.2014 року за відповідачем
обліковується борг по податках та
платежах перед бюджетом, а саме: з
податку на додану вартість та податку
на прибуток в розмірі 552,91 грн., з
податку на прибуток в розмірі 1404486,45
грн. Вказані обставини, на думку
позивача, є підставою для накладення
арешту на кошти платника податків, що
знаходяться у банках.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
жовтня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Державна податкова інспекція
в Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спецбудкомплекс»
зареєстроване як юридична особа.

Відповідач перебуває на податковому
обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві.

Податковий борг відповідача виник
внаслідок несплати податкових
зобов'язань з податку на прибуток в
розмірі 1404486,45 грн. та з податку на
додану вартість в розмірі 552,91 грн.

Вказаний податковий борг виник за
наслідками перевірки підприємства та
прийняття податковим органом
податкових повідомлень-рішень. Такий
податковий борг є узгодженим, оскільки
правомірність зазначених вище
податкових повідомлень-рішень
встановлено судовим рішенням, а саме:
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
в справі № 826/18836/13-а.

На виконання п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України позивач направив на
адресу відповідача податкову вимогу
(корінець податкової вимоги форми Ю) №
5918-25 від 13.06.2014 року на суму 552,91 грн.

Проте, вказана вимога залишена без
задоволення, податковий борг
відповідачем не погашено.

16.06.2014 року позивачем прийнято рішення
№ 12421/10/2054-25-25 про опис майна у податкову
заставу.

Однак, відповідачем на лист
податкового органу «про надання
інформації» не надано переліку майна
для складання акта опису майна
податковим керуючим складено акт
відмови платника податків від опису
майна у податкову заставу №5 б/д (липень
2014 року).

Станом на момент звернення до суду
податковий борг перед бюджетом
відповідачем не погашений.

Враховуючи вище викладене, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідно до Податкового
кодексу України встановлені обставини
по справі щодо наявності у відповідача
податкового боргу, направлення йому
податкової вимоги, відсутності у
платника активів (нерухомого майна,
транспортних засобів) не є тими
підставами, за яких законодавець надає
право застосування адміністративного
арешту.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обґрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до пп.20.1.17 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду
щодо накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має податковий
борг, відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Згідно п.94.4 ст.94 Податкового кодексу
України арешт може бути накладено
органом державної податкової служби на
будь-яке майно платника податків, крім
майна, на яке не може бути звернено
стягнення відповідно до закону, та
коштів на рахунку платника податків.

Приписами пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 Податкового
кодексу України передбачено, що арешт
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду.

Аналогічна норма міститься у пункті 7.1
Порядку застосування
адміністративного арешту майна
платника податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 07.11.2011 року № 1398 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 04.01.2012
року за № 9/20322.

Тобто, реалізація права податкового
органу на застосування
адміністративного арешту коштів на
рахунках платника податків може
здійснюватися виключно шляхом
безпосереднього звернення до
адміністративного суду з позовом про
накладення арешту на кошти на рахунку
платника податків.

Відповідно до п.94.1 ст.94 ПК України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Арешт коштів на рахунку платника
податків є різновидом
адміністративного арешту, який
застосовуються виключно на підставі
рішення суду (на відміну від
адміністративного арешту іншого майна,
який здійснюється за рішенням
керівника податкового органу).

Згідно із п.94.2 ст.94 Податкового кодексу
України арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: платник податків
порушує правила відчуження майна, що
перебуває у податковій заставі;
фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон; платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
дозволи (ліцензії) на здійснення
господарської діяльності, торгові
патенти, а також у разі відсутності
реєстраторів розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством; відсутня
реєстрація особи як платника податків
в органі державної податкової служби,
якщо така реєстрація є обов'язковою
відповідно до цього Кодексу, або коли
платник податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам; платник
податків відмовляється від проведення
перевірки стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі;
платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Пункт 94.2 ст. 94 Податкового кодексу
України кореспондує із нормами Порядку
застосування адміністративного арешту
майна платника податків, відповідно до
пункту 3.1 якого арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: платник податків
порушує правила відчуження майна, що
перебуває у податковій заставі;
фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон; платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
документи, що підтверджують державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідно до закону,
дозволи (ліцензії) на здійснення
господарської діяльності, торгові
патенти, сертифікати відповідності
реєстраторів розрахункових операцій;
відсутня реєстрація особи як платника
податків в органі державної податкової
служби, якщо така реєстрація є
обов'язковою відповідно до Кодексу, або
коли платник податків, що отримав
податкове повідомлення або має
податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам; платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі; платник податків
не допускає податкового керуючого до
складення акта опису майна, яке
передається в податкову заставу; у разі
відмови платника податків (його
посадових осіб або осіб, які здійснюють
готівкові розрахунки та/або проводять
діяльність, що підлягає ліцензуванню
та/або патентуванню) від проведення
інвентаризації основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
(зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки), передбаченої
абзацом першим підпункту 20.1.5 пункту 20.1
статті 20 розділу I Кодексу, або
ненадання для перевірки документів, їх
копій (за умови наявності таких
документів).

Як вбачається зі змісту вказаних вище
норм, адміністративний арешт
застосовується за наявності однієї із
наведених у них обставин.

Водночас як правильно встановлено
судом першої інстанції обставини,
передбачені п.94.2 ст.94 Податкового
кодексу України відсутні. Наявність у
відповідача податкового боргу та
вручення йому податкової вимоги,
відсутність у платника активів
(нерухомого майна, транспортних
засобів) не є безумовною підставою для
застосування адміністративного арешту
коштів на рахунку.

При цьому, колегія суддів зауважує, що
адміністративний арешт не є виключним
та єдиним способом погашення
податкового боргу. Винятковість
адміністративного арешту законодавець
чітко пов'язує із обставинами,
визначеними п.94.2 ст.94 Податкового
кодексу України, що виникли між
платником податків та податковим
органом.

За умови відсутності майна, за рахунок
якого можливо погашення податкового
боргу, положення пп.20.1.17 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України надає
право податковому органу звертатися до
суду з позовом про накладення арешту на
кошти платника податків. Проте
реалізація цього права можлива лише за
умови дотримання підстав, встановлених
п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України.

Аналогічні за змістом висновки
викладені також в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2014 року №К/800/19171/13.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відсутні обставини, які є підставами
для застосування адміністративного
арешту у вигляді арешту коштів на
банківських рахунках

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів у м.
Києві - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24
листопада 2014 року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.