Справа № 2а-5563/10/2570
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/54671/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011 по
справі №2а-5563/10/2570 за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у місті
Чернігові про визнання дій
неправомірними, визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25.11.2010,
позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у місті Чернігові
про визнання дій неправомірними,
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задоволено. Визнано неправомірними дії
Державної податкової інспекції у місті
Чернігові щодо прийняття податкового
повідомлення-рішення від 20.10.2010
№/0 про нарахування ОСОБА_1
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
та штрафними санкціями на загальну
суму 116488,50грн. Визнано нечинним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 20.10.2010
№/0.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25.11.2010
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_1 02.08.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 07.09.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.07.2011 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», статей 8, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
адміністрацією у місті Чернігові
проведено документальну планову
виїзну перевірку фінансово
господарської діяльності ОСОБА_1 з
питань дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2007 по
30.09.2010.

Перевіркою встановлено порушення
товариством підпунктів 7.2.1 та 7.2.3
пункту 7.2, підпунктів 7.4.1 та 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства ґрунтується на
неправомірності формування позивачем
податкового кредиту за господарськими
операціями з Товариством з обмеженою
відповідальністю «НПП Метеор» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Аквамарин-ЛТД».

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у місті
Чернігові складено акт від 14.10.2010 року
№ 1378/17-219/НОМЕР_1 та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.10.2010
№/0 про нарахування ОСОБА_1
податкового грошового з податку на
додану вартість з за основним платежем
в розмірі 77659,00грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі
38829,50грн., а всього на загальну суму
116488,50грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідачем
правомірно прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10.12.2008
№/0.

Проте, з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 зазначеного Закону не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовами реалізації права
платника на податковий кредит є
фактичне придбання товарів (робіт,
послуг) та наявність первинних
документів (зокрема, податкових
накладних), оформлених у відповідності
з вимогами чинного законодавства.

Здійснення господарських операцій
позивачем з Товариством з обмеженою
відповідальністю «НПП Метеор» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Аквамарин-ЛТД»
підтверджуються матеріалами справи.
Контрагенти позивача на час здійснення
господарських операцій були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість.

Крім того, чинне законодавство не
ставить умовою дійсності правочинів, а
також виникнення податкових
зобов'язань платника у залежність від
стану податкового обліку його
контрагентів.

Позивач не може нести відповідальність
за невиконання його контрагентами
своїх податкових зобов'язань, адже
поняття «добросовісний платник», яке
вживається у сфері податкових
правовідносин, не передбачає
виникнення у платника додаткового
обов'язку з контролю за дотриманням
його постачальниками правил
оподаткування, а сам платник не
наділений повноваженнями податкового
контролю для виконання функцій,
покладених на податкові органи, а тому
не може володіти інформацією відносно
виконання контрагентом податкових
зобов'язань.

А відтак, за умови невстановлення
податковим органом наявності
замкнутої схеми руху грошових коштів,
яка б могла свідчити про узгодженість
дій позивача та його постачальника для
одержання незаконної податкової
вигоди, позивач не може зазнавати
негативних наслідків внаслідок діянь
інших осіб, що перебувають поза межами
його впливу.

Таким чином, слід погодитися з
висновком суду першої інстанції, що
позивач підтвердив правомірність
формування податкового кредиту по
господарським взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «НПП Метеор» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Аквамарин-ЛТД».

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог є
правильним.

Оскільки апеляційний суд під час
розгляду справи неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, а суд першої
інстанції вирішив спір з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, то зазначена обставина
відповідно до частини першої статті 226
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
ухваленої у справі постанови
апеляційного суду та залишення в силі
постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 210, 221, 223, 226, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011 по
справі №2а-5563/10/2570 скасувати, залишити в
силі постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
25.11.2010.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв