Справа № 2а-7249/11/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/90549/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Зайцева М.П., Моторного
О.А.,розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.07.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011

у справі № 2-а-7249/11/2070 Харківського
окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_4

до Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25.07.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011,
позов задоволено: скасовано податкове
повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ
від 10.05.2011 № 2.

В касаційній скарзі Лозівська ОДПІ
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій з підстав
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
податкових зобов`язань з податку з
доходів фізичних осіб та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковим повідомленням-рішенням, з
приводу правомірності якого виник
спір, стали висновки податкового
органу, викладені в акті від 20.04.2011 №
37/10/17-144, про порушення позивачем норм
підпункту «ж» пункту 1.3 ст.1, підпункту
4.2.6 пункту 4.2 ст.4, підпункту 8.2.1 пункту 8.2
ст.8, пункту 12.1 ст.12 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» (Закон
№ 889-IV), а саме: заниження податкових
зобов`язань з податку з доходів
фізичних осіб на 24345,00 грн. з огляду на
декларування доходу, отриманого від
продажу автомобіля, на рівні ціни
договору, а не оціночної вартості
автомобіля.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10.05.2011 №
2 про визначення податкового
зобов'язання із податку з доходів
фізичних осіб у сумі 30431,25 грн., у т.ч.:
24345,00 грн. - основний платіж та 6086,25 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

У судовому процесі встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу
транспортного засобу (біржова угода з
гарантією) від 28.04.2009, укладеного на
Універсальній товарній біржі «Харків»,
позивач продав автомобіль марки «Honda
Accord» за ціною 100,00 грн. З доходу в цій
сумі позивач сплатив податок у сумі 15,00
грн., тоді як відповідно до довідки від
07.04.2011 про ринкову вартість, надану
Універсальною біржею «Україна»,
вартість цього автомобіля становить
162300,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2 ст.1 Закону №
889-IV дохід - сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону № 889-IV визначено,
що дохід платника податку від продажу
об'єкта рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону.

Як виняток із пункту 12.1 цієї статті при
продажу одного з об'єктів рухомого
майна у вигляді легкового автомобіля,
мотоцикла, моторолера або моторного
(парусного) човна не частіше одного
разу протягом звітного податкового
року доходи продавця від зазначених
операцій оподатковуються за ставкою в
розмірі 1 відсотка від вартості такого
об'єкта рухомого майна за умови сплати
(перерахування) ним суми державного
мита до бюджету або суми плати
нотаріусу за нотаріальне посвідчення
відповідного договору до такого
посвідчення (пункт 12.2 цієї статті).

Застосувавши вищенаведені правові
норми, суди попередніх інстанцій
зробили правильний висновок, що
Законом № 889-IV не передбачено
визначення оподатковуваного доходу
від продажу рухомого майна за
звичайними цінами.

При цьому, в судовому процесі не було
встановлено і факту здійснення
позивачем продажу рухомого майна
більше, ніж один раз протягом звітного
періоду, що є підставою для
застосування ставки, визначеної
пунктом 7.1 статті 7 цього Закону (15 %).
Отже, апеляційний суд, на відміну від
суду першої інстанції, зробив
правильний висновок, що податковим
органом, у силу норми частини 2 ст. 72 КАС
України, не було доведено
правомірності донарахування позивачу
податкових зобов`язань згідно з
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

Нормою пункту «е» підпункту 4.2.9 пункту
4.2 ст.4 Закону № 889-IV встановлено, що до
оподатковуваного доходу включається
дохід, отриманий платником податку від
його працедавця як додаткове благо (за
винятками, передбаченими пунктом 4.3
цієї статті), а саме у вигляді вартості
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг), а також суми знижки з ціни
(вартості) товарів (послуг), що
перевищує звичайну, розраховану за
правилами визначення звичайних цін (у
розмірі такої знижки), крім випадків,
передбачених пунктом 4.3 цієї статті.

Якщо додаткові блага надаються особою,
що не є працедавцем платника податку,
чи особою, яка діє від імені або за
дорученням такого працедавця, то такі
доходи прирівнюються з метою
оподаткування до подарунків з їх
відповідним оподаткуванням (абзац
десятий підпункту 4.2.9 пункту 4.2 ст. 4
Закону № 889-IV).

За змістом наведених норм дохід у
вигляді знижки з ціни (вартості) товару,
що перевищує звичайну, розраховану за
правилами визначення звичайних цін, в
разі придбання автомобіля за ціною, що
не відповідає його звичайній ціні, є
оподатковуваним доходом покупця
автомобіля як додаткове благо,
отримане від продавця.

Аналогія ж закону в публічному праві
допустима лише стосовно процедурних
відносин.

До 1 січня 2011 року (дата набрання
чинності Податковим кодексом України)
вітчизняне законодавство не містило
норми, яка б встановлювала визначення
оподатковуваного доходу від продажу
нерухомого майна за звичайними цінами.
Це питання було врегульоване нормою
абзацу третього пункту 173.1 ст. 173
Податкового кодексу України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цих
висновків, а відтак відсутні підстави
для скасування оскаржуваних судових
рішень.

Оскільки за базу оподаткування при
визначенні податкового зобов'язання
згідно із податковим
повідомленням-рішенням від 10.05.2011 №
2 податковий орган взяв експертну
оцінку автомобіля, суди попередніх
інстанцій обґрунтовано відхилили
довід ОДПІ про підтвердження
позивачем ціни продажу автомобіля
132000,00 грн. в заяві від 18.04.2011 з огляду на
те, що юридична оцінка судом рішення
суб'єкта владних повноважень
здійснюється в межах, зокрема підстав
прийняття цього рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.07.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
М.П. Зайцев О.А. Моторний