Справа № 2а/0270/1505/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/66472/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Барської
міжрайонної державної податкової
інспекції на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
17.05.2011 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.09.2011 у справі №2а/0270/1505/11 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Барської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.05.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.09.2011, позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Барської
міжрайонної державної податкової
інспекції про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
14.03.2011№2638/000011700/0.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Барська міжрайонна державна податкова
інспекція 10.10.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 03.11.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
17.05.2011 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.09.2011, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Барська
міжрайонна державна податкова
інспекція посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, пункту
1.6 статті 1, підпункту 4.3.25 пункту 4.3
статті 4 підпунктом 9.12.1 пункту 9.12
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», статей 2 та 6
Указу Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
статей 11, 69 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована державним реєстратором
Барської районної державної
адміністрації 17.06.2010, перебуває на
податковому обліку в Барській
міжрайонній державній податковій
інспекції та у 2010 році була платником
єдиного податку, про що свідчить
відповідне свідоцтво від 01.07.2010.

Барською міжрайонною державною
податковою інспекцією проведена
позапланова невиїзна документальна
перевірка фінансово-господарської
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання платником
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 28.02.2011 по
04.03.2011.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 04.03.2011 №154/НОМЕР_1, в
якому встановлено порушення позивачем
вимог пункту 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності за період, що перевірявся,
на суму 50632,00грн.

На підставі вказаного акту Барською
міжрайонною державною податковою
інспекцією прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14.03.2011
№2638/000011700/0, яким позивачеві збільшено
суму грошового зобов'язання зі сплати
податку з доходів фізичних осіб на суму
63290,00грн., у тому числі 50632,00грн. за
основним платежем та 12658,00грн. за
штрафними санкціями.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, висновок податкового органу
про заниження позивачем податку з
доходів фізичних осіб ґрунтуються на
тому, що валовий дохід підприємця в
розмірі 450060,00грн. не може бути
включеним до бази оподаткування єдиним
податком та повинен оподатковуватись
податком з доходів фізичних осіб, як
такий, що не відноситься до
підприємницької діяльності, оскільки
підприємцем при поданні звіту платника
єдиного за IV квартал 2010 року до суми
виручки, отриманої у IV кварталі 2010 року,
включено доходи від здійснення
підприємницької діяльності, не
передбаченої свідоцтвом про сплату
єдиного податку та реєстраційними
даними, а саме: здійснювала заготівлю
лісових грибів та оптову реалізацію
грибів білих заморожених і грецьких
горіхів, тоді як відповідно до
реєстраційних даних основним видом
господарської діяльності позивача
визначено «роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчого асортименту».

Підпунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» передбачено, що
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до положень статті 2 Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
суб'єкти малого підприємництва-фізичні
особи мають право самостійно обрати
спосіб оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку.

У разі коли фізична особа-суб'єкт
малого підприємництва здійснює кілька
видів підприємницької діяльності, для
яких установлено різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне
свідоцтво і сплачується єдиний
податок, що не перевищує встановленої
максимальної ставки.

Доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Згідно із статтею 4 Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» форма та порядок
видачі Свідоцтва про право сплати
єдиного податку встановлюються
Державною податковою адміністрацією
України і є єдиними на всій території
України.

Для переходу на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єкт малого підприємництва подає
письмову заяву до органу державної
податкової служби за місцем державної
реєстрації.

При цьому положеннями Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» не передбачено
обов'язку суб'єкта малого
підприємництва, який бажає перейти на
спрощену систему оподаткування,
обирати вичерпний перелік видів
підприємницької діяльності, якими він
планує займатись.

Преамбулою Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» в редакції Закону
України від 25.03.2005 №2505-IV «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» та деякі інші
законодавчі акти України» установлено,
що з 01 липня 2005 року до прийняття Закону
України «Про спрощену систему
оподаткування» даний Указ
застосовується з урахуванням того, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва не поширюється на:
суб'єктів підприємницької діяльності,
які провадять діяльність у сфері
грального бізнесу (в тому числі
діяльність, пов'язану із влаштуванням
казино, інших гральних місць (домів),
гральних автоматів з грошовим або
майновим виграшем, проведенням лотерей
(у тому числі державних) та розіграшів з
видачею грошових виграшів у готівковій
або майновій формі), здійснюють обмін
іноземної валюти; суб'єктів
підприємницької діяльності, які є
виробниками підакцизних товарів,
здійснюють господарську діяльність,
пов'язану з експортом, імпортом та
оптовим продажем підакцизних товарів,
оптовим та роздрібним продажем
підакцизних пально-мастильних
матеріалів; суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють: видобуток
та виробництво дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення;
оптову, роздрібну торгівлю
промисловими виробами з дорогоцінних
металів, що підлягають ліцензуванню
відповідно до Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності».

Інших обмежень щодо видів
підприємницької діяльності, під час
здійснення яких не може
застосовуватись спрощена система
оподаткування, обліку та звітності,
чинним на час виникнення спірних
правовідносин законодавством не
передбачено.

Таким чином, суб'єкт малого
підприємництва має право займатись
будь-якими видами підприємницької
діяльності, за винятком тих, що не
можуть здійснюватись з використанням
спрощеної системи оподаткування в силу
прямої законодавчої заборони.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, свідоцтвом про сплату єдиного
податку від 01.07.2010 визначено видами
діяльності позивача роздрібну
торгівлю, оптову торгівлю фруктами та
овочами, а також оптову торгівлю іншими
продуктами харчування, що свідчить про
те, що висновок податкового органу про
не пов'язаність операцій з оптової
реалізації позивачем білих грибів і
грецьких горіхів з її підприємницькою
діяльністю за спрощеною системою
оподаткування є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
неправомірність податкового
повідомлення-рішення від 14.03.2011
№2638/000011700/0 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Барської міжрайонної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.05.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21.09.2011 у
справі №2а/0270/1505/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв