Справа № 226/3250/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 226/3250/12
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
03 липня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2011 року позивач звернувся до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
відповідача протиправними;
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити позивачу додаткову пенсію в
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
урахуванням раніше виплаченого, та
виплачувати її щомісяця, починаючи з 08
січня 2011 року, а також нарахувати та
виплатити доплату до пенсії відповідно
до ст. 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням раніше
виплаченого та виплачувати щомісяця,
починаючи з 08 січня 2011 року, а саме одну
заробітну плату.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 03.07.2012 року
позов задоволено частково: визнано
протиправними дії відповідача;
зобов'язано відповідача перерахувати
та виплатити позивачу додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15
% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 08.01.2011 року по 23.07.2011 року,
виплативши заборгованість за цей
період, з урахуванням раніше
виплачених сум. Подальшу виплату
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, передбаченої ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та підвищення до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, яка проживає
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю, передбаченого ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
зобов'язано відповідача проводити на
підставі Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік", з врахуванням постанови
Кабінету Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", прийняту 06.07.2011
року, та постанови Кабінету Міністрів
України № 1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", прийняту 23.11.2011 року, до
втрати права на такі виплати. В
задоволенні позову щодо зобов'язання
відповідача перерахувати та
виплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбаченого ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 11.06.2012 року, як
таку, що винесена з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
прийнявши нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження, при цьому згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
позивач є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи та отримує
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вказаним нормам позивачу
зазначені доплати виплачувалися
частково, у розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі,
зазначеному у Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України № 530 від
28.05.2008 року, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку, що
відповідачем протиправно проводилися
виплати в розмірах менших, ніж це
передбачено статтею 51 зазначеного
Закону.

Окрім того, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивач не має права на
виплату підвищення до пенсії за
проживання на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, передбаченого ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
на момент виникнення спірних
правовідносин позивач являлася
працюючим пенсіонером.

Згідно зі статтею 39 вищевказаного
Закону пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить, зокрема, у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одну мінімальну заробітну плату.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
позовних вимог про зобов'язання
відповідача перерахувати та виплатити
позивачу додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, судова колегія звертає увагу на
те, що суд першої інстанції помилково
зобов'язав відповідача, починаючи з
23.07.2011 року, виплату пенсії проводити на
підставі Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та Закону
України "Про державний бюджет України
на 2012 рік", з врахуванням постанови
Кабінету Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", прийняту 06.07.2011
року, якою встановлено розміри виплат
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
постанову Кабінету Міністрів України
№ 1210 "Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
оскільки це суперечить вимогам чинного
законодавства.

Судове рішення повинно бути наслідком
чинного правового регулювання та не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин, тому
резолютивну частину рішення суду
першої інстанції в цій частині слід
змінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, змінити постанову
суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право змінити постанову суду з
підстави правильного по суті вирішення
справи чи питання, але з помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 03 липня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 4 резолютивної частини постанови
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 09.07.2012 року
виключити.

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
03.07.2012 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.