Справа № 2а-6500/11/0308
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
Справа № 9104/36938/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 09 серпня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, стягнення коштів,

встановив :

У травні 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача ГУ ПФУ у
Волинській області, в якому просив : 1)
визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача про призначення
пенсії за вислугу років з 22.12.2010 р. у
частині визначення суми грошового
забезпечення з якої проводиться
обчислення пенсії та розміру
призначення основної пенсії; 2)
зобов'язати відповідача провести
обчислення розміру призначеної пенсії
за вислугу років з 22.12.2010 р. виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням враховуючи відповідний
оклад за посадою, спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах
установлених законодавством, як це
передбачено положеннями ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб»; 3) стягнути з відповідача на
користь позивача кошти в сумі
недоплаченої частини пенсії
обрахованої на підставі Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» в редакції Закону
від 04.04.2006 року, з 22.12.2010 р., з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням
враховуючи відповідний оклад за
посадою, спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах
установлених законодавством.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що на момент його
звільнення у відставку з органів
Державної пенітенціарної служби
України діяла ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» у редакції
відповідно до якої пенсійне
забезпечення військовослужбовців має
здійснюватися виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.
Однак відповідач порушив зазначені
вимоги законодавства та безпідставно
обчислив позивачу розмір пенсії
виходячи з розміру з грошового
забезпечення з урахуванням щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премій за 24 останні
календарні місяці перед звільненням.

Відповідач ГУ ПФУ у Волинській області
позову не визнав, у суді першої
інстанції подав заперечення, просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09 серпня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

З цією постановою суду першої
інстанції не погодився позивач ОСОБА_1
та оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає апелянт, що постанова суду
першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
положень матеріального права, а тому
підлягає скасуванню з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції не врахував, що
відповідач ГУ ПФУ у Волинській області
при призначенні позивачу пенсії в
частині визначення суми грошового
забезпечення для обчислення пенсії та
визначення її розміру безпідставно
застосував положення ч. 3 п. 7 постанови
КМУ від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей». Зазначає
апелянт, що наведена норма постанови
КМУ суперечить положенням чинної
редакції ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», що має вищу юридичну силу та
підлягає застосуванню при обчисленні
розміру пенсії позивача.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 09.08.2011 року та
прийняти нову постанову, якою позов
задоволити.

Відповідач ГУ ПФУ у Волинській області
подав заперечення на апеляційну
скаргу, де просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
таку апеляційну скаргу слід задоволити
частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що з 22.12.2010 р.
позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за
вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (а.с. 13).

Також встановлено, що при обчисленні
позивачу розміру пенсії, відповідачем
враховано грошове забезпечення до
якого увійшли посадовий оклад, оклад за
військове звання, процентна надбавка
за вислугу років, щомісячні додаткові
види грошового забезпечення в розмірі
визначеному за 24 останні календарні
місяці служби перед звільненням (а.с. 3).

На звернення позивача про проведення
перерахунку пенсії з урахуванням ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», відповідачем ГУ ПФУ у Волинській
області, у такому відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що порядок обчислення пенсії
регламентується п. 7 постанови КМУ від
17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей», якою встановлено, що
розмір щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії
визначається за 24 останні календарні
місяці служби перед звільненням.

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується суд
апеляційної інстанції, з врахуванням
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (в редакції Закону
від 04.04.2006 р.) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 р. у ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» слова «за останньою
штатною посадою перед звільненням»
виключено та доповнено словами «та у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України».

Однак, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни,
внесені до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» визнано такими,
що не відповідають Конституції
України, тобто є неконституційними.
Таким чином, частина 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в редакції Закону
від 28.12.2007 р., втратила чинність з дня
ухвалення Рішення Конституційного
Суду України від №10-рп/2008.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що оскільки на час
призначення пенсії позивачу (22.12.2010 р.)
діяла частина 3 статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» в редакції Закону
від 04.04.2006 р., а тому пенсійне
забезпечення військовослужбовців має
здійснюватися виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача коштів в сумі недоплаченої
частини пенсії, то така задоволенню не
підлягає, оскільки відповідно до
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» позивач має право на обчислення
пенсії з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, а тому
захист такого порушеного права полягає
у зобов'язанні відповідача вчинити
кореспондуючі цьому праву дії.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції від 09.08.2011 року прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. Тому,
оскаржену постанову суду слід
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задоволити
частково.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09 серпня 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, стягнення коштів -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Визнати протиправним рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області про
призначення пенсії за вислугу років
ОСОБА_1 в частині обчислення пенсії із
розміру грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби перед
звільненням.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області обчислити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років із розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
встановлених законодавством, згідно ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» (у редакції Закону від 04.04.2006 р.), з
22.12.2010 року.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років
з розрахунку грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, встановлених
законодавством, згідно ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» (у редакції Закону
від 04.04.2006 р.), з 22.12.2010 року, з
урахуванням фактично здійснених
виплат.

У задоволенні решта позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк