Справа № 810/3392/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3392/14
інстанції: Спиридонова В.О.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Літвіної Н.М., Старової Н.Е.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Приватного підприємства "ВІВ" на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Тетіївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області до Приватного
підприємства "ВІВ" про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Приватного підприємства "ВІВ" про
стягнення податкового боргу в
загальній сумі 2167210,18 грн., шляхом
стягнення коштів з рахунків у банках,
які обслуговують такого платника
податків, та за рахунок вилучення
готівки, що належить такому платнику
податків.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року адміністративний позов було
задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

21.11.2014 року через канцелярію Київського
апеляційного адміністративного суду
надійшло клопотання представника
позивача про зупинення розгляду
справи. Проте доказів на підтвердження
викладеного в клопотанні надано не
було, а тому колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення означеного клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
суд дійшов наступного висновку.

Підпунктом 20.1.18 п. 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено, що органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Згідно п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу
України органом стягнення є виключно
органи державної податкової служби -
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Контроль за правильністю нарахування,
повнотою і своєчасністю сплати
податків і зборів, у відповідності до
ст. 61 ПК України, покладено на органи
державної податкової служби.

Відповідно до пп. 95.1 ст. 95 ПК України
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

За приписами пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач має заборгованість зі
сплати податків у загальній сумі 2167210,18
грн., у тому числі: 1) з податку на додану
вартість в загальній сумі 1003874,61 грн., у
т.ч. недоїмка 939156,65 грн., пеня 64717,96 грн.; 2)
з податку на прибуток в загальній сумі
1162088,21 грн., у т.ч. недоїмка 1092072,25 грн.,
пеня 70015,96 грн.; 3) комунального податку в
розмірі 737,36 грн.; 4) адміністративний
штраф 510,00 грн.

На підставі направлень від 23.01.2013 №24 та
№25 та наказу Тетіївської МДПІ від
23.01.2013 у період з 23.01.2013 по 29.01.2013
відповідачем проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ПП "В І В",
за результатами якої складено акт
№47/220/31542453 від 07.02.2013 "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки Приватного підприємства "В І
В", код за , з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2009 року по
30.09.2012 року" (далі - Акт перевірки).

У висновках Акту перевірки зафіксовано
наступні порушення з боку
Підприємства:

- ст.5 та ст.11 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.1994 №334/94-ВР (далі - Закон №334),
ст.138, ст.139 Податкового кодексу України,
в результаті чого позивачем було
занижено податок на прибуток за 4
квартал 2009 року на суму 97894 грн., за 1
квартал 2010 року - на суму 16250 грн., за 2
квартал 2010 року - на суму 247406 грн., за 3
квартал 2010 року - на суму 148436 грн., за 4
квартал 2010 року - на суму 91251 грн., за 2
квартал 2011 року - на суму 215876 грн., за 3
квартал 2011 року - на суму 66150 грн., за 4
квартал 2011 року - на суму 29150 грн., за 3
квартал 2012 року - на суму 121374 грн.;

- ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" від 03.04.1997 року 168/97-ВР
(далі - Закон №168), ст.198, ст.201
Податкового кодексу України, що
призвело за заниження позивачем
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
всього в сумі 867172,00 грн.;

- ст.15 та ст.19 Декрету Кабінету
Міністрів України від 20.05.1993 №56-93/ВР
"Про місцеві податки та збори", оскільки
позивачем в підзвітний період не
нараховувався комунальний податок, в
результаті чого позивачем було
занижено зазначений податок всього на
суму 59,5 грн.;

- ст.4 Закону України від 21.12.2000 №2181 "Про
порядок погашення зобов'язань
платників перед бюджетами та
державними цільовими фондами",
оскільки позивачем у підзвітний період
не подавались обов'язкові розрахунки
комунального податку;

- ст.44 Податкового кодексу України,
оскільки позивачем не було надано до
перевірки всього пакету документів з
питань обчислення і сплати податків і
зборів, необхідних для проведення
перевірки у зв'язку з їх втратою.

На підставі Акту перевірки Податковим
органом прийняті податкові
повідомлення-рішення від 25.02.2013:
№, яким відповідачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
939144,75 грн., у т.ч. за основним платежем
788857,00 грн., штрафні санкції 150287,75 грн.;
№, яким відповідачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємств на загальну
суму 1092072,25 грн., у т.ч. за основним
платежем 935893,00 грн., штрафні санкції
156179,25 грн.; №, яким відповідачу
нараховано штрафні санкції за
порушення процедури звітування в
податкових правовідносинах в розмірі
510,00 грн.; №, яким відповідачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з комунального податку на загальну
суму 737,36 грн., у т.ч. за основним
платежем 45,90 грн., штрафні санкції 691,46
грн.

Так, постановою Київського окружного
адміністративного суду від 22.04.2013,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30.07.2013, у справі №810/1072/13-а за позовом
Приватного підприємства "В І В" до
Ставищанського відділення Тетіївської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень у
задоволенні позову відмовлено.
Предметом оскарження у даній справі
були податкові повідомлення-рішення
від 25.02.2013 №, №, № та
№.

Таким чином, сума податкових
зобов'язань є узгодженою та підлягає
сплаті.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно зі статтею 59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений у повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

За наведеного, колегія суддів
погоджується с висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "ВІВ" залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя
Н.М.Літвіна

суддя

Н.Е.Старова

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Літвіна Н. М.

Старова Н.Е.