Справа № 822/3846/14
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3846/14

Головуючий у 1-й інстанції: Ніколайчук
М. Є.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

20 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Ізяславському районі до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області про про
стягнення коштів ,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі звернулося в суд
з позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі, в якому просило стягнути
невідшкодовані витрати на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до України в сумі 1012,14 грн. за період з
01.05.2014 по 31.07.2014.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року позов задоволено: стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області
невідшкодовані витрати на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до України в сумі 1012,14 грн. за період з
01.05.2014 по 31.07.2014.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом при ухваленні рішення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 16
вересня 2014 року - без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
управлінням Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі складено акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та направлено до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі.

Однак, відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Ізяславському районі не прийняло до
відшкодування суми виплачених пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
держав - учасниць СНД та членів їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання до України за період з 01.05.2014
по 31.07.2014 на загальну суму 1012,14 грн. по
пенсіонерах: ОСОБА_2 в сумі - 275,40 грн., із
них основний розмір пенсії 165,12 грн.,
щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття 110,28 грн.; ОСОБА_3 в сумі - 279,72
грн., із них основний розмір пенсії 279,72
грн., щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття 0,00 грн.; ОСОБА_4 в
сумі - 457,02 грн., із них основний розмір
пенсії 450,00 грн., щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття 0,00 грн.;
доставка пенсії 7,02 грн.

Наявність у відповідача вказаної
заборгованості підтверджується
розрахунком суми відшкодувань ВВД
ФССНВВ ПЗ на користь ПФУ виплаченої
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та
щомісячної державної адресної
допомоги; розрахунком основного
розміру пенсії, щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття,
доставки пенсії; актами щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих за травень, червень, липень
2014 року; списками осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності в травні,
червні, липні 2014 року; актами про
нещасний випадок на виробництві.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про правомірність заявлених позовних
вимог управління Пенсійного фонду
України в Ізяславському районі, з чим
погоджується і суд апеляційної
інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV встановлено, що особи, право яких
на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Згідно положень ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року (далі - Угода), пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць цієї Угоди та членів їхніх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Статтею 3 даної Угоди
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за даною Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

Частиною 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
встановлено, що відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги. Уся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким
до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Здійснивши системний аналіз
вищевказаних ном чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку про наявність обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду соціального страхування
від нещасних випадків страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Відповідно до абзацу 8 пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 12
червня 2012 року № 21-165а12 та від 21 травня
2013 року № 21-129а13.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивачем надано суду
достатньо належних доказів, які б
свідчили про правомірність заявлених
позовних вимог, а доводи апеляційної
скарги не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.