Справа № 264/6761/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа №
264/6761/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області на
постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 15.10.2014р. по справі
№ 264/6761/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області

про визнання неправомірною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

28.07.2014 р. позивач - ОСОБА_1 - звернулась
до суду з зазначеним позовом.

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 15.10.2014 р.
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області
здійснити ОСОБА_1 нарахування та
виплату державної соціальної допомоги
як дитині війни у відповідності до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, визначеної відповідно
до ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" та
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", за період з 28 січня
2014 року по 2 серпня 2014 року включно, з
урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області в частині
нарахування та виплати щомісячної
доплати до пенсії як дитині війни в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 01.01.2014 року по 27.01.2014 року -
залишено без розгляду.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має статус "дитина
війни", що підтверджується
посвідченням, копія якого долучена до
матеріалів справи.

Не погодившись з розміром отриманого
підвищення до пенсії, позивач
звернувся із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позивач має право на отримання
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 28.01.2014 року
по 02.08.2014 року.

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни (в
редакції Закону, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09 липня 2003
року, іншого нормативно-правового
акта, який би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

На підставі Закону України від 31 липня
2014 року "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", який набув чинності 03 серпня
2014 року, "Прикінцеві положення" Закону
України "Про державний бюджет України
на 2014 рік" були доповнені п. 6-7, за яким
було установлено, що у 2014 році норми і
положення ст. ст. 5, 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Таким чином, Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" з 03
серпня 2014 року надано повноваження
Кабінету Міністрів України визначати
розмір доплати до пенсії, передбачений
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджетів
на 2014 рік.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції в частині щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 При цьому,
колегія суддів зазначає, що постанова
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову сторонами
не оскаржується.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги, з
наведених вище підстав, висновків суду
не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 15.10.2014р. по справі
№ 264/6761/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.