Справа № 1570/6159/2012
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/6159/2012

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Ярмолки
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Овідіопольської районної
державної адміністрації Одеської
області в особі голови адміністрації
Жидкова Михайла Анатолійовича, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.10.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до Овідіопольської районної
державної адміністрації Одеської
області в особі голови адміністрації
Жидкова Михайла Анатолійовича, та
після зменшення позовних вимог просив
визнати неправомірними, тобто такими,
які не відповідають вимогам Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» дії голови
Овідіопольської районної державної
адміністрації Жидкова Михайла
Анатолійовича по розгляду та вирішенню
по суті запитів на інформацію (в
порядку ст.19 Закону України «Про доступ
до публічної інформації») від 17.07.2012
року та 30.07.2012 року щодо доступу до
інформації про розпорядження
державним майном (земельною ділянкою),
у тому числі, до копій відповідних
документів, прізвища, імена, по
батькові фізичних осіб та найменування
юридичних осіб, які отримали державне
майно; визнати неправомірною, тобто
такою, яка не відповідає вимогам
Земельного кодексу України, Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» бездіяльність
Овідіопольської районної державної
адміністрації щодо розгляду та
вирішення по суті заяви ОСОБА_2 щодо
надання у власність шляхом безоплатної
передачі із земель державної власності
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
приблизною площею 1,1727 га. на масиві № 38
за межами населених пунктів
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області; зобов'язати Овідіопольську
районну державну адміністрацію
Одеської області в особі голови
Жидкова Михайла Анатолійовича надати
ОСОБА_2 інформацію наступного
характеру: засвідчені копії
розпоряджень Овідіопольської
райдержадміністрації з 2006 року по
сьогоднішній день про передачу у
власність або користування земельних
ділянок на масиві № 38 за межами
населених пунктів Таїровської
селищної ради для ведення особистого
селянського господарства у тому числі
копії державних актів про право
власності та договорів оренди цих
земельних ділянок, прізвища, імена, по
батькові фізичних осіб та найменування
юридичних осіб, які отримали земельні
ділянки; зобов'язати Овідіопольську
районну державну адміністрацію
Одеської області в особі Голови
Жидкова Михайла Анатолійовича
оприлюднити на офіційному веб-сайті
Овідіопольської районної державної
адміністрації інформацію
(Розпорядження) про передачу у
власність або користування земельних
ділянок на масиві № 38 за межами
населених пунктів Таїровської
селищної ради для ведення особистого
селянського господарства.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12.02.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 відмовлено в повному
обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 05.03.2013 року позивач
подав апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим ставиться питання про
скасування постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
12.03.2013 року та ухвалення нового рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга позивача не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
05.03.2012 року ОСОБА_2 звернувся до голови
Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області із
заявою про надання йому безоплатно у
власність земельної ділянки площею 1,1727
га для ведення особистого селянського
господарства на масиві №38 за межами
населених пунктів на території
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району (а.с. 13).

20.04.2012 року на вказане звернення
Овідіопольська РДА повідомила ОСОБА_2
про те, що вказана ним у заяві від 05.03.2012
року земельна ділянка розпорядженням
Овідіопольської РДА була передана в
довгострокову оренду ще в 2006 році, у
зв'язку з чим передати дану земельну
ділянку у власність позивачу не
вбачається можливим (а.с. 14).

19.06.2012 року позивачем було подано до
Овідіопольської РДА заяву про надання
відомостей відносно того, хто є
власником земельної ділянки на масиві
№ 38 для ведення особистого селянського
господарства на території Таїровської
селищної ради Овідіопольського району
Одеської області (за межами населених
пунктів), із зазначенням реквізитів
розпорядження Овідіопольської РДА, на
підставі якого земельну ділянку було
передано в оренду.

05.07.2012 року на вказану заяву позивача
Овідіопольська РДА надала відповідь, у
якій зазначила про те, що районна
адміністрація має повноваження на
передачу у власність або користування
земельних ділянок, однак не зберігає
інформацію щодо власників та
землекористувачів земельних ділянок,
та повідомила про те, що за отриманням
необхідної інформації заявнику
необхідно звертатись до відділу
Держкомзему у Овідіопольському районі
Одеської області.

17.07.2012 року ОСОБА_2 звернувся до голови
Овідіопольської РДА з інформаційним
запитом в порядку Закону України «Про
доступ до публічної інформації», в
якому просив надати йому засвідчену
копію розпорядження Овідіопольської
РДА від 2006 року про передачу земельної
ділянки площею 1,1727 га на масиві № 38 за
межами населеного пункту смт. Таїрове в
оренду певному суб'єкту господарювання
та засвідчену копію договору оренди
землі, укладеного на підставі
вищевказаного розпорядження
Овідіопольської РДА (а.с. 19).

23.07.2012 року Овідіопольська РДА надала
відповідь на вказаний запит Позивача, в
якій зазначила про те, що дію договору
оренди земельної ділянки від 2006 року
припинено, а протягом 2008, 2010 років
частина земельної ділянки, про яку
запитує Позивач, передано у власність
та частина оформляється у користування
третіх осіб (а.с. 20).

30.07.2012 року ОСОБА_2 повторно звернувся
до голови Овідіопольської РДА з
інформаційним запитом в порядку Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» з метою отримання
засвідченої копії розпорядження
Овідіопольської РДА від 2006 року про
передачу земельної ділянки площею 1,1727
га на масиві № 38 за межами населеного
пункту смт. Таїрове в оренду певному
суб'єкту господарювання, засвідченої
копії договору оренди землі,
укладеного на підставі вищевказаного
розпорядження Овідіопольської РДА,
засвідченої копії угоди про припинення
договору оренди, засвідчені копії
розпоряджень Овідіопольської РДА від
2008, 2010 років щодо передачі у власність,
а також щодо передачі в користування
земельних ділянок на масиві №38 третім
особам (а.с. 21).

Листом від 06.08.2012 року Овідіопольська
РДА повідомила позивача про те, що
розпорядженням голови Овідіопольської
РДА від 22.03.2010 року №284 на масиві №38
земельні ділянки передані у власність
громадянам України для ведення
садівництва, тому вільних земельних
ділянок на даному масиві не має. Також
Овідопольска РДА у своїй відповіді
вказала на те, що поширення
персональних даних без згоди суб'єкта
персональних даних або уповноваженої
ним особи дозволяється у випадках,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту прав людини (а.с. 22).

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції, ОСОБА_2 посилався на
порушення Овідопольскою РДА його прав
на отримання публічної інформації.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно відмови
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
зважаючи на наступне:

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Законом України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визначаються суб'єкти
владних повноважень органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Види та порядок обмеження доступу до
інформації передбачено статтею 6
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту на
інформацію, якщо розпорядник
інформації не володіє і не зобов'язаний
відповідно до його компетенції,
передбаченої законодавством, володіти
інформацією, щодо якої зроблено запит.

Виходячи з повноважень місцевих
державних адміністрацій, передбачених
Законом України «Про місцеві державні
адміністрації» та Земельним кодексом
України, колегія суддів суду
апеляційної інстанції вважає вірним
висновок суду першої інстанції
стосовно того, що відповідач не є
розпорядником інформації, вказаної у
інформаційних запитах позивача від
17.07.2012 року та 30.07.2012 року щодо осіб, які
користуються земельними ділянками,
даних про ці земельні ділянки.

В свою чергу, судом першої інстанції
також вірно встановлено, що згідно ст.193
Земельного Кодексу державний
земельний кадастр - це єдина державна
система земельно-кадастрових робіт,
яка встановлює процедуру визнання
факту виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
а призначенням якого і є забезпечення
необхідною інформацією органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, заінтересованих
підприємств, установ і організацій, а
також громадян з метою регулювання
земельних відносин, раціонального
використання та охорони земель тощо.

При цьому, відповідно до ст. 204
Земельного кодексу України державний
земельний кадастр ведеться
уповноваженим органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.

Згідно з пунктами 2-4 Порядку ведення
державного земельного кадастру,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 15 від 12.01.1993 року,
дані реєстрації права власності, права
користування землею та договорів на
оренду землі, обліку кількості та
якості земель тощо, включені до
Державного земельного кадастру, який
ведеться за єдиною для України
системою Держкомземом та його
територіальними органами, які
здійснюють його формування, ведення,
збереження і забезпечують доступ до
відповідної інформації органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування. Адміністратором
автоматизованої системи державного
земельного кадастру є державне
підприємство «Центр державного
земельного кадастру».

Таким чином, саме у державному
земельному кадастрі, який ведеться
органами Держкомзему, містяться
відомості про земельні ділянки.

Крім того, судом першої інстанції вірно
встановлено, що згідно з ч.1 ст.11 Закону
України «Про інформацію» інформація
про фізичну особу (персональні дані) -
це відомості чи сукупність відомостей
про фізичну особу, яка ідентифікована
або може бути конкретно
ідентифікована. Згідно з ч. 2 ст.11
вказаного Закону до конфіденційної
інформації про фізичну особу належать,
дані про її національність, освіту,
сімейний стан, релігійні переконання,
стан здоров'я, а також адреса, дата і
місце народження.

Згідно із пунктом 2 частини першої
статті 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», розпорядник
інформації має право відмовити в
задоволенні запиту якщо інформація, що
запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону.

Порядок віднесення інформації до
таємної або службової, а також порядок
доступу до неї регулюються законами.

Інформацією з обмеженим доступом
згідно із статтею 6 зазначеного Закону
є конфіденційна інформація, таємна
інформація та службова інформація.

Відповідно ч. 2 ст. 32 Конституції
України не допускається збирання,
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Загальнодоступною є інформація про
межі та розміри ділянок, форму
власності та цільове призначення,
зазначено і їх кадастрові номери. При
цьому персональні дані власників або
орендарів землі у вільному доступі
немає, оскільки це суперечить Закону
України «Про захист персональних
даних».

В свою чергу, відповідно до ст.2 та ст.5
Закону України «Про захист
персональних даних» персональні дані,
а саме відомості чи сукупність
відомостей про фізичну особу, яка
ідентифікована або може бути конкретно
ідентифікована, за режимом доступу є
інформацією з обмеженим доступом.

Таким чином, зважаючи на все
вищезазначене, а також враховуючи те,
що Овідіопольська РДА відповідно до
своєї компетенції не є розпорядником
публічної інформації, запитуваної
позивачем, колегія суддів суду
апеляційної інстанції вважає, що
відповідачем не було порушено вимог
чинного законодавства та у
відповідності до норм Закону «Про
доступ до публічної інформації» надано
відповіді на інформаційні запити
позивача від 17.07.2012 року та 30.07.2012 року.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
Т.М. Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв