Справа № К/9991/15446/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/15446/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного підприємства
"Укрхіменерго" до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Сєвєродонецьку Луганської
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 30
березня 2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 липня 2009 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2008 року Відкрите акціонерне
товариство (перейменовано у Публічне
акціонерне товариство) "Укрхіменерго"
(далі Товариство) звернулося з позовом
про визнання дій протиправними та
недійсним повідомлення і розрахунок
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
(далі - УПФ) щодо відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у березні 2008
року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 30 березня
2009 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2009
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі УПФ,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати і відмовити в
позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що УПФ направлено
повідомлення №№ 234303-18-7 та 234303-20-7 від 11
березня 2008 року з розрахунками витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених колишнім
працівникам Дочірнього підприємства
ремонтно-монтажно-налагоджувального
управління № 1 Відкритого акціонерного
товариства "Укрхіменерго".

Пунктом 1 статті 1 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників є платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно пункту 1 статті 14 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 9 липня 2003
року № 1058-IV (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
страхувальниками відповідно до цього
Закону є роботодавці: підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами).

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про задоволення позовних вимог,
оскільки Товариство не наділене
обов'язком по відшкодуванню витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених колишнім працівникам
Дочірнього підприємства
ремонтно-монтажно-налагоджувального
управління № 1 Відкритого акціонерного
товариства "Укрхіменерго", оскільки
останнє наділене статусом юридичної
особи та самостійно відповідає за свої
зобов'язання.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач всупереч вимогам частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, не навів належних
доказів у підтвердження правомірності
своїх дій та розрахунків, на відміну
від позивача, який згідно вимог частини
1 цієї ж Статті довів обґрунтування
позову.

Отже суди дійшли правильного висновку
щодо задоволення позовних вимог, їх
рішення відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, а тому підстав
для скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської
області залишити без задоволення, а
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 30 березня
2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 липня 2009 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало