Справа № 826/15220/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2014 року 12:24
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., розглянув у письмовому
провадженні справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «ТЛ Груп»доКиївської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів Українипровизнання
протиправною бездіяльність,
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТЛ Груп» звернулось
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, в якому
1. Визнати протиправною
бездіяльність Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, яка полягала
у неприйнятті рішення про відмову у
митному оформленні товару за митною
декларацією № 100270001/2014/280908 від 31.07.2014 р.
в межах строку, відведеного статтею 255
Митного кодексу України для завершення
2. Визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товару від 01.08.2014 р. №
100270001/2014/400042/2 Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів допущено протиправну
бездіяльність, яка полягає у
неприйнятті рішення про відмову у
митному оформленні товару за митною
декларацією № 100270001/2014/280908 від 31.07.2014 р.
в межах строку, відведеного статтею 255
Митного кодексу України для завершення
митного оформлення, а також винесенні
протиправного рішення коригування
митної вартості товару від 01.08.2014 р. №
100270001/2014/400042/2, яким позивачу збільшено
митну вартість товару.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. Обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги зазначив, що виявлені
відповідачем розбіжності ніяким чином
не впливають на заявлену позивачем
митну вартість товарів. При цьому,
позивачем надано всі необхідні
документи, що підтверджують митну
вартість оцінюваного товару.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд відмовити в їх
задоволенні. В обґрунтування
заперечень на позовні вимоги зазначив,
що позовні вимоги є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки під час митного
контролю було встановлено, що
документи, подані до митного
оформлення не містили всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товару та
містили розбіжності.
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
Компанія «PT Selemat Sempurna TBK» (постачальник)
та ТОВ «ТЛ Груп» (дилер) укладено
контракт № IN009 від 01.07.2014 р., відповідно
до умов якого, постачальник
зобов'язується передати дилеру для
розповсюдження на території України, а
дилер зобов'язується прийняти та
оплатити товар у відповідності з
умовами даного контракту.
Відповідно до додаткової угоди № 1 к
дилерському контракту № IN009 від 01.07.2014
р., постачальник доручає своєму
дистрибьютеру «SF Distribution PTE LTD»
виставляти дилеру від свого імені
інвойси на оплату товарів, що
поставляються постачальником по
контракту, а також приймати платежі від
дилера за товари, які продані у
відповідності до вказаного контракту.
30.07.2014 р. з метою оформлення товару,
отриманого від компанії «PT Selemat Sempurna TBK»
(Індонезія), Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТЛ Груп» подало до
митного посту «Столичний» Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
електронну митну декларацію №
100270001/2014/280908, якою до митного оформлення
заявлено товар - фільтри для
фільтрування палива чи мастил у
двигунах внутрішнього згоряння
01.08.2014 р. Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів; М/п «Столичний»
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270001/2014/400042/2
від 01.08.2014 р., яким митну вартість
товарів збільшено на 5 262,47 доларів США
та винесено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
Позивач, не погоджуючись з прийнятим
відповідачем рішенням про коригування
митної вартості товарів, звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про його
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.
Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України митна декларація приймається
для митного оформлення, якщо вона
подана за встановленою формою,
підписана особою, яка її подала, і
перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені цим Кодексом. Факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.
Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.
У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(ч. 4 ст. 52 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на
2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 цього
З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.
Крім того, це узгоджується з
визначеними у статті 8 Митного кодексу
України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено обов'язок декларанта
подавати додаткові документи (за
наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
У такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності): 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.
Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного
кодексу України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу ,визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК
Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).
Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ
вказаних Методичних рекомендацій, при
перевірці розрахунку, здійсненого
декларантом або уповноваженою ним
особою при визначенні митної вартості
товарів за основним методом, та
чисельного значення заявленої митної
вартості, зокрема, аналізується:
включення всіх складових митної
вартості; включення всіх платежів, які
відповідають вимогам, встановленим
частинами п'ятою - восьмою статті 58
Кодексу, до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.
При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
Розділу ІІ Методичних рекомендацій).
Отже, митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки,
контролю правильності обчислення
декларантом та визначення митної
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
Главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
Аналіз положень частини третьої статті
53, частин другої, четвертої - шостої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України та пунктів 6, 7 Методичних
рекомендацій надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов'язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.
Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано та
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування (частина друга
статті 55 МК України).

З метою митного оформлення товару
(автомобільних фільтрів та радіаторів),
що є предметом дилерського контракту №
IN009 від 01.06.2014 р., укладеного із заводом
-виробником компанією «PT Selemat Sempurna TBK»
(Індонезія), позивач, разом із митною
декларацією № 100270001/2014/280908 від 31.07.2014 р.
подав на підтвердження митної вартості
товарів, визначеної за першим методом,
наступні документи:

· Картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами №
100/2014/0002232 від 05.06.2014 р.;

· Міжнародну автомобільну
накладну (CMR) № 002423 від 25.07.2014 р.;

· Книжку МДП (Carnet Tir) № XF.7636784 від
25.07.2014 р.;

· Прейскурант (прайс-лист)
виробника товару № б/н від 01.07.2014 р.;

· Рахунок-фактуру (інвойс)
IV/SS-T/2014-07/0904 від 01.07.2014 р.;

· Пакувальний лист IV/SS-T/2014-07/0904 від
01.07.2014 р.;

· Доповнення до
зовнішньоекономічного контракту,
додаткова угода № 1 від 01.06.2014 р.;

· Зовнішньоекономічний договір
(контракт) IN009 від 01.06.2014 р.;

· Сертифікат відповідності
UA.1.162.0073748-14 від 29.07.2014 р.;

· Інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю № 2730 від 25.07.2014 р.;

· Декларацію про походження
товару IV/SS-T/2014-07/0904 від 01.07.2014 р.;

· Лист ДП «УкрЦПСЗПС» від 29.07.2014 р.;

· Специфікацію до інвойсу б/н від
01.07.2014 р.;

· Копію митної декларації країни
відправлення LT30682585 від 25.07.2014 р.

Згідно підтвердження про отримання
електронного повідомлення № 236641, митну
декларацію було отримано посадовою
особою митного органу - інспектором
Гаврилюк І.О. 30.07.2014 р. о 16:19 год.

Згідно інформації з офіційного сайту
Державної фіскальної служби України
http://kyiv.sfs.gov.ua/, режим роботи Митного
посту «Столичний», відділу митного
оформлення № 1: з понеділка по п'ятницю
з 09:00 год. по 21:00 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Митного кодексу
України митне оформлення завершується
протягом чотирьох робочих годин з
моменту пред'явлення органу доходів і
зборів товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підлягають митному оформленню (якщо
згідно з цим Кодексом товари,
транспортні засоби комерційного
призначення підлягають пред'явленню),
подання митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та всіх
необхідних документів і відомостей,
передбачених статтями 257 і 335 цього
Кодексу.

Таким чином, диспозицією вказаної
статті чітко визначено, що митне
оформлення товару здійснюється
протягом чотирьох робочих годин з
моменту пред'явлення органу доходів і
зборів товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підлягають митному оформленню (якщо
згідно з цим Кодексом товари,
транспортні засоби комерційного
призначення підлягають пред'явленню),
подання митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює.

Втім, як встановлено судом, в порушення
ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України, митне
оформлення товару відповідачем не було
завершене.

Як зазначив позивач, 30.07.2014 р. о 19:55 год.
представник декларанта зателефонував
до Митного посту «Столичний» з метою
отримання інформації щодо результату
митного оформлення товару на що
інспектор відповів, щоб декларант
зателефонував вранці наступного дня та
заново подав митну декларацію №
100270001/2014/280908.

Вранці 31.07.2014 р. декларант ще раз
направив до Митного посту «Столичний»
електронну митну декларацію №
100270001/2014/280908 та додані до неї документи,
про що свідчить підтвердження про
отримання електронного повідомлення №
236728 інспектором Поліщуком Д.В. 31.07.2014 р.
09:29 год.

В цей же день - 31.07.2014 р. об 11:32 год. на
електронну адресу декларанта надійшло
повідомлення від інспектора Митного
посту «Столичний» Поліщука Д.В., в якому
було зазначено про необхідність
пред'явлення товарів декларанта до
митного огляду.

Декларант з'явився до Митного посту
«Столичний» і в його присутності,
посадовою особою митного органу було
проведено огляд товарів, про що було
складено акт про проведення огляду
(переогляду) товарів, транспортних
засобів, ручної поклажі та багажу від
31.07.2014 р., згідно якого було встановлено,
що «маркування та ідентифікаційні
ознаки в доглянутих місцях
відповідають інформації, зазначеній в
гр. 31 ВМД».

Відповідно до ч. 1 ст. 338 Митного кодексу
України огляд товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
пред'явлених органу доходів і зборів (у
тому числі для перерахунку та
зважування), проводиться в можливо
короткий строк після прийняття рішення
про його проведення.

Таким чином, якщо протягом чотирьох
годин з моменту інформування власника
товарів або уповноваженої ним особи,
або водія транспортного засобу про
проведення огляду зазначені особи не
прибули до місця для участі у його
проведенні або під час проведення
самоусунулись від участі у ньому, в
таких випадках застосовуються вимоги
п. 6 ст. 338 Кодексу щодо проведення
митного огляду із залученням понятих.

В порушення ч. 1 ст. 338 Митного кодексу
України, огляд товарів розпочався
31.07.2014 р. о 16:00, при цьому, повідомлення
про необхідність пред'явлення товарів
для огляду надійшло 31.07.2014 р. о 11:32. Як
зазначено в акті огляд товарів тривав
понад 40 хв.

Разом з тим, 31.07.2014 р. о 17:17 год. після
огляду товарів декларанта від
інспектора митного посту надійшло
електронне повідомлення в якому
вказувалося про необхідність надання
додаткових документів, у зв'язку із тим,
що документи містять розбіжності в
адресі отримувача.

На вимогу митного органу, декларантом
був направлений додатковий документ -
довідка від 31.07.2014 р. про те, що
страхування товару згідно дилерського
контракту не здійснювалося, а також
були направлені письмові пояснення від
31.07.2014 р. стосовно кожного додаткового
документа, який вимагався інспектором,
про що свідчить електронне
повідомлення № 237156.

01.08.2014 р. відповідачем прийнято рішення
про коригування митної вартості товару
№ 100270001/2014/400042/2 від 01.08.2014 р. та винесено
картку відмови у митному оформленні
товару № 10027001/2014/20126 від 01.08.2014 р.

Згідно з ч. 3 ст. 256 Митного кодексу
України рішення про відмову у митному
оформленні приймається в межах строку,
відведеного статтею 255 цього Кодексу
для завершення митного оформлення.
Неприйняття такого рішення протягом
зазначеного строку є бездіяльністю,
яка може бути оскаржена в порядку,
встановленому главою 4 цього Кодексу.

Отже, неприйняття рішення про відмову у
митному оформленні протягом чотирьох
робочих годин з моменту пред'явлення
органу доходів і зборів товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що підлягають митному
оформленню (якщо згідно з цим Кодексом
товари, транспортні засоби
комерційного призначення підлягають
пред'явленню), подання митної
декларації або документа є
протиправною бездіяльністю.

З огляду на те, що протягом чотирьох
робочих годин з моменту подання
декларантом митної декларації
відповідачем не було прийнято рішення
про відмову у митному оформленні
оцінюваного товару, суд приходить до
висновку, що відповідачем було
допущено протиправну бездіяльність.

Як вже зазначалось, Київської
міжрегіональною митницею Міндоходів;
М/п «Столичний» винесено рішення про
коригування митної вартості товарів
від 01.08.2014 р. № 100270001/2014/400042/2. Як
вбачається з вказаного рішення,
передумовою для його прийняття стало
те, що надані позивачем документи мають
розбіжності в адресі отримувача.

Відповідно до п. 1 контракту від 01.06.2014 р.
№ IN009, інвойс та додаток до договору
повинні містити відомості про
найменування, кількість, вагу товарів.

Умовами, викладеними в п. 3
зовнішньоекономічного контракту
передбачено, що поставку товарів
партіями до складу, адреса якого
повинна зазначатися у
товаросупровідних документах. Адреса
складу у поданих документах відсутня.

Згідно п. 5 договору зазначено, що
оплата здійснюється не пізніше 180 днів
або на умовах передоплати. Документи,
що підтверджують умови оплати
декларантом не надано.

Також відповідачем виявлено
розбіжності в наданих відомостях про
вагу товарів. Згідно специфікації до
інвойсу IV/SS-T/2014-07/0904 від 01.07.2014 р. вага
нетто складає 7962 кг, в той час вага
нетто згідно пакувального листа від
01.07.2014 р. IV/SS-T/2014-07/0904 та митній
декларації країни відправлення від
25.07.2014 р. № LT30682585 становить 7961 кг.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що з
декларантом проведено консультації з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
в митному органі.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, відповідно до п. 2 ст. 58
Митного кодексу України не може бути
прийнятий у зв'язку із тим, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий у зв'язку з
відсутністю даних щодо вартості
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий у зв'язку із відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості не може бути використаний у
зв'язку із відсутністю даних,
необхідних для проведення розрахунків.
Метод визначення митної вартості на
основі додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку із відсутністю
даних, необхідних для проведення
розрахунків.

Митну вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
резервного методу.

Митна вартість товару ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками, митне
оформлення якого уже здійснене за МД №
100270001/4/280047 від 10.07.2014 р., № 100270001/4/251778 від
12.05.2014 р.

Однак, суд не може погодитися з такими
висновками відповідача, з огляду на
наступне.

Так на підтвердження здійснення
транспортних витрат декларантом було
надано митному органу
товарно-транспортну накладну CMR 002423,
книжку МДП (Carnet Tir) № XF.7636784 від 25.07.2014 р.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач
імпортував товар згідно дилерського
контракту IN009 від 01.06.2014 р. на умовах DAP
(Інкотермс 2010).

Умови поставки DAP ІНКОТЕРМС 2010
"Поставка в пункт" вказане місце
призначення означає, що продавець
виконав своє зобов'язання по поставці,
коли він передав покупцю товар,
випущений в митному режимі експорту і
готовий до розвантаження з
транспортного засобу, прибув в вказане
місце призначення. Умови поставки DAP
покладають на продавця обов'язок нести
всі витрати і ризики, пов'язані з
транспортуванням товару до місця
призначення, включаючи (де це буде
потрібно) будь-які збори для експорту
із країни призначення.

Таким чином, всі ризики та витрати,
пов'язані із доставкою товару,
покладаються на продавця.

Слід зазначити, що дані розбіжності не
були відображені в повідомленні
відповідача про необхідність надання
додаткових документів.

Разом з тим, інформація щодо ваги
товару вказана у специфікації до
інвойсу б/н від 01.07.2014 р., а тому
твердження відповідача, що інформація
щодо ваги товару в поданих документах
відсутня не відповідає дійсності.

Щодо відсутності в поданих документах
адресу складу слід зазначити, що згідно
п. 2 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України,
витрати на транспортування товару
після його ввезення в Україну не
включаються до митної вартості товару,
а тому відсутність в поданих
документах адресу складу не впливає на
митну вартість товару, визначену
позивачем за першим методом.

Відповідно до п. 5.2 дилерського
контракту передбачено, що дилер
проводить оплату кожної партії товару
не пізніше 180 днів з дати поставки.

Згідно п. 5.3 вказаного контракту
передбачено, що платіж може бути
здійснено частково або повністю на
умовах передоплати.

Отже, дилерським контрактом між
сторонами встановлена відстрочка
платежу, а також право позивача
здійснювати попередню оплату.
Враховуючи, що на момент митного
оформлення оплату за товар позивач не
здійснював, то відповідачу і не
надавалися докази оплати інвойсу
IV/SS-T/2014-07/0904 від 01.07.2014 р.

При цьому, суд враховує, що позивачем
під час ввезення оцінюваного товару на
митну територію України було сплачено
всі необхідні платежі, в тому числі
податок на додану вартість та ввізне
мито, що не заперечується відповідачем.

Товар було випущено у вільний обіг
шляхом надання фінансових гарантій.
Сума фінансових гарантій за митною
декларацією № 100270001/2014/281006 становить:
16,05 грн. (мито) та 6954,57 грн. - податок на
додану вартість.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 р. № 598, що визначає обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовуються митним
органом при визначенні митної вартості
товарів у Графі 33 зазначаються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

- неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної
вартості;

- невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу;

- надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Проаналізувавши оскаржуване рішення,
суд зазначає, що відповідачем не
зазначено жодного джерела інформації,
яке стало підставою для коригування
митної вартості товару, передбаченого
Правилами заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 р. № 598.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час коригування митної вартості
товару, відповідач посилався на
інформацію, наявну у ціновій базі даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України.

Однак, наявність в автоматизованій
системі аналізу та управління ризиками
інформації про те, що товар, який
задекларовано позивачем, іншими
особами розмитнювався за іншою
вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості за основним методом, оскільки
торгові відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах свободи
договору. При цьому, такі обставини як
характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок, - можуть впливати на
його ціну.

Таким чином, враховуючи, що
автоматизована система аналізу та
управління ризиками з об'єктивних
причин не мітить усієї інформації, що
стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів та умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення в
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 Митного кодексу
України інформація щодо обсягів
експорту та імпорту конкретних видів
товарів надається центральним органом
виконавчої влади за їх вмотивованим
запитом (одноразово) або на підставі
міжвідомчих угод про інформаційний
обмін (регулярно).

Таким чином, відповідач мав можливість
застосувати метод 2а або 2б визначення
митної вартості товарів, тобто за ціною
договору щодо ідентичних або подібних
товарів.

Зазначена позиція узгоджується з
позицією Верховного суду України та
Вищого адміністративного суду України,
викладеній в постанові від 22.10.2013 р. №
21-326а13.

Суд вважає, що відповідач, застосувавши
6 (резервний) метод визначення митної
вартості, не надав будь-яких фактичних
даних щодо застосування попередніх 2-5
методів визначення митної вартості,
зокрема, не навів жодних відповідних
аргументів.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено неможливість застосування
методів 1-5 та безпідставно визначено
декларанту митну вартість за резервним
методом.

При цьому, переконливих аргументів, які
б викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а обставин, які б впливали на
рівень задекларованої вартості
товарів, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
подані декларантом позивача документи
необхідно вважати належними та
достатніми для підтвердження та
визначення митної вартості товару.

Разом з тим, відповідачем не доведено
та не надано жодних переконливих
доказів того, що документи, подані
позивачем до митного оформлення є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), суд
вважає необґрунтованим, а застосування
резервного методу неправомірним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
подані декларантом позивача основні та
додаткові документи необхідно вважати
належними та достатніми для
підтвердження та визначення митної
вартості товару.

Отже, подані позивачем основні та
додаткові документи, що підтверджують
митну вартість товару містять усю
необхідну інформацію про вартість
товару та транспортних послуг, а також
реквізити, необхідні для ідентифікації
товару.

Разом з тим, відповідачем не доведено
та не надано жодних переконливих
доказів того, що документи, подані
позивачем до митного оформлення є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), суд
вважає необґрунтованим, а застосування
резервного методу неправомірним.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з того, що твердження митного
органу про неможливість застосування
обраного позивачем методу визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), є
необґрунтованим та безпідставним, а
документи, подані позивачем до митного
органу, відповідають вимогам чинного
законодавства, необхідним для надання
їм юридичної сили та доказовості, а,
отже, і підтверджують заявлені
позивачем відомості про митну вартість
товарів, суд приходить до висновку, що
визначення відповідачем митної
вартості товару та коригування її у
сторону збільшення за резервним
методом здійснено з порушенням вимог
митного законодавства України, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Також суд зазначає, що обставини,
встановлені даним судовим рішенням,
стосуються здійснення митних процедур
за ВМД позивача № 100270001/2014/281006.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Дослідивши матеріали справи, в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
доводи сторін, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп»
про визнання протиправним та
скасування рішення Київської
міжрегіональної митниці про
визначення митної вартості товару
01.08.2014 р. № 100270001/2014/400042/2.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки позовні вимоги носять
немайновий характер, суд присуджує
понесені позивачем судові витрати в
розмірі, встановленому для вимог
немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЛ Груп»
задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
яка полягала у неприйнятті рішення про
відмову у митному оформленні товару за
митною декларацією № 100270001/2014/280908 від
31.07.2014 р. в межах строку, відведеного
статтею 255 Митного кодексу України для
завершення митного оформлення.

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про коригування митної
вартості товару від 01.08.2014 р. №
100270001/2014/400042/2.

4. Судові витрати в сумі 73 (сімдесят три)
гривні 08 копійок присудити на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЛ Груп» за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук