Справа № 821/2586/14
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2586/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

04 листопада 2014 року
Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та
Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні до Відділу
Державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні про визнання
рішення протиправним та скасування
постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року управління Пенсійного
фонду України (далі - УПФУ) в м. Херсоні
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні (далі - ВДВС Комсомольського
РУЮ) про визнання дій протиправними та
скасування постанови від 21.05.2014 ВП
№41405401 про накладення штрафу в сумі 680,00
грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2014
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
начальником УПФУ в м. Херсоні подана
апеляційна скарга, в якій зазначається,
що вказана постанова ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 січня 2014 року постановою про
відкриття виконавчого провадження
позивачу надано семиденний строк для
добровільного виконання виконавчого
листа від 28.09.2012 р. у справі № 2а-4514 та
зобов'язано УПФУ в м. Херсоні здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
надбавки, передбаченої ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" на 30% мінімального розміру
пенсії за віком починаючи з 01.01.2011 року
по 29.06.2011 року за рахунок коштів
Державного бюджету України з
урахуванням виплачених сум.

21 травня 2014 року державним виконавцем
підрозділу ВДВС Комсомольського РУЮ у
м. Херсоні винесено постанову про
накладення на УПФУ в м. Херсоні штрафу у
розмірі 680,00 грн.

Не погодившись з накладеним штрафом
УПФУ в м. Херсоні звернулося до суду та
зазначило, що виплати вказаної
категорії громадян фінансуються з
Державного бюджету. Надбавки до пенсії
за минулі роки на підставі судових
рішень не передбачені в Державному
бюджеті України на поточний рік, а тому
відсутня вина Пенсійного органу у
невиплаті зазначеної допомоги, а
відтак відсутні підстави для
накладення штрафу.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволені позову суд першої інстанції
вважав законними дії виконавчої служби
та наявність законних підстав для
накладення на позивача штрафу за
невиконання судового рішення.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно до частини 2 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України "Про виконавче
провадження".

Також, частиною 2 статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що у разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Згідно до частини 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання постанови про
відкриття виконавчого провадження
проведено перерахунок пенсіонеру
пенсійних виплат згідно із судовим
рішенням, проте зазначені виплати не
були фактично проведені у зв'язку з
відсутністю відповідних коштів на
рахунках позивача, які не були
перераховані Пенсійним фондом України.

Таким чином, позивач постанову суду у
частині, яку він повинен був і міг
виконати, виконав, провівши відповідні
перерахунки доплат до пенсії.

Крім цього, накладення штрафу за
невиконання судового рішення можливо
лише у випадку, якщо таке невиконання
відповідно до положень частини 2 статті
75 та частини 1 статті 89 Закону України
"Про виконавче провадження", мало місце
без поважних причин.

Відсутність відповідного бюджетного
та іншого фінансування та коштів на
виплату грошових сум на виконання
судового рішення для управління
Пенсійного фонду є поважною причиною,
яка унеможливлює проведення
відповідних виплат.

Відповідно до положень підпункту 4
пункту 2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах та районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. № 8-2, основними завданнями
управління, зокрема, є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Підпунктом 2 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27 червня 2002 року
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Відповідно до пункту 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 жовтня 2007 року №1261, Пенсійний
фонд України готує пропозиції щодо
формування та реалізації державної
політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, бере у межах своїх
повноважень участь у розробленні
прогнозних показників економічного і
соціального розвитку України та
проекту Державного бюджету України,
планує свої доходи та видатки, здійснює
ефективний розподіл фінансових
ресурсів для пенсійного забезпечення,
розробляє проект бюджету Пенсійного
фонду України, складає звіт про його
виконання та подає їх в установленому
порядку Міністру праці та соціальної
політики для внесення на розгляд
Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управління здійснює виключно
у межах фінансових ресурсів, виділених
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що невиконання судового
рішення в частині виплати грошових
коштів при відсутності відповідного
фінансового забезпечення та фактичної
відсутності таких коштів у боржника, не
може вважатися невиконанням судового
рішення без поважних причин, оскільки
боржник не мав, і це встановлено
судовими рішеннями, фінансової
можливості протягом встановленого
державним виконавцем семиденного
строку виконати судове рішення в цій
частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

У зв'язку з фактичною неможливістю
виконання бюджетними державними
органами судових рішень про стягнення,
виплату коштів Верховною Радою України
5 червня 2012 року було прийнято Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", відповідно
до положень частини 1 статті 3 якого
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

Посилання суду першої інстанції на
відповідні рішення Європейського суду
з прав людини щодо неможливості
посилання державним органом при
виконанні судових рішень на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань
безпідставні, оскільки у даному
випадку мова не йде про звільнення УПФУ
у м. Херсоні від виконання рішення суду,
а про оцінку причин такого невиконання
та про наявність підстав для
накладення штрафу.

Це ж саме стосується і роз'яснення
Верховного Суду України № 1-5400 від 14
липня 2006 року, наданого на підставі
листа Урядового Уповноваженого у
справах Європейського суду з прав
людини у справі Качко проти України,
відповідно до якого реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Накладення
штрафу на боржника, який з об'єктивних
причин у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування, обставини,
яка не залежить від діяльності
боржника, ніяким чином не захищає право
особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до положень статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Проте таке відстрочення не впливає на
вирішення питання про виконання
судового рішення та накладення штрафу,
оскільки звернення до суду із заявою
про відстрочення виконання судового
рішення не зупиняє розгляд питання про
накладення штрафу, а тому пов'язувати
питання звернення до суду із заявою про
розстрочення виконання судового
рішення з розглядом питання про
накладення штрафу немає підстав.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки оскаржувана
постанова про накладення штрафу не
ґрунтується на законі, що помилково не
було встановлено судом першої
інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції,
при вирішенні справи, порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, колегія суддів,
керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України
вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти по справі нову постанову.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2014
року - скасувати, та прийняти по справі
нову постанову, якою адміністративний
позов Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову від 21.05.2014 ВП № 41405401 про
накладення штрафу в сумі 680,00 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.М.Милосердний

Судді:
А.І.Бітов

І.Г.Ступакова