Справа № 422/3029/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 р.Справа №
422/3029/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Перевальського районного суду
Луганської області від 28.07.2014р. по
справі № 422/3029/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Перевальської районної
державної адміністрації в особі
Управління соціального захисту
населення в Перевальському районі
Луганської області третя особа
Державне підприємство
"Луганськвугілля"

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Перевальського районного
суду Луганської області від 28.07.2014р.
залишено без задоволення
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Перевальської районної державної
адміністрації в особі Управління
соціального захисту населення в
Перевальському районі Луганської
області, третя особа: Державне
підприємство "Луганськвугілля" про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії .

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову,
якою повністю задовольнити позовні
вимоги. Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ч. 7, 8 ст. 43 ст. 43
Гірничого Закону України та Порядку
надання компенсації особам, які мають
право на безоплатне отримання вугілля
на побутові потреби, але проживають у
будинках з центральним опаленням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 2009 р. №
887 та ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач працює на шахті «Ніканор-Нова»
слюсарем на дільниці вентиляції і
техніки безпеки (ВТБ).

21.02.2014 позивач звернулась до
роботодавця із заявою про надання
компенсації вартості оплати спожитої
електроенергії, природного газу,
згідно довідок відповідних
підприємств газопостачання та
електроенергії.

Листом від 07.03.2014 року за вих. №К-02/І/03-84
позивачу було роз'яснено, що відповідно
до ч. 8 ст. 43 Гірничого Закону України,
отримання компенсації має проводитись
місцевим бюджетом. (а.с. - 8, 9).

Одночасно, директор ВВП «Шахта
«Ніканор-Нова» звернувся з листом від
14.03.2014 за вих. №4/03-90 до відповідача за
роз'ясненням щодо виплати компенсації
на оплату спожитої електроенергії,
природного газу та центрального
опалення, на який було надано відповідь
від 25.03.2014 №937, що на зазначену
компенсацію мають право лише особи, які
проживають у будинках, що мають
центральне опалення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено
належними доказами свої позовні
вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

За змістом ч. 8 ст. 43 Гірничого Закону
України (далі - Закон) підприємства з
видобутку вугілля та вуглебудівні
підприємства безоплатно надають
вугілля на побутові потреби у розмірі,
що визначається колективним договором,
працівникам з видобутку (переробки)
вугілля та вуглебудівних підприємств
за переліком професій, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 8 ст. 43 Закону України
особи, які мають право на безоплатне
отримання вугілля на побутові потреби,
але проживають у будинках, що мають
центральне опалення, отримують
компенсацію за оплату електроенергії,
газу та центрального опалення житла, що
виплачується за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач відноситься до осіб, що мають
право на безоплатне отримання вугілля
на побутові потреби, однак проживає в
будинку, де встановлено газове
опалення та газові плити для побутових
потреб, за таких обставин, колегія
суддів прийшла до висновку, що у
позивача відсутнє право на отримання
компенсації за оплату електроенергії,
газу та центрального опалення,
оскільки позивач не проживає у будинку
з центральним опаленням, як це
передбачено ч. 8 ст. 43 Гірничого Закону
України.

Відповідно до п.2 Порядку надання
компенсації особам, які мають право на
безоплатне отримання вугілля на
побутові потреби, але проживають у
будинках з центральним опаленням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 2009 р. №
887 (далі - Порядок), компенсація
нараховується на підставі заяви,
наданої до управління праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації проживання.

У заяві зазначаються інформація про
працівника або особу, яка не працює на
вугільному підприємстві (прізвище, ім'я
та по батькові, число, місяць, рік
народження, серія, номер паспорта, ким і
коли виданий, місце реєстрації
проживання), що звіряється
уповноваженою особою вугільного
підприємства або органу праці та
соціального захисту населення з
паспортними даними такої особи, а також
реквізити рахунку в уповноваженому
банку, на який перераховується
компенсація.

До заяви додаються відомості про
забезпеченість житловою площею та
комунальними послугами за формою,
затвердженою Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською і Севастопольською міськими
держадміністраціями, а також копія
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера.

У відповідності до п. 3 Порядку
компенсація нараховується на підставі
пред'явлених платіжних документів
(розрахункових книжок, платіжних
квитанцій) про фактичну оплату
спожитих за попередній місяць
електроенергії, природного газу для
приготування їжі і послуг з
центрального опалення житла, що
подаються щомісяця до 25 числа
наступного періоду.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач не зверталась безпосередньо до
відповідача із заявою про надання
компенсації вартості оплати спожитої
електроенергії, природного газу та
документів, що підтверджують оплату
електроенергії, природного газу не
надавав.

Отже, за змістом наведених норм
обов'язок відповідача щодо
відшкодування коштів за спожиті
електроенергію та газ виникає в разі
звернення особи із заявою та доданими
до неї відповідно п.п. 2 та 3 Порядку
документами.

Таким чином, відповідно до завдань,
функцій, прав і обов`язків Управління
праці та соціального захисту населення
відповідач позбавлений можливості
прийняти рішення щодо компенсації
грошових коштів позивачу, оскільки
передумовою вказаних дій з боку
відповідача слугує вчинення
відповідних певних дій позивачем.

Отже, доводи апеляційної скарги
позивача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог ч. 7, 8 ст. 43 ст. 43 Гірничого Закону
України та Порядку надання компенсації
особам, які мають право на безоплатне
отримання вугілля на побутові потреби,
але проживають у будинках з
центральним опаленням, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 2009 р. № 887 та норм ст.159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо повноти та об'єктивності
розгляду справи висновків суду не
спростовують, оскільки при розгляді
справи суд першої інстанції,
відповідно до вимог ст. 159 КАС України
повно і всебічно, в межах заявлених
вимог, з'ясував дійсні обставини
справи, дав належну оцінку наявним у
справі доказам, правильно вирішив
питання щодо правовідносин, зумовлених
встановленими фактами, та вирішив
справу на підставі норм матеріального
права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Перевальського районного
суду Луганської області від 28.07.2014р. по
справі № 422/3029/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 17.11.2014 р.