Справа № 203/5840/14-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5840/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді
- Казака С.Ю.

при секретарі
- Місюра К.А.

за участю представника
позивача - Романенко І.М.

представника відповідача
- Кравченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську справу
за адміністративним позовом
Дніпропетровської митниці до
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Юхименко Оксани Сергіївни про
визнання незаконною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документу стягувачу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
27.08.2014 року відповідачем було винесено
постанову про повернення виконавчого
документу - постанови Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
17.02.2012 року, яка надійшла до митниці
02.09.2014 року. У постанові про повернення
виконавчого документу було зазначено,
що майно, належне боржнику та на яке
може бути звернуто стягнення не
виявлено. Вважають дану постанову
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки державним
виконавцем не було здійснено всіх
передбачених законом для виконання
вимог виконавчого документу. На
підставі викладеного, позивач просив
визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця від
27.08.2014 року про повернення виконавчого
документу.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов та
посилаючись на викладені в ньому
підстави, просила задовольнити
останній в повному обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
просив відмовити в його задоволенні,
посилаючись на те, що державним
виконавцем було вжито всіх
передбачених законом заходів для
виконання судового рішення, але за
відсутністю у боржника майна на яке
може бути звернуто стягнення,
виконавчий документ було повернуто
стягувачеві, що не перешкоджає
останньому повторного його пред'явити
для виконання.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Згідно ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право,
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Частиною четвертою ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а інтими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, постановою
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 17.02.2012 року
ОСОБА_4 було визнано винним в порушенні
митних правих, передбачених ч.1 ст.352 МК
України та накладено адміністративне
стягнення у вигляді конфіскації
товару, що був предметом порушення,
вартістю 21028998 грн. 47 коп.

Постановою Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 12.11.2012 року
було змінено спосіб виконання
постанови суду від 17.02.2012 року шляхом
зміни призначеного адміністративного
стягнення з конфіскації предметів
правопорушення на стягнення в дохід
держави вартості цих предметів з
ОСОБА_4 в сумі 21028998 грн. 17 коп.

Вказана постанова була пред'явлена
для примусового виконання до відділу
примусового виконання рішень ДВС
України.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Юхименко О.С. від 27.08.2014 року
виконавчий документ - постанову
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 17.02.2012 року, було
повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1
ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження» з посланням на те, що в
ході проведення виконавчих дій, майно,
належне боржнику, на яке може бути
звернуто стягнення, не виявлено.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, прийнятий
державним виконавцем до виконання, за
яким стягувачем є держава, у випадках,
передбачених ч.1 ст.47 цього Закону,
повертається до органу, який пред'явив
виконавчий документ до виконання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Про повернення стягувачу
виконавчого документа та авансового
внеску державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом (ч.4 ст.47).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Права державного виконавця у
процесі здійснення виконавчого
провадження визначені ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Повертаючи виконавчий документ
державний виконавець посилався на
відсутність у боржника майна, на яке
може бути звернуте стягнення.

З наданих письмових заперечень та
додатків у вигляді копії виконавчого
провадження №38821918 вбачається, що
державним виконавцем вживались заходи
для перевірки майнового стану
боржника, в ході чого встановлено, що
останній зареєстрованим в
м.Дніпропетровську не значиться,
рухоме та нерухоме майно,а також
грошові кошти на які може бути звернуто
стягнення не виявлено.

Разом з тим, як вбачається з
постанови Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 17.02.2012 року на
момент розгляду справи боржник ОСОБА_4
працював на посаді заступника
директора в ТОВ ДДЗ
«Енергоавтоматика».

Даних про те, що державним
виконавцем вживались заходи щодо
звернення стягнення на заробітну плату
боржника за вказаним місцем роботи, а
також працевлаштування ОСОБА_4 на
момент проведення виконавчих дій,
отримуваних ним доходів, пенсій,
наявності коштів на банківських
рахунках, матеріали виконавчого
провадження не містять.

Крім того, з матеріалів
виконавчого провадження вбачається, що
ОСОБА_4 в м.Дніпропетровську
зареєстрованим не значиться. Проте, не
дивлячись на це та значену суму
заборгованості, з метою перевірки
майнового стану боржника державний
виконавець обмежився лише такою
перевіркою в межах Дніпропетровської
області.

Таким чином, суд вважає, що
оскаржувана постанова від 27.08.2014 року
винесена відповідачем передчасно, без
вжиття всіх передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
заходів, спрямованих на виконання в
повному обсязі вимог виконавчого
документу.

А тому позов Дніпропетровської
митниці є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.2,11,41,71,122,128,160-163,181 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дніпропетровської митниці
до державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Юхименко Оксани Сергіївни про
визнання незаконною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документу стягувачу - задовольнити
повністю.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Юхименко Оксани Сергіївни
від 27 серпня 2014 року, винесену в рамках
виконавчого провадження №38821918, про
повернення виконавчого документу -
постанови Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 17 лютого 2012
року.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, якщо останню не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
протягом десяти днів з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19.11.2014
року.

Суддя

С.Ю.Казак