Справа № 669/669/14-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м. Київ
К/800/48634/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області про визнання неправомірними
дій відповідача щодо відмови включити
суму індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
винагороди за безперервний стаж на
загальну суму 23658,80 грн. в заробітну
плату для призначення пенсії; провести
перерахунок пенсії за весь період
призначення з 19.03.2014р.

Постановою Білогірського районного
суду Хмельницької області від 23.06.2014р.
позов задоволено частково: визнано
неправомірною відмову відповідача
включити суми індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення та грошової винагороди за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади в заробітну плату для
призначення позивачці пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу»; зобов'язано
відповідача здійснити позивачці
перерахунок пенсії державного
службовця починаючи з 02.06.2014р. з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення та грошової винагороди за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади відповідно до довідок
Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області про складові заробітної плати
від 12.06.2014р. відповідно №1260 та №1262 про
суми виплат за період з 01.01.2012р. по
18.03.2014р.; в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.08.2014р.
постанову суду першої інстанції в
частині визнання неправомірною
відмови відповідача включити суми
індексації заробітної плати в
заробітну плату для призначення
позивачці пенсії відповідно до Закону
України "Про державну службу" та
зобов'язання його здійснити позивачці
перерахунок пенсії державного
службовця з урахуванням індексації
заробітної плати відповідно до довідок
Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області про складові заробітної плати
від 12.06.2014р. відповідно №1260 та №1262 про
суми виплат за період з 01.01.2012р. по
18.03.2014р. скасовано та ухвалено в цій
частині нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовлено; в решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивачка
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просила рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка з
19.03.2014р. перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області та одержує пенсію відповідно
до Закону України «Про державну
службу".

Згідно з довідками від 19.03.2014р.
відповідно №696 та №698 про складові
заробітної плати, що подавалися для
призначення пенсії в розрахунковий
період з 01.01.2012р. по 18.03.2014р., при
розрахунку пенсії відповідачем
враховувалися посадовий оклад,
надбавка за 12 ранг, надбавка за вислугу
років (40 %), премії.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_4
пенсії не враховувались суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та грошової винагороди за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, які виплачувались їй в
розрахунковий період та з яких
сплачувались страхові внески.

Відповідно до довідок про складові
заробітної плати від 12.06.2014р. №1260 та
№1262 позивачці в розрахунковий період з
01.01.2012р. по 18.03.2014р. виплачувалась
індексація заробітної плати,
матеріальна допомога на оздоровлення
та грошова винагорода за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади на загальну суму 23658,80 грн.

02.06.2014р. позивачка звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі із заявою про
перерахунок призначеної їй 19.03.2014р.
пенсії державного службовця з
врахуванням сум індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення та грошової винагороди за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, в чому їй було
відмовлено листом Управління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі №3/О/14 від 11.06.2014р.

Вважаючи рішення відповідача про
відмову в перерахунку пенсії
протиправним, позивачка звернулась до
суду з позовом у даній справі.

Згідно зі ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиній внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011р. -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.33 цього ж Закону
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавку за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

За змістом частини 7 вказаної статті
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 2 Закону України «Про
оплату праці» вказує, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
п.2.2.2, п.2.2.7 та п.2.3.3 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від
13.01.2004р. №5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004р.
за №114/8713, де вказано, що до складу фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, у тому числі за
вислугу років, що мають систематичний
характер, суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників та матеріальна допомога,
що має систематичний характер, надана
всім або більшості працівників.

Також, згідно зі ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподаткованого доходу
(прибутку), сукупного оподаткованого
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до заробітної
плати (доходу) для обчислення пенсії
враховуються суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески, а після
набрання чинності Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення, допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація доходів входили до
системи оплати праці державного
службовця, крім того, суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За наведеного, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови в перерахунку
пенсії позивачки з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
грошової винагороди за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади та індексації заробітної плати й
про зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії з
врахуванням вказаних складових.

Аналогічна позиція викладена і в
постановах Верховного Суду України від
20.02.2012р. у справі №21-430а11, від 28.05.2013р. у
справі №21-97а13, від 04.03.2014р. у справі
№21-14а14.

При цьому, як також правильно вказав
суд першої інстанції, позовна вимога
про зобов'язання відповідача при
перерахунку пенсії врахувати
конкретну грошову суму (23658,80 грн.) не
підлягає задоволенню, оскільки суд не є
органом, який нараховує кошти й
відповідні нарахування проводяться
територіальними органами Пенсійного
фонду України.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції дав правильну правову
оцінку обставинам у справі й дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову, яке було помилково
скасоване судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року скасувати, а постанову
Білогірського районного суду
Хмельницької області від 23 червня 2014
року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.