Справа № 2а-80/12/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

21 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2а-80/12/1470

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина Л.В., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Центральному районі
м.Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06 серпня 2012
року за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Констракшн ЛТД» до
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Констракшн ЛТД»
звернулося до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м.Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби, в
якому, посилаючись на хибність
висновків податкового органу,
викладених в акті перевірки, щодо
встановлення ознак нікчемності
правочинів з придбання
електроматеріалів у приватного
підприємства «Светолюкс-Николаев» та
неправильність нарахування штрафних
санкцій на підставі п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України за
порушення, які мали місце до набрання
чинності цим Кодексом, просило суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 12 липня 2011 року №
в частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в
розмірі 2589 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 3537
грн.

В серпні 2012 року позивач подав до суду
заяву про зменшення розміру позовних
вимог та в кінцевому варіанті просив
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби від 12 липня 2011 року
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем в
розмірі 2589 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 2705,80
грн.

За наслідками розгляду
адміністративного позову
Миколаївським окружним
адміністративним судом 06 серпня 2012
року ухвалено постанову про
задоволення адміністративного позову
ТОВ «Констракшн ЛТД».

Суд першої інстанції визнав
протиправним та скасував податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м.Миколаєва від 12 липня 2011 року
№ в частині збільшення ТОВ
«Констракшн ЛТД» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в
розмірі 2589 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 2705,80
грн.

Приймаючи означене рішення,
Миколаївський окружний
адміністративний суд виходив з того, що
реальність господарських відносин
позивача та ТОВ «Светолюкс-Николаев»
підтверджено первинними документами, а
ДПІ, зазначаючи в акті перевірки про
недотримання позивачем вимог ст.ст. 203,
215, 228 Цивільного кодексу України,
керувалася лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) таких угод.
Також, суд дійшов висновку про
незаконність застосування до позивача
за виявлені перевіркою порушення
штрафних санкцій в розмірі,
передбаченому п.123.1 ст.123 Податкового
кодексу України, у зв'язку з тим, що
застосування зворотної дії
відповідних норм Податкового кодексу
України можливе лише з того моменту, з
якого набрала чинність норма, що
передбачає надання нормативному акту
зворотної дії. В даному випадку, це п.11
підрозділу 10 розділу ХІХ ПК України,
який набув чинності 06 серпня 2011 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Центральному районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби, посилаючись на
допущення судом порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду від 06
серпня 2012 року та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
адміністративного позову ТОВ
«Констракшн ЛТД».

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що судом
першої інстанції не досліджувалося
питання щодо розміру штрафних
(фінансових) санкцій, які повинні бути
нараховані; суд першої інстанції
повинен був встановити суму санкцій,
яка мала бути нарахована відповідно до
законодавства та скасувати
нарахування таких санкцій на суму
різниці. Апелянт вважає, що податковий
кредит по взаємовідносинах позивача з
ТОВ «Светолюкс-Николаев» сформований
неправомірно у зв'язку з відсутністю
доказів реальності господарських
операцій.

В судовому засіданні протокольною
ухвалою колегією суддів здійснено
заміну ДПІ у Центральному районі
м.Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби на
правонаступника ДПІ у Центральному
районі м.Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув та
обговорив доводи апеляційної скарги,
перевірив матеріали справи та дійшов
висновку, що апеляційна не підлягає
задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідно до ст.75, ст.77, п.82.1
ст.82 Податкового кодексу України, на
підставі наказу ДПІ у Центральному
районі м.Миколаєва, державними
податковими ревізорами-інспекторами
відповідача проведено документальну
планову виїзну перевірку ТОВ
«Констракшн ЛТД» (код за ) з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2008р. по 31.03.2011р., за
результатами якої складено акт
перевірки №807/23-600/30626144 від 25.06.2011р.

У висновках акту перевірки, серед
іншого, вказується на порушення
позивачем п.п.7.4.1, п.п.7.4.4, п.п.7.7.1, п.п.7.7.7
«а» п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок
на додану вартість», ч.1 ст.228, ч.1, ч.2
ст.215, ч.1, ч.5 ст.203 Цивільного кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 16311
грн. (у т.ч. по періодах: червень 2008 року -
13722 грн., січень 2010 року - 2395 грн., лютий
2010 року - 194 грн.).

Зокрема, перевіркою було встановлено
факт заниження ТОВ «Констракшн ЛТД»
податкового зобов'язання по
взаємовідносинах з TOB «Вернада Плюс» за
червень 2008 року в сумі 13722 грн. та по
взаємовідносинах з ПП
«Светолюкс-Николаев» за січень 2010 року
в сумі 2395 грн. та лютий 2010 року в сумі 194
грн.

На підставі вказаного акту перевірки 12
липня 2011 року ДПІ у Центральному районі
м.Миколаєва прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 20389 грн. (у т.ч. за
основним платежем - 16311 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 4078
грн.).

Задовольняючи позов ТОВ «Констракшн
ЛТД» про скасування вказаного
податкового повідомлення-рішення в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в
розмірі 2589 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 3537
грн., суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, на якого ч.2 ст.71
КАС України покладено обов'язок
доказування в адміністративному суді
правомірності прийнятих ним рішень, не
доведено законності застосування до
позивача штрафних санкцій за виявлені
порушення на підставі п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України, а також
безтоварності господарських операцій,
вчинених між позивачем та контрагентом
ПП «Светолюкс-Николаев». Колегія
суддів погоджується з такими
висновками Миколаївського окружного
адміністративного суду. При цьому,
апеляційний суд виходить з наступного.

Так, в акті перевірки №807/23-600/30626144 від
25.06.2011р., серед іншого, зазначено, що в
січні - лютому 2010 року позивач
документував господарські операції з
контрагентом ПП «Светолюкс-Николаев»,
суми ПДВ згідно яких віднесено ТОВ
«Констракшн ЛТД» до податкового
кредиту відповідних періодів.
Відповідачем від ДПІ у Ленінському
районі м.Миколаєва отримано акти від
01.11.2010р. №4023/7/23-112 та від 18.04.2011р.
№1366/23-200/30397329 «Про результати
документальної невиїзної перевірки ПП
«Светолюкс-Николаев» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість щодо відображення правових
відносин з ТОВ «Мик-Будівництво» та
грудень 2010 року та ТОВ «Мері Мо» за
грудень 2009 року, січень та лютий 2010
року», якими встановлено ймовірну
відсутність реальності поставок
товарів (робіт, послуг) підприємству
«Светолюкс-Николаев» від ТОВ «Мері
Мо», що свідчить про укладення угод без
мети настання реальних наслідків. А
відтак, на думку податкового органу,
взаємовідносини між ПП
«Светолюкс-Николаев» та його
контрагентами-покупцями не створюють
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з їх недійсністю. Крім того, в
акті перевірки зазначено про ненадання
ТОВ «Констракшн ЛТД» актів
приймання-передачі товарів (робіт,
послуг), довіреностей та документів, що
засвідчують транспортування товарів.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку за ставкою протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.п.7.7.1 п.7.7. ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
вказаного Закону встановлено, що не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
податковими накладними, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену податковими
накладними.

З аналізу вказаних норм слідує, що факт
вчинення певних господарських
операцій, та правомірність подальшого
відображення їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
первинних документів платника
податків.

В акті перевірки відсутні відомості
щодо того, що на момент проведення
перевірки позивачем не надано до
перевірки податкові накладні, або
податкові накладні оформлені із
порушеннями п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість». Також, операції з придбання
позивачем товарів у ПП
«Светолюкс-Николаев» підтверджуються
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними та
банківськими виписками про оплату
товару, а також довіреністю на
отримання матеріальних цінностей №13
від 16.12.2009р.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи
копії первинних документів,
встановлено, що вони у повній мірі
відповідають вимогам ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Щодо тверджень податкового органу про
ненадання позивачем до перевірки
документів, що підтверджують
транспортування придбаного товару, то
колегія суддів не бере їх до уваги,
оскільки ненадання такого документу як
товарно-транспортна накладна чи
надання його неоформленого належним
чином, не може бути єдиною підставою
для висновків про відсутність
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з придбання
товару, оскільки відповідною
транспортною документацією
обов'язково мають бути підтверджені
витрати з послуг по перевезенню
вантажів, а не послуги з придбання
товару.

Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджені Наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997р., на
які посилається апелянт, не
встановлюють правил податкового
обліку, а лише встановлюють права,
обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними Правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Позивачем доведено, що при укладенні
договорів він переконався у тому, що
підприємство-контрагент було
зареєстроване у Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України, а також зареєстроване як
платник податку на додану вартість і
мало право на видачу податкових
накладних.

Ватро зазначити, що у разі невиконання
контрагентом (іншими особами -
учасниками господарських операцій з
контрагентами позивача в ланцюгу
постачання товару) добросовісного
платника податків зобов'язань по
сплаті податку до бюджету, негативні
наслідки (відповідальність) настають
лише для нього. Суд апеляційної
інстанції вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, що в
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтвердили той факт, що під час
здійснення господарської діяльності з
безпосереднім контрагентом позивач
був обізнаний про обставини діяльності
його контрагентів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
ані актом перевірки, ані іншими
матеріалами справи не встановлено
жодного фактичного порушення саме
позивачем вимог законодавства, яким
регламентується порядок формування
податкового кредиту, яке б позбавляло
його права на формування податкового
кредиту по взаємовідносинах з ПП
«Светолюкс-Николаев».

Враховуючи відсутність доказів на
підтвердження обставин, на які
посилається відповідач, вказуючи на
нікчемність правочинів, укладених
позивачем та ПП «Светолюкс-Николаев»,
суб'єктивний та оціночний характер
доводів, якими це підтверджується,
наявність первинних документів та
інших доказів на підтвердження
товарності зазначених правочинів, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про незаконність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення в частині
визначення ТОВ «Констракшн ЛТД»
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за основним платежем в
сумі 2589 грн. (січень 2010 року - 2395 грн.,
лютий 2010 року - 194 грн.) та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 648
грн.

Як зазначалось вище, перевіркою, також,
встановлено факт заниження ТОВ
«Констракшн ЛТД» податкового
зобов'язання по взаємовідносинах з TOB
«Вернада Плюс» за червень 2008 року в
сумі 13722 грн. За дане порушення
відповідачем застосовано передбачені
п.123.1 ст.123 ПК України штрафні
(фінансові) санкції в сумі 3431 грн. (25% від
13722 грн.).

Позивачем не заперечуються висновки
податкового органу про заниження ним
податкових зобов'язань по
взаємовідносинах з TOB «Вернада Плюс»,
однак ТОВ «Констракшн ЛТД» знаходить
безпідставним застосування штрафних
санкцій на підставі п.123.1 ст.123 ПК
України.

На час винесення податкового
повідомлення-рішення №
Податковий кодекс України не містив
положень, які б регулювали порядок
застосування штрафних санкцій,
передбачених Податковим кодексом
України, до правопорушень, вчинених до 1
січня 2011 року.

06 серпня 2011 року підрозділ 10 розділу XX
«Перехідні положення» ПК України
доповнено пунктом 11, відповідно до
якого штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) за наслідками перевірок, які
здійснюються контролюючими органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законом, чинним на день
прийняття рішень щодо застосування
таких штрафних (фінансових) санкцій (з
урахуванням норм пункту 7 цього
підрозділу).

Виходячи з викладеного, правове
регулювання порядку застосування
штрафних санкцій за податкові
правопорушення, вчинені до набрання
чинності Податковим кодексом України,
є різним залежно від періоду, в якому
застосовуються відповідні штрафні
санкції.

Оскільки розглядувана норма набула
чинності з 6 серпня 2011 року,
передбачений нею припис може бути
поширений лише на відносини, що виникли
після набрання нею чинності.

Виходячи з викладеного, починаючи з 6
серпня 2011 року до всіх порушень
податкового законодавства, у тому
числі вчинених до набрання чинності
Податковим кодексом України,
застосовуються санкції в розмірі, що
встановлений нормами Податкового
кодексу України.

Однак, з урахуванням вимог ст.58
Конституції України до податкових
порушень, вчинених до набрання
чинності Податковим кодексом України,
але виявлених з 1 січня 2011 року до 6
серпня 2011 року, може застосовуватися
найнижчий із тих обсягів
відповідальності, що передбачені
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» або Податковим кодексом
України.

Тому до 6 серпня 2011 року заходи
відповідальності, передбачені
Податковим кодексом України, могли
бути застосовані за порушення, вчинені
до набрання ним чинності, лише в тому
обсязі, в якому вони не перевищували
попередні санкції за ті самі діяння.
Так само, не могли бути застосовані
більші розміри відповідальності,
встановлені попереднім нормативним
актом.

Нормами п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», чинного
на час вчинення відповідного
порушення, передбачено, що у разі, коли
контролюючий орган самостійно до
нараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті
«б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4
цього Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
десяти відсотків від суми недоплати
(заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з Миколаївським
окружним адміністративним судом, що
оскільки штрафні санкції застосовано
до позивача в липні 2011 року, тобто до
набрання чинності пункту 11 підрозділу
10 розділу XX «Перехідні положення» ПК
України, а також, що Законом України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
встановлено менший розмір санкцій, ніж
розмір, передбачений п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України, тому сума
штрафної (фінансової) санкції за
заниження позивачем податкового
зобов'язання по взаємовідносинах з TOB
«Вернада Плюс» за червень 2008 року в
сумі 13722 грн. має складати 1372,20 грн., а не
3431 грн., як це визначено відповідачем.

Колегія суддів вважає, що при розгляді
справи судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м.Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06 серпня 2012
року за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Констракшн ЛТД» до
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:
Димерлій О.О.

Судді:
Романішин В.Л.

Єщенко О.В.