Справа № 823/3129/14
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
справа № 823/3129/14

м. Черкаси

15 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Рахліній В.В.,

за участю:

представника позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - за
довіреністю,

представника відповідача державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області Зубенка С.М. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ФОП ОСОБА_1, в якій
остання просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
форми «Р» від 13.08.2014р. № НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує,
що податковим органом проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ФОП ОСОБА_1, за наслідками
якої складено акт від 18.07.2014р. №
171/23-01-17-01/НОМЕР_2. На підставі порушень
встановлених в акті перевірки, ДПІ у м.
Черкасах було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.08.2014р. №
НОМЕР_1. На думку позивача, працівниками
податкового органу була порушена
процедура проведення самої перевірки,
оскільки в наказі на її проведення
значилось, що перевірка проводиться з
питань дотримання позивачем вимог
чинного законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «Харвест
Контракт», в той час, як в повідомленні
на проведення перевірки було вказано,
що перевірка проводиться з питань
обов'язкової реєстрації платником ПДВ.
Оскільки, позивач ще з 1997 р. є платником
ПДВ, то в даному випадку ДПІ у м.
Черкасах була порушена вимога, що
передбачена п. 79.2 ПК України (перевірка
проводиться на підставі наказу а її
проведення та письмового повідомлення
про дату, час та місце проведення
перевірки) - ФОП ОСОБА_1 не було
направлено письмового повідомлення
про проведення перевірки. Крім цього,
позивач наголосила, що договірні
взаємовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ
«Харвест Контракт» сторонами були
виконані в повному обсязі, що
підтверджується належно оформленими
первинними бухгалтерськими
документами, відображеними у
податковій звітності позивача, в
зв'язку з чим, твердження ДПІ у м.
Черкасах щодо фіктивності
господарських операцій між
зазначеними сторонами є хибним,
оскільки, такі твердження ґрунтуються
лише на припущеннях податкового органу
та не підтверджуються належними
доказами. Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення ФОП ОСОБА_1 вважає
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки воно прийняте на
підставі висновків акту перевірки, які
є безпідставними та необґрунтованими.
Більш того, зазначила, що рішення від
13.08.2014р. не відповідає також вимогам ст.
58 ПК України, оскільки надіслане
позивачеві без розрахунку податкового
зобов'язання.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав та просив суд задовольнити
вимоги ФОП ОСОБА_1 повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову фізичної
особи-підприємця заперечував повністю
з підстав викладених у запереченні та
просив суд залишити його без
задоволення, наголосивши, що в період,
який перевірявся ФОП ОСОБА_1 мала
взаємовідносини з ТОВ «Харвест
Контракт». За результатами перевірки
позивача податковий орган дійшов
висновку, що правочини між
вищевказаними сторонами, є нікчемним,
тобто, господарські операції фактично
не були проведені, а первинні
бухгалтерські документи не є дійсними.
Свої висновки ДПІ у м. Черкасах
обґрунтовує тим, що під час перевірки
ФОП ОСОБА_1 останньою не були надані
сертифікати якості продукції,
товарно-транспортні накладні та
подорожні листи, які б засвідчували
факт транспортування придбаного
товару від ТОВ «Харвест Контракт».
Також, зазначив представник
відповідача, позивачем до перевірки не
були надані документи, які б
підтверджували фактичне місце
зберігання товару. Крім цього
заголосив, що під час перевірки ФОП
ОСОБА_1 податковим органом були
використані дані акту від 06.05.2014р. №
1265/26-55-22-13/37815389 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Харвест Контракт» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.12.2013р. по
28.02.2014р.». Вказаним актом вставлено, що у
ТОВ «Харвест Контракт» відсутні
необхідні умови для ведення будь-якого
виду господарської діяльності
(технічний персонал, власні виробничі
активи, складські приміщення,
транспортні засоби).

З огляду на вказані обставини,
представник відповідача просив
відмовити в задоволенні
адміністративного позову ФОП ОСОБА_1
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована виконавчим комітетом
Черкаської міської ради 25.05.1995р., за
ідентифікаційним номером НОМЕР_2.

Матеріалами справи встановлено, що на
податкову адресу ФОП ОСОБА_1
працівниками податкового органу був
надісланий запит від 29.05.2014р. №
16732/23-01-17-0216 «Про надання пояснень та їх
документального підтвердження щодо
взаємовідносин з ТОВ «Харвест
Контракт» за період січень та лютий 2014
року. (а.с.11).

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що в силу
недотримання контролюючим органом
вимог, які ставляться до запиту про
надання інформації, запит від 29.05.2014р. №
16732/23-01-17-0216 вважається таким, що
складений з порушенням вимог
податкового законодавства України, в
зв'язку з чим, ФОП ОСОБА_1 правомірно
була звільнена від надання на нього
пояснень та запитуваних документів.

В подальшому, на підставі наказу ДПІ у
м. Черкасах від 01.07.2014р. № 1040 (а.с.9),
головним державним
ревізором-інспектором ДПІ у м. Черкасах
на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПУ України
була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ФОП
ОСОБА_1 з питань достовірності
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ по
господарським взаємовідносинам з ТОВ
«Харвест Контракт» за період січень та
лютий 2014 року, за наслідками якої
складено акт від 18.07.2014р. №
171/23-01-17-01/НОМЕР_2 (а.с.12-24).

Копія наказу ДПІ у м. Черкасах від
01.07.2014р. № 1040 була направлено 01.07.2014р. на
адресу позивача рекомендованим листом
з повідомленням про вручення. Крім
цього, ФОП ОСОБА_1 було направлено також
повідомлення від 01.07.2014р. № 33/23-01-17-0225
про запрошення платника податків,
зборів, платежів або його
представників до органу доходів і
зборів (а.с.10).

Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем п.п.198.3, 198.5, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI, в результаті чого
встановлено заниження ПДВ, що підлягає
сплаті до бюджету всього на суму
11386,00грн., в тому числі за січень 2014р. в
сумі 5834,00грн. та за лютий 2014р. в сумі
5552,00грн.

Вищевказаний акт перевірки був
оскаржений ФОП ОСОБА_1 в
адміністративному порядку до ДПІ у м.
Черкасах (а.с.22-24), який своїм рішенням
від 08.08.2014р. № 26253/23-01-17-0115 (а.с.25-28) скаргу
позивача залишив без задоволення, а
висновки оскаржуваного акту перевірки
без змін.

Матеріалами акту перевірки
встановлено, що в період, який
перевірявся (січень-лютий 2014р.) ФОП
ОСОБА_1 мала взаємовідносини з ТОВ
«Харвест Контракт», а саме був
укладений договір поставки від 01.01.2014р.
№ 1/01-14. Предметом зазначеного договору
було придбання позивачем робочого
одягу у свого контрагента, в
асортименті та в кількості визначеної
договором.

Як зазначено в самому акті перевірки
(аркуш 6 акту перевірки), розрахунки за
отримані товари проводився в
готівковій формі, згідно квитанцій до
прибуткових касових ордерів, на
загальну суму 47133,00грн.: № 37 від 31.01.2014р.
на суму 3053,00грн.; № 34 від 29.01.2014р. на суму
8710,00грн.; № 31 від 27.01.2014р. на суму
9383,00грн.; № 65 від 07.02.2014р. на суму
7650,00грн.; № 89 від 21.02.2014р. на суму 9037,00грн.
та № 72 від 18.02.2014р. на суму 9300,00грн.

На виконання умов договору поставки
від 01.01.2014р. № 1/01-14, ТОВ «Харвест
Контракт» було оформлено на користь
ФОП ОСОБА_1 видаткові накладні та
податкові накладні, копії яких були
надані позивачем до перевірки, а також
долучені до матеріалів справи (а.с.28-43).

На підставі отриманих від свого
контрагента податкових накладних, ФОП
ОСОБА_1 було включино до складу
податкового кредиту суму ПДВ, в т.ч. за
січень 2014р. в розмірі 5834,00грн. та за
лютий 2014р. в розмірі 5552,00грн.

Під час розгляду справи судом також
встановлено, що в ході позапланової
перевірки позивача та при складанні
акту перевірки від 18.07.2014р. №
171/23-01-17-01/НОМЕР_2, податковим органом
була використана інформація викладена
в акті від 06.05.2014р. № 1265/26-55-22-13/37815389 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Харвест Контракт» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з
01.12.2013р. по 28.02.2014р.».

У відповідності до вказаного акту, ТОВ
«Харвест Контракт» відсутнє за місцем
реєстрації: АДРЕСА_1. Крім цього
встановлено, що у товариства відсутні
необхідні умови для ведення
господарської діяльності, відсутній
технічний персонал (загальна
чисельність зареєстрованих працюючих
складає 1 особа), власні виробничі
активи, складські приміщення,
транспортні засоби. Тобто, зроблено
висновок, що товариством здійснювалось
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій щодо надання податкової
вимоги контрагентам, які не виконують
свої податкові зобов'язання, зокрема у
випадках коли операції здійснюються
через посередництво, з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, без реального
здійснення господарських
взаємовідносин. Наведені обставини
свідчать про відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій з покупцями та
постачальниками підприємства в період
з вересня 2009р. по листопад 2010р.

З урахуванням вищевказаних висновків,
в акті перевірки ФОП ОСОБА_1 від 18.07.2014р.
№ 171/23-01-17-01/НОМЕР_2 податковим органом
зроблено висновок, що правочини між
позивачем та його контрагентом, є
нікчемним, тобто, господарські
операції фактично не були проведені, а
первинні бухгалтерські документи не є
дійсними.

На підставі акту перевірки позивача
від 18.07.2014р. № 171/23-01-17-01/НОМЕР_2,
податковим органом 13.08.2014р. прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № НОМЕР_1, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 17079,00грн.грн., у тому числі
за основним платежем 11386,00грн. та
штрафними санкціями 5693,00грн. (а.с.8).

Зазначене податкове
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку було
оскаржено позивачем до Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області (а.с.29-31). Рішенням
вищевказаного суб'єкта владних
повноважень від 13.10.2014р. № 64/23-00-10-0210
(а.с.33-35), в задоволенні скарги позивача
було відмовлено (оскаржуване
повідомлення-рішення залишено в силі),
в зв'язку з чим, ФОП ОСОБА_1 звернулось
до суду за захистом своїх прав та
інтересів.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу
України (надалі - ПК України) визначено,
що контролюючі органи мають право
проводити, зокрема документальні
позапланові невиїзні перевірки.

Порядок проведення документальних
позапланових невиїзних перевірок
врегульовано положеннями ст. 79 ПК
України.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки. Виконання умов цієї
статті надає посадовим особам
контролюючого органу право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки (п.79.2 с.79 ПК України).

З урахуванням вищевказаного суд дійшов
висновку, що платник податків відносно
якого буде проводитись документальна
позапланова невиїзна перевірка в
обов'язковому порядку має отримати від
податкового органу два документи:
наказ та повідомлення на проведення
перевірки. З вказаного випливає, що
відсутність хоча б одного із
документів позбавляє контролюючий
орган права на проведення перевірки.

При дослідженні матеріалів справи, суд
встановив, що ДПІ у м. Черкасах був
направлений ФОП ОСОБА_1 наказ від
01.07.2014р. № 1040 про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки останньої. В судовому
засіданні представник позивача
підтвердив факт отримання позивачкою
вказаного наказу.

В судовому засіданні була досліджена
також копія повідомлення від 01.07.2014р. №
33/23-01-17-0225 про запрошення платника
податків, зборів, платежів або його
представників до органу доходів і
зборів. Вказаним повідомленням ФОП
ОСОБА_1 було запрошено на 11год. 00хв.
07.07.2014р., каб. № 401 до Управління доходів
і зборів фізичних осіб (м. Черкаси,
бульвар Шевченка, 307), з питання
обов'язкової реєстрації платником ПДВ.

Судом встановлено, що у відповідності
до копії свідоцтва від 30.09.1997р. № 84438252
(міститься в матеріалах справи), ФОП
ОСОБА_1 вже є платником ПДВ. Представник
позивача в судовому засіданні
наголосив, що вказане свідоцтво на час
проведення перевірки було чинним,
ніким не скасовувалось, заяви про
скасування свідоцтва позивач до ДПІ у
м. Черкасах не подавала. Представник
відповідача, в судовому засіданні,
зазначену обставину спростувати не
зміг.

В той же час, у вищевказаному наказі
причиною та підставою проведення
позапланової документальної невиїзної
перевірки зазначено: дотримання вимог
чинного законодавства ФОП ОСОБА_1 при
взаємовідносинах з ТОВ «Харвест
Контракт» за період з 01.01.2014р. по 28.02.2014р.
Більш того, вищевказане формулювання
вказано і в самому акті перевірки
позивачки, як підстава для її
проведення.

Тож, зважаючи на вищевказане
вбачається, що наказ та направлення ДПІ
у м. Черкасах від 01.07.2014р. були
неузгоджені між собою відносно мети
проведення перевірки, а беручи до
уваги, що ФОП ОСОБА_1 вже є
зареєстрованим платником ПДВ, то в
даному випадку, направлення на
проведення перевірки від 01.07.2014р. №
33/23-01-17-0225, у своєму формулюванні є
безпідставним та незаконним.

Таким чином, оскільки ДПІ у м. Черкасах
не було направлено позивачці належного
направлення на проведення перевірки, з
питань дотримання вимог чинного
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Харвест Контракт» за період з
01.01.2014р. по 28.02.2014р., то у посадових осіб
ДПІ у м. Черкасах не виникло права на
проведення відповідної перевірки, а
тому її проведення є безпідставним та
протиправним.

В даному випадку, суд критично розцінює
також доводи представника відповідача
щодо встановленого актом перевірки
порушення та прийнятого на підставі
нього повідомлення-рішення, з огляду на
наступне.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України
визначено, що витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

При цьому, відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1
ст.139 ПК України, не включаються до
складу витрат, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду
(п.198.3 ст.198 ПК України).

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України, визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із аналізу наведених положень ПК
України вбачається, що підставою для
формування податкового кредиту є
наявність у платника податку покупця
належно оформленої податкової
накладної, яка видається платником
податку, що поставляє товари (роботи,
послуги), на підтвердження здійснення
такої поставки. Тобто, законодавець
пов'язує виникнення у платника ПДВ
права на включення сплачених ним сум
податку до податкового кредиту із
фактичним виконанням робіт (послуг) чи
поставкою товарів, у ціні яких цей
податок сплачений.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у
платника податків виникає право на
віднесення вартості придбаних товарів
(робіт, послуг) до складу витрат з метою
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств та
право на податковий кредит за
наявності одночасно двох умов, а саме:
фактичного здійснення господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) та їх підтвердження первинними
документами бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV
(надалі - Закон № 996) визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

З урахуванням вищевказаних норм
законів, суд зазначає, що первинні
бухгалтерські документи по
господарським взаємовідносинам ФОП
ОСОБА_1 з ТОВ «Харвест Контракт», копії
яких були надані позивачем до
перевірки, а також долучені до
матеріалів справи (видаткові накладні
та податкові накладні), в повній мірі
підтверджують факт реальності
здійснення господарських операцій між
вказаними суб'єктами господарювання, а
також дають змогу стверджувати, що вони
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», оскільки, містять
в собі всі необхідні реквізити (назви
підприємств від імені яких складений
документ, назви документів та дати їх
складання, зміст господарської
операції та її вимірники, посади,
прізвища і підписи осіб,
відповідальних за складання первинних
документів).

Критично розцінює суд доводи
представника відповідача щодо
фіктивності господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Харвест
Контракт», в зв'язку з відсутністю у
підприємця (ненаданням до перевірки)
товарно-транспортних накладних на
перевезення товару, по договору
поставки від 01.01.2014р. № 1/01-14 та зазначає
наступне.

Порядок перевезення вантажів на
території України, а також питання
виписки товарно-транспортних
накладних визначено наказом
Міністерства транспорту України «Про
затвердження Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні» від 14.10.1997р. №363
(надалі-Правила).

У відповідності до абзацу 1 п.11.1 Правил,
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля. Товарно-транспортні
накладні призначені для обліку та
шляху переміщення
товарно-матеріальних цінностей, а
також для розрахунків за перевезення
вантажу та обліку виконаної роботи.

Таким чином, вказані Правила не
встановлюють порядку ведення
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту.

Тобто, товарно-транспортні накладні та
подорожні листи, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, які
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей, а лише слугують для обліку
їх переміщення.

З огляду на вищевказане суд наголошує,
що за наявності документів, які
підтверджують фактичне отримання
позивачем товару та його використання
у власній господарській діяльності,
ненадання такого документа як
товарно-транспортна накладна не може
бути єдиною беззаперечною підставою
для висновку про відсутність
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей,
оскільки, відповідною транспортною
документацією підтверджується
здійснення послуг з перевезення
вантажів, а не факт придбання
(отримання) товару.

Зазначений висновок підтверджується
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05.07.2012р. у справі №
К/9991/37912/11.

Посилання податкового органу в акті
перевірки позивача від 18.07.2014р. №
171/23-01-17-01/НОМЕР_2 на акт від 06.05.2014р. №
1265/26-55-22-13/37815389 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Харвест Контракт» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.12.2013р. по
28.02.2014р.», на думку суду є безпідставним
та необґрунтованим, оскільки чинним
податковим законодавством не
передбачено права податкового органу
обґрунтовувати свої висновки а акті
перевірки будь-якими іншими актами та
довідками, складеними за результатами
перевірок інших контрагентів, оскільки
висновки податкового органу мають
ґрунтуватися виключно на аналізі
бухгалтерських та податкових
документах підприємства, яке
перевіряється.

Більш того суд зазначає, що своїм
рішенням від 10.07.2014р. у справі № 813/3884/14,
яке набрало законної сили, Львівський
окружний адміністративний суд визнав
протиправними дії ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, які
полягають у проведенні зустрічної
звірки ТОВ «Харвест Контракт» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з
01.12.2013р. по 28.02.2014р.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Реальність здійснення господарських
взаємовідносин між вищевказаними
суб'єктами господарювання
підтверджується укладеним між ними
договором поставки від 01.01.2014р. № 1/01-14,
який на сьогоднішній день є чинним,
оскільки сторонами не розривався та в
судовому порядку недійсним не
визнавався. Представник ДПІ у м.
Черкасах не зміг надати докази, які б
спростовували зазначене твердження.

Суд наголошує, що відповідачем в самому
акті перевірки зазначено, що
розрахунки за отриманий товар
проводились у готівковій формі, згідно
квитанцій до прибуткових касових
ордерів на загальну суму 47133,00грн.
Наявність здійснення розрахунку, на
думку суду, є свідченням реальності
вищевказаних господарських операцій,
тим більше, що ДПІ у м. Черкасах в акті
перевірки не ставить під сумнів факт
проведення розрахунку.

Посилання представника податкового
органу на відсутність у позивача
сертифікатів якості (на отриманий від
свого контрагента товар), як на
підставу неналежного оформлення
господарських операцій первинними
бухгалтерськими документами не може
братися судом до уваги, оскільки у
відповідності до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - сертифікати
якості не відносяться до первинних
бухгалтерських документів. Статтею 1
Закону України «Про підтвердження
відповідності» від 17.05.2001р. № 2406-ІІІ
визначено, що сертифікат відповідності
(якості) - документ, який підтверджує, що
продукція, системи якості, системи
управління якістю, системи
екологічного управління, персонал
відповідає встановленим вимогам
конкретного стандарту чи іншого
нормативного документа, визначеного
законодавством. Таким чином, оскільки
відповідний документ регулює
відносини у сфері якості продукції, а
також беручи до уваги, що ПК України не
наділяє державну податкову інспекцію
повноваження у сфері контролю за
якістю продукції, то посилання на його
відсутність, а також перевірка його
наявності та оцінки є неправомірною та
безпідставною і виходить за межі
наданих працівникам податкового
органу повноважень.

Щодо відсутності у позивача складських
приміщень для зберігання робочого
одягу, на що посилався в своїх
запереченнях представник ДПІ у м.
Черкасах, як на підставу фіктивності
господарських операцій, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

У відповідності до листа Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області від 18.04.2014р. № 19577/23-00-17-0219 (а.с.37),
який був надісланий ФОП ОСОБА_1, як
відповідь на письмову заяву значиться,
що діючим законодавством не
встановлено залежність чисельності
найманих осіб, наявності виробничих
фондів та складських приміщень від
виду та обсягів здійснюваної
господарської діяльності, тобто в
даному випадку висновки податкового
органу, що викладені в акті перевірки, а
також в листі про надання відповіді
суперечать одне одному. В зв'язку з чим,
платник податків не може нести
відповідальності, якщо він діяв в межах
роз'яснення наданого йому податковим
органом.

Таким чином, оскільки первинні
бухгалтерські документи по
взаємовідносинам позивача та його
контрагента відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», а також враховуючи
підтвердження в ході розгляду справи
реальності здійснення господарських
операцій між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Харвест
Контракт», суд дійшов висновку про
правомірність включення ФОП ОСОБА_1 до
складу валових витрат та податкового
кредиту сум ПДВ в т.ч. за січень 2014р. в
розмірі 5834,00грн. та за лютий 2014р. в
розмірі 5552,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Тобто, суд дійшов висновку, що суб'єкт
владних повноважень не довів, що під
час прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
13.08.2014р. № НОМЕР_1 він діяв в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, в зв'язку з чим, вимоги ФОП
ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаської області від
13.08.2014 р. № НОМЕР_1 про збільшення суми
грошового зобов'язання фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 з податку на
додану вартість за основним платежем
11386 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій 5693 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка підлягає поданню до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. У
разі застосування судом частини 3
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною 4 статті 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений
25.11.2014р.