Справа № 808/6302/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року 14 год. 45 хв. Справа №
808/6302/14 Провадження № ДО/808/235/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»

до: Красноармійського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Донецькій області

третя особа: Виконавча дирекція Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Красноармійськ
Донецької області

про: визнання недійсним та скасування
акту розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»
звернулось з адміністративним позовом
до Красноармійського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Донецькій області,
третя особа Виконавча дирекція Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Красноармійськ
Донецької області про визнання
недійсним та скасування Акту
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
(форми П-4) від 27.08.2014 виданого ОСОБА_1.

Вважаючи зазначений акт недійсним
позивач посилається на те,
розслідування причин виникнення
професійного захворювання ОСОБА_1
проведено неякісно, з порушенням
«Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві», оскільки голова комісії,
що проводила розслідування, не брав
участь у її засіданнях та замість нього
оскаржуваний акт підписаний іншою
особою. Також позивач вказує на те, що
комісією з проведення розслідування
причин виникнення професійного
захворювання не прийнято до уваги
заперечення підприємства щодо
встановленого КЛПУ «Обласна клінічна
лікарня профзахворювань» діагнозу
професійного захворювання ОСОБА_1,
оскільки при проведенні у 2013 році
профогляду працівників ТОВ
«КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» ОСОБА_1 не був
вказаний у списку осіб з підозрою на
професійне захворювання.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав клопотання
про розгляд справи у його відсутності,
просить позов задовольнити (а.с. 43).

Представник відповідача в судове
засідання також не прибув, продав
заперечення, відповідно до яких позов
не визнає у повному обсязі, просить
відмовити у його задоволенні та
розглянути справу без його участі (а.с.
40-42).

Представником третьої особи також
подана заява про розгляд справи без
його участі (а.с. 37), у зв'язку з чим,
відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд розглянув справу на
підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з наказом
головного державного санітарного
лікаря м. Красноармійськ, м. Димитрів
Красноармійського району № 71-/01-23/н-ПЗ
від 23.07.2014 створено комісію з
проведення розслідування причини
виникнення професійного захворювання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишнього
працівника ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», та
визначено її персональний склад (а.с. 20).

Як зазначено у наказі, він прийнятий на
підставі повідомлення Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Обласна клінічна лікарня
профзахворювань» про професійне
захворювання (форма П-3)(а.с. 19)

За результатами проведеного
розслідування комісією складено Акт
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
(форми П-4) від 27.08.2014.

Процедура проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій, що
сталися з працівниками на
підприємствах, в установах та
організаціях незалежно від форми
власності або в їх філіях,
представництвах, інших відокремлених
підрозділах визначена Порядком
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 № 1232 (далі -
Порядок).

Пунктом 62 зазначеного Порядку
визначено, що усі випадки хронічних
професійних захворювань незалежно від
строку їх настання підлягають
розслідуванню.

Згідно з пунктом 63 Порядку, до
хронічного професійного захворювання
належить захворювання, що виникло
внаслідок провадження професійної
діяльності працівника та зумовлюється
виключно або переважно впливом
шкідливих факторів виробничого
середовища і трудового процесу,
пов'язаних з роботою.

До хронічного професійного
захворювання належить також
захворювання, що виникло після
багатократного та/або тривалого впливу
шкідливих виробничих факторів.
Хронічне професійне захворювання не
завжди супроводжується втратою
працездатності.

Випадки професійних інфекційних
захворювань та хронічних професійних
інтоксикацій розслідуються як
хронічні професійні захворювання.

Відповідно до пункту 64 Порядку,
віднесення захворювання до
професійного здійснюється відповідно
до процедури встановлення зв'язку
захворювання з умовами праці згідно з
додатком 14 та переліку професійних
захворювань, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8
листопада 2000 р. № 1662.

Перелік установ і закладів, які мають
право встановлювати остаточний
діагноз професійних захворювань,
переглядається кожні п'ять років та
затверджується МОЗ.

Пунктом 67 Порядку встановлено, що
спеціалізовані профпатологічні
лікувально-профілактичні заклади
проводять амбулаторне та/або
стаціонарне обстеження хворих і
встановлюють діагноз професійного
захворювання.

Діагноз професійного захворювання
може бути змінений або відмінений
спеціалізованим профпатологічним
лікувально-профілактичним закладом,
який його встановив раніше, на підставі
результатів додатково поданих
відомостей або проведених досліджень
та повторної експертизи.
Відповідальність за встановлення або
відміну діагнозу професійного
захворювання покладається на
керівників таких закладів та голів
лікарсько-експертних комісій.

Рішення про підтвердження або відміну
раніше встановленого діагнозу
професійного захворювання
оформляється висновком
лікарсько-експертної комісії.

Згідно з пунктом 70 Порядку,
спеціалізованими профпатологічними
лікувально-профілактичними закладами
стосовно кожного хворого складається
повідомлення про професійне
захворювання (отруєння) за формою П-3
(далі - повідомлення за формою П-3)
згідно з додатком 15, яке протягом трьох
днів після встановлення діагнозу
надсилається керівникові
підприємства, шкідливі виробничі
фактори на якому призвели до
виникнення професійного захворювання,
закладові державної
санітарно-епідеміологічної служби,
який здійснює державний
санітарно-епідеміологічний нагляд за
підприємством, робочому органові
виконавчої дирекції Фонду за
місцезнаходженням підприємства, а
також профпатологу, який направив
хворого до спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу.

Пунктом 74 Порядку встановлено, що
головний державний санітарний лікар
Автономної Республіки Крим, області
або міста утворює протягом трьох днів
після отримання повідомлення за формою
П-3 комісію з проведення розслідування
причин виникнення професійного
захворювання (далі - комісія з
розслідування), до складу якої входять
представник закладу державної
санітарно-епідеміологічної служби,
який здійснює
санітарно-епідеміологічний нагляд за
підприємством (голова комісії),
представники
лікувально-профілактичного закладу,
роботодавця, первинної організації
відповідної профспілки або
уповноважена найманими працівниками
особа з питань охорони праці (у разі,
коли профспілка на підприємстві
відсутня), вищого органу профспілки,
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду за місцезнаходженням
підприємства, а також у разі потреби
представники інших органів.

Розслідування випадку професійного
захворювання проводиться протягом
десяти робочих днів після утворення
комісії з розслідування. Якщо з
об'єктивних причин розслідування не
може бути проведене у зазначений строк,
він може бути продовжений керівником
закладу, що утворив комісію, але не
більш як на один місяць (пункт 76
Порядку).

Пунктом 86 Порядку визначено, що за
результатами розслідування комісія
складає акт проведення розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання за формою П-4
(далі - акт за формою П-4) згідно з
додатком 17.

Акт за формою П-4 є документом, в якому
зазначаються основні умови, обставини
і причини виникнення професійного
захворювання, заходи щодо запобігання
розвитку професійного захворювання та
забезпечення нормалізації умов праці,
а також встановлюються особи, які не
виконали відповідні вимоги
законодавства про охорону праці і про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Згідно з пунктом 88 Порядку, акт за
формою П-4 складається протягом трьох
днів після закінчення розслідування у
шести примірниках та надсилається
хворому, робочому органові виконавчої
дирекції Фонду, первинній організації
відповідної профспілки або
уповноваженій найманими працівниками
особі з питань охорони праці (у разі,
коли профспілка на підприємстві
відсутня), вищому профспілковому
органові, профпатологу, який направив
хворого до спеціалізованого
профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу,
підприємству.

Акт за формою П-4 разом з матеріалами
розслідування зберігається на
підприємстві, в закладі державної
санітарно-епідеміологічної служби та
робочому органі виконавчої дирекції
Фонду протягом 45 років, а в інших
організаціях - не менше строку,
передбаченого для вжиття визначених у
ньому профілактичних заходів.

Обов'язок роботодавця у п'ятиденний
строк після закінчення розслідування
причини виникнення професійного
захворювання розглянути матеріали
розслідування, вжити запропоновані
комісією з розслідування заходи до
запобігання виникненню професійних
захворювань, а також щодо притягнення
осіб, винних у порушенні санітарних
норм і правил, що призвело до
виникнення професійного захворювання,
до відповідальності, та про письмове
інформування про вжиті заході заклад
державної санітарно-епідеміологічної
служби, який здійснює
санітарно-епідеміологічний нагляд за
підприємством, протягом зазначеного в
акті за формою П-4 строку, закріплений
пунктами 89-90 Порядку.

При цьому, відповідно до пункту 91
Порядку, здійснення контроль за
своєчасністю та об'єктивністю вжитих
заходів до усунення причин виникнення
професійних захворювань покладено на
заклади державної
санітарно-епідеміологічної служби,
робочі органи виконавчої дирекції
Фонду, профспілки або уповноважені
найманими працівниками особи з питань
охорони праці відповідно до їх
повноважень.

Враховуючи, що акт проведення
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
встановлює певні обов'язки для
роботодавця щодо вжиття заходів до
запобігання виникненню професійних
захворювань та притягнення до
відповідальності винних осіб, суд
приходить до висновку, що акт за формою
П-4 є рішенням суб'єкта владних
повноважень, який, у разі незгоди з його
висновками щодо причини виникнення
професійного захворювання та
запропонованими заходами, може бути
оскаржено до адміністративного суду.

Як на підставу для визнання
оскаржуваного акту недійсним та його
скасування ТОВ «КРАНОЛИМАНСЬКЕ»
посилається на порушення порядку
проведення розслідування нещасних
випадків, який визначений Порядком, що
виявилось у тому, що замість голови
комісії акт підписаний іншою особою.

Зазначені доводи суд вважає
необґрунтованими та такими, що не
можуть бути підставами для скасування
оскаржуваного акту, оскільки
відповідно до положень пункту 91
Порядку контроль за своєчасністю та
об'єктивністю проведення
розслідування причин виникнення
професійних захворювань,
документальним оформленням, вжиттям
заходів до усунення зазначених причин
здійснюють заклади державної
санітарно-епідеміологічної служби, у
зв'язку з чим підписання акту головним
санітарним лікарем міст
Красноармійська, Димитрова
Красноармійського району за голову
комісії, так само як і одночасне
затвердження ним акту не суперечить
положенням Порядку.

Також не можуть бути підставами для
скасування оскаржуваного акту доводи
позивача про те, що при проведенні
розслідування підприємство
висловлювало свою незгоду з
встановленим КЛПУ «Обласна клінічна
лікарня профзахворювань» діагнозом
професійного захворювання ОСОБА_1,
оскільки при проведенні у 2013 році
профогляду працівників ТОВ
«КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» ОСОБА_1 не був
вказаний у списку осіб з підозрою на
професійне захворювання, яка не була
прийнята до уваги, що на думку позивача
свідчить про неякісне проведення
розслідування та з порушенням Порядку.

Згідно з положеннями пункту 67 Порядку,
спеціалізовані профпатологічні
лікувально-профілактичні заклади
проводять амбулаторне та/або
стаціонарне обстеження хворих і
встановлюють діагноз професійного
захворювання.

Діагноз професійного захворювання
може бути змінений або відмінений
спеціалізованим профпатологічним
лікувально-профілактичним закладом,
який його встановив раніше, на підставі
результатів додатково поданих
відомостей або проведених досліджень
та повторної експертизи.
Відповідальність за встановлення або
відміну діагнозу професійного
захворювання покладається на
керівників таких закладів та голів
лікарсько-експертних комісій.

Рішення про підтвердження або відміну
раніше встановленого діагнозу
професійного захворювання
оформляється висновком
лікарсько-експертної комісії.

При цьому, відповідно до пункту 68
Порядку, у спірних випадках остаточне
рішення щодо встановлення діагнозу
професійного захворювання приймається
центральною лікарсько-експертною
комісією державної установи «Інститут
медицини праці Національної академії
медичних наук України», у роботі якої
мають право брати участь фахівці
відповідного закладу державної
санітарно-епідеміологічної служби,
лікувально-профілактичного закладу,
спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу,
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду, спеціалісти (представники)
підприємства, первинної організації
відповідної профспілки або
уповноважена найманими працівниками
особа з питань охорони праці (у разі,
коли профспілка на підприємстві
відсутня), представники вищого органу
профспілки.

Оскарження рішення зазначеної комісії
у разі незгоди хворого або роботодавця
здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, встановлення діагнозу
професійного захворювання, його
підтвердження або відміна, а також
прийняття остаточного рішення щодо
встановлення діагнозу професійного
захворювання віднесено до виключної
компетенції лікарсько-експертних
комісій спеціалізованих
профпатологічних
лікувально-профілактичних закладів та
у спірних випадках - відповідно до
компетенції центральної
лікарсько-експертної комісії
державної установи «Інститут медицини
праці Національної академії медичних
наук України». Та у разі незгоди
роботодавця або хворого з рішенням
центральної лікарсько-експертної
комісії державної установи «Інститут
медицини праці Національної академії
медичних наук України» оскарження
такого рішення здійснюється у
судовому порядку.

До компетенції ж відповідача,
відповідно до приписів пунктів 74, 91
Порядку віднесено утворення протягом
трьох днів після отримання
повідомлення за формою П-3 комісії з
проведення розслідування причин
виникнення професійного захворювання,
здійснення контролю за своєчасністю та
об'єктивністю проведенням такого
розслідування, його документальним
оформленням, вжиттям заходів до
усунення зазначених причин.

Незгода позивача із встановленим
колишньому працівнику діагнозом
професійного захворювання не може
свідчити про порушення порядку
проведення розслідування причини
виникнення хронічного професійного
захворювання.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
акту, проведеним розслідування
встановлені обставини виникнення
професійного захворювання ОСОБА_1, його
причини, що відображено в акті, та за
результатами розслідування визначені
заходи, які необхідно вжити з метою
ліквідації і запобігання професійних
захворювань, що спростовує доводи
позивача про проведення неякісного
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Позивачем не надано доказів, які
підтверджують, що розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання, за результатами якого
складено акт від 27.08.2014, проведено з
порушенням положеннями Порядку.

За вказаних обставини суд приходить до
висновку, що при утворенні комісії з
проведення розслідування причини
виникнення професійного захворювання,
а також при здійсненні контролю за
своєчасністю та об'єктивністю
проведенням такого розслідування, його
документальним оформленням,
відповідач діяв в межах наданих
повноважень та у спосіб, що
передбачений законодавством, у зв'язку
з чим заявлені позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 17, 94, 158, 160, 161 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша