Справа № 809/1175/13а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р.
Справа № 876/9887/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
травня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області про
визнання протиправними та скасування
рішень від 25.10.2012 року,-

В С Т А Н
О В И Л А:

15.04.2013 року позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
протиправними та скасування рішень про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхових внесків.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржувані рішення про застосування
штрафу та нарахування пені прийняті
відповідачем неправомірно, оскільки
позивачем було передано службовій
особі органу Пенсійного фонду суму
коштів на сплату страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (далі-страхові внески), яка
ці кошти привласнила, про що понесла
кримінальну відповідальність.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
травня 2013 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою вимоги позивача залишити без
задоволення.

В апеляційній скарзі зазначає те, що
судом зроблено неправильні висновки
щодо черговості зарахування сум
страхових внесків, що і стало основною
підставою для визнання оскаржуваних
рішень протиправними та їх скасування.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1
зареєстрована в Управлінні Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області як платник
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

У відповідності до п.1 ст.14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальниками, зокрема, є
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення га інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних га
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10. 15 статті 11 цього Закону.

Згідно ч.6 ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Частиною 12 ст.20 цього ж Закону
передбачено, що страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Позивачем, в 2005- 2008 роках було передано
службовій особі управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
ОСОБА_2 кошти в сумі 6639,69 грн. на сплату
страхових внесків. Однак, як
встановлено Долинським районним судом
Івано-Франківської області при
розгляді кримінальної справи,
зазначена особа в супереч вимогам
законодавства України без будь-яких
підтверджуючих документів, самовільно
зарахувала страхові внески на картки
особового рахунку окремих
підприємців,які сплачені іншими
платниками, в тому числі і страхові
внески в сумі 6639,69 грн., які сплачені
позивачем. Таким чином Долинський
районний суд Івано-Франківської
області дійшов до висновку, що службова
особа управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі ОСОБА_2
незаконно заволоділа готівковими
коштами позивача в сумі 6639,69 грн., які
були стягнуті в судовому порядку з
ОСОБА_2 в користь позивача. Дану позицію
вироку Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 16
серпня 2012 року підтримав Апеляційний
суд Івано-Франківської області, який
своєю ухвалою від 05 лютого 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без
задоволення.

Однак, за позивачем, дана
заборгованість перед управлінням
Пенсійного фонду України залишилась. В
зв'язку з цим відповідачем 10 вересня 2008
року було винесено вимогу про сплату
боргу №240,1 в сумі 6639,69 грн., яку передано
до органу державної виконавчої служби
для стягнення з позивача даної суми в
примусовому порядку. Відділом
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції, 10 жовтня 2008 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №9452353, якою запропоновано
позивачу добровільно виконати вище
зазначену вимогу до 17 жовтня 2008 року.

У зв'язку із не виконанням позивачем в
добровільному порядку вимоги
постанови про відкриття виконавчого
провадження, 19 березня 2012 року відділом
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції прийнято постанову про арешт
коштів боржника та оголошено заборону
на його відчуження, якою заборонено
позивачу відчужувати усе належне йому
майно, а дані відомості внесені до
витягу про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна УХ
№973323.

Відповідачем, від 25 жовтня 2012 року
прийнято відносно позивача наступні
рішення про застосування санкцій та
нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату страхових внесків,
у тому числі донарахованих
страхувальником або органом
Пенсійного фонду.

Також позивачем, було подано до
управління Пенсійного фонду України в
Долинсьому районі розрахунки з
додатками про суми страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, що підлягали
сплаті за листопад-грудень 2009 року в
яким самостійно визначено суми
нарахованих страхових внесків.

Частиною 6 статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Пунктом 9.3.2 Інструкції «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» затвердженої Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року N21-1зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за N 64/8663 визначено, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно пункту 10.1 даної Інструкції на
суми простроченої заборгованості зі
сплати страхових внесків (недоїмки) та
своєчасно не сплачені (не перераховані)
фінансові санкції нараховується пеня в
розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за
кожний день прострочення платежу.

Про те, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем, згідно платіжних
доручень №62, 63, 64, 65, 66 сплачено страхові
внески, які самостійно зазначені ним у
поданих звітах за період листопад -
грудень 2009 року, а також сплачено
страхові внески згідно квитанцій та
платіжного доручення за період з 17
листопада 2009 року по 03 жовтня 2012 року.

Як було встановлено в судовому
засіданні суду першої інстанції, суми
страхових внесків, які сплачувались
позивачем за вказані періоди, були
зараховані відповідачем на погашення
заборгованості по страхових внесках,
яка виникла в період 2005-2008 роках та
перебуває на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції.

На думку суду першої інстанції
відповідач не вправі був зараховувати
дані кошти сплачені позивачем на
погашення заборгованості по страхових
внесках за попередні періоди 2005-2008
років, оскільки заборгованість
позивача за ці роки знаходиться на
примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції, яким було вже вжито заходів по
примусовому стягненню з позивача
заборгованості в сумі 6639,69 грн., а саме
накладено арешт на все майно позивача.

Таким чином, сума заборгованості
страхових внесків позивача в розмірі
6639,69 грн. за 2005-2008 роки повинна була і
надалі здійснюватись вже органом
державної виконавчої служби, а
відповідач не мав підстав після
відкриття виконавчого провадження
вчиняти будь-яких дій щодо стягнення
такої заборгованості, в тому числі і
щодо зарахування сум страхових внесків
в порядку їх черговості.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року у справі №2а-809/1175/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний