Справа № К/9991/30451/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/30451/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Монастирищенському районі Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_5, -
представника ОСОБА_4, на постанову
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 17 листопада
2009 року та постанову Апеляційного
суду Черкаської області від 28 квітня
2011 року, -

встановив:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом, у якому просив визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
Монастирищенському районі Черкаської
області неправомірними, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплачувати йому пенсію по
інвалідності і додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до статтей 50, 54, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №
796-XII) з 1 листопада 2006 року, виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Ухвалою Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 17
листопада 2009 року відмовлено у
задоволенні клопотання Управління
Пенсійного фонду України в
Монастирищенському районі Черкаської
області про застосування до позовних
вимог ОСОБА_4 наслідків пропущення
строку звернення до адміністративного
суду, передбачених частиною 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України, як підстави для
відмови у задоволенні позову.

Постановою Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
17 листопада 2009 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
відмову Управління Пенсійного фонду
України в Монастирищенському районі
Черкаської області у перерахунку
ОСОБА_4 пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, які виплачуються йому у
відповідності зі статтями 50, 54 Закону №
796-XII, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, за період з 1 листопада
2006 року по 17 листопада 2009 року.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_4 за
період з 1 листопада 2006 року по 17
листопада 2009 року державну пенсію по
інвалідності в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, який
встановлений законами України про
Державний бюджет України на відповідні
роки, при цьому врахувати виплати, які
проведені позивачеві за вказаний
період. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Монастирищенському районі Черкаської
області провести перерахунок та
виплатити ОСОБА_4 за період з 1
листопада 2006 року по 17 листопада 2009
року щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, який
встановлений законами України про
Державний бюджет України на відповідні
роки, при цьому врахувати виплати, які
проведені позивачеві за вказаний
період. В решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Черкаської області від 28 квітня 2011 року
ухвалу Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 17
листопада 2009 року скасовано, постанову
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 17 листопада 2009
року змінено. Викладено абзаци другий,
третій, четвертий резолютивної частини
постанови в наступній редакції:
«Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Монастирищенському районі Черкаської
області у перерахунку ОСОБА_4 пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, які
виплачуються йому у відповідності до
статтей 50, 54 Закону № 796-XII, виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, за
період з 21 липня 2008 року по 17 листопада
2009 року. Зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплатити
ОСОБА_4 за період з 21 липня 2008 року по 17
листопада 2009 року пенсію по
інвалідності у розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком відповідно до статті 54
Закону № 796-XII, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, який
встановлений законами України про
Державний бюджет України на відповідні
роки, при цьому врахувати виплати, які
проведені позивачеві за вказаний
період. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Монастирищенському районі Черкаської
області провести перерахунок та
виплатити ОСОБА_4 за період з 21 липня 2008
року по 17 листопада 2009 року додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50% мінімальних пенсій за віком
відповідно до статті 50 Закону № 796-XII,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, який встановлений
законами України про Державний бюджет
України на відповідні роки, при цьому
врахувати виплати, які проведені
позивачеві за вказаний період». В решті
постанову Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
17 листопада 2009 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати постанову
Апеляційного суду Черкаської області
від 28 квітня 2011 року та змінити
постанову Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
17 листопада 2009 року, виключивши
з її резолютивної частини посилання на
кінцеву дату здійснення перерахунку
пенсій.

Відповідач подав письмове заперечення
на вказану касаційну скаргу, в якому
просить таку залишити без задоволення.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 222
КАС України суд касаційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами у разі неприбуття
жодної з осіб, які беруть участь у
справі, у судове засідання, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове
засідання не з'явились, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, то суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом IIІ групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Монастирищенському районі Черкаської
області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2009 році положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статтей 50, 54 Закону № 796-XII, а
не положення постанов Кабінету
Міністрів України, якими керувався
відповідач, оскільки такі істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV), іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

За приписами частини 2 статті 99 КАС
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Положення частини 2 статті 46 Закону №
1058-ІV, частини 2 статті 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не
підлягають застосуванню до таких
вимог, оскільки зазначені приписи
встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення та
нарахування пенсій.

Також не застосовуються до таких вимог
правила позовної давності, встановлені
главою 19 Цивільного кодексу України,
оскільки вимоги про нарахування
суб'єктом владних повноважень та
проведення зазначених виплат, є
публічно-правовими, а не
цивільно-правовими.

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки ОСОБА_4 звернувся в суд із цим
позовом лише 21 липня 2009 року, не надавши
належних доказів поважності причин
пропущення встановленого законом
строку для звернення до
адміністративного суду, а відповідач
наполягав на відмові в задоволенні
позову з цих підстав, то суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
задовольнив вимоги позивача з 21 липня
2008 року, тобто у межах річного строку до
моменту його звернення в суд.

Разом з тим, слід зазначити, що пенсія -
це щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Отже, законом не встановлюється ні
строковість, ні обмеженість у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. В цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Станом на дату ухвалення судового
рішення зміни законодавства щодо
виплати пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, прийняті не були, а тому суд
апеляційної інстанції змінюючи
рішення суду першої інстанції не
виправив допущеної ним помилки щодо
обмеження строку виплати позивачеві
основної та додаткової пенсій датою 17
листопада 2009 року.

Згідно статті 225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 КАС
України, суд, -

постановив :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, - представника
ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду
Черкаської області від 28 квітня
2011 року - змінити. В абзацах п'ятому,
шостому та сьомому резолютивної
частини постанови слова та цифри «по 17
листопада 2009 року» - виключити. В іншій
частині постанову Апеляційного суду
Черкаської області від 28 квітня 2011 року
- залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Амєлін С.Є.

Стародуб О.П.