Справа № 1423/13035/2012
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2012-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2012 р.
м. Миколаїв

Центральний районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі Кузема А.С.,

за участі представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради,
ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення
№ 4542 від 22 квітня 2010 року
Миколаївської міської ради в частині п.
43 та п. 43.1 «щодо надання ОСОБА_3 у
власність земельної ділянки, площею 436
кв.м. для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель по
вул. Артилерійській, 13 в м. Миколаєві
»та скасування його в цій частині, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із вказаним позовом до
відповідачів, в якому просив суд
визнати незаконним та скасувати
рішення № 4542 від 22 квітня 2010 року
Миколаївської міської ради в частині п.
43 та п. 43.1 «щодо надання ОСОБА_3 у
власність земельної ділянки, площею 436
кв.м. для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель по
вул. Артилерійській, 13 в м. Миколаєві». В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на порушення його права
користуватися земельною ділянкою , на
якій розташована належна йому частина
житлового будинку № 131 по вул.
Артилерійській в м. Миколаєві, що є
єдиним будинком з тією частиною, яка
належить на праві власності ОСОБА_3,
оскільки оспорювань рішення прийнято
без узгодження з ним меж суміжного
землекористування.

Так, на підставі договору
купівлі-продажу від 26 жовтня 2004 року
ОСОБА_5 придбав житловий будинок № 131 по
вул.. Артилерійській в м. Миколаєві. Але
цьому будинку надана лише окрема
поштова адреса, а фактично це є
частиною однією будівлі із будинком №
13 по цій вулиці , який належить ОСОБА_3
Купуючи цю частину домоволодіння зі
слів попереднього власника ОСОБА_6
позивачу було відомо, що за всією
загальною будівлею закріплялась певна
земельна ділянка, отже він має право
користування певною її частиною , в
тому числі двором спільного
користування, відповідно до своєї
частки в домоволодінні для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд. Але оспорюваним
рішенням Миколаївської міської ради
уся земельна ділянка, на думку
позивача, виділена у власність ОСОБА_3

Після направлення справи на новий
розгляд Ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07.12.2011 року ухвалою від 06.04.2012 р.
судді Центрального районного суду
міста Миколаєва Гуденко О.А.
адміністративна справа прийнята до
свого провадження.

В судовому засіданні 21 вересня 2012 року
представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
надала суду копію Державного ОСОБА_2
про право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ № 867737 на імя ОСОБА_3М,
на вказану земельну ділянку, виданого
на підставі рішення Миколаївської
міської ради від 22.04.2010 року за № 4542.

З огляду на вищенаведене, на вирішення
сторін судом поставлено питання про
закриття провадження у справі,
оскільки справу не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства, а в порядку цивільного
судочинства як приватно-правовий спір
між сторонами.

Відповідач ОСОБА_3 проти закриття
провадження у справі не заперечував,
наслідки закриття провадження у справі
судом йому роз’яснені.

Представник відповідача ОСОБА_4
заперечувала проти закриття
провадження у справі, вважаючи, що між
сторонами існує публічно-правовий
спір.

Представникі позивача не заперечували
проти закриття провадження у справі,
оскільки в зв’язку з отриманням ОСОБА_3
Державного ОСОБА_2 на право власності
на землю наявний спір щодо права
власності на землю.

Представник Миколаївської міської
ради та позивач ОСОБА_5 в останнє
судове засідання не зявився, судом
повідомлений належним чином, причини
неявки суд не повідомив, ухвалою суду
за згодою сторін ухвалено провести
судове засідання за його відсутності.

Вислухав думку представників сторін
та дослідивши письмові докази та
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Звертаючись з заявленим позовом,
позивач виходив з того, що в наявності є
спір фізичної особи із суб’єктом
владних повноважень щодо оскарження
рішення останнього у сфері
управлінської діяльності .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції –це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова особа або інший суб’єкт ,
який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб’єктом владних повноважень владних
управлінських функцій та, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб’єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідувальної дії), дій чи
бездіяльності, а також спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом (п.п. 1,4) .

Отже, з огляду на вищезазначене,
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
конкретними суб’єктами стосовно їхніх
прав та обов’язків у правовідносинах,
які передбачають владний вплив
уповноваженого законом одного
(суб’єкта владних повноважень) на
поведінку іншого (підпорядкованого)
суб’єкта, які відповідно до
законодовства зобов’язані виконувати
його вимоги та приписи.

Якщо ж спірні правовідносини не
містять ознак, наведених вище, в цьому
разі відсутній й публічно-правовий
спір. Від справ цивільної юрисдикції
адміністративні справи відрізняються
тим, що особливим змістом
правовідносин між сторонами та
предметом позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових , земельних,
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.п. «г»п. 2 Постанови
Пленуму ВСУ «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» від 22 грудня 1995
року № 20, суди розглядають справи,
зокрема за позовами про визнання
незаконними актів державних органів,
органів місцевого самоврядування, про
неправомірне втручання у здійснення
власником правомочностей щодо
володіння, користування і
розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою захисту права власності позивач
звернувся до суду із цим позовом, в
якому просить скасувати вказане
рішення Миколаївської міськради як
таке, що порушує його право власника
житлового будинку на належне
обслуговування цього будтинку та
визначення земельної ділянки,
необхідної для його обслуговування..

Також суд враховує роз’яснення,
викладені в пунктах 2 і 3 Постанови
Пленуму ВСУ від 16.04.2004 рю № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства»(із змінами,
внесеними згідно з постановою Пленуму
ВСУ від 19.03.2010 р. № 2), а також рішення КСУ
від 01.04.2010 р. № 10-рп.2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
Адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Кнонституції
україни, пунктів «а,б,в,г»статті 12 ЗК
України, пункту 1 ч. 1 ст. 17 КАС України.

При цьому суд виходить з того, що згідно
зі ст.ст. 13,14 Конституції України, ст.ст.
177,181, 324 і главою 30 ЦК України, земля та
земельні ділянки є об’єктами
цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у розпорядженні
землями , тобто прав власників
земельних ділянкок. Земельні
відносини, суб’єктами яких є фізичні
чи юридичні особи , органи місцевого
самоврядування, органи державної
влади, а об’єктами - землі у межах
території України, земельні ділянки та
права на них, регулюються земельним і
цивільним законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (ст. 1 ЦК, ст.2, 5 ЗК України).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами ,
визначеними статтею 152 ЗК України, у
тому числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.
Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією стороною є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб’єкта
владних повноважень, згідно зі статте.
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що
позов ОСОБА_5 заявлений про визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування, прийнятого у межах
своїх повноважень власника земельної
ділянки в межах міста щодо
розпорядження нею, щодо передання
земельної ділянки з земель міста
ОСОБА_7 у власність з підстав прийняття
такого рішення без узгодження з ним,
ОСОБА_5 як власником сусіднього
домоволодіння, меж суміжного
землекористування.

Більше того, оспорюване рішення на
теперішній час виконано в повному
обсязі і на його підставі ОСОБА_3
виданий ОСОБА_8 на право приватної
власності на земельну ділянку, що є
єдиним документом, який підтверджує
право власності особи на земельну
ділянку.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, між
сторонами існує спір щодо захисту
права на користування землею ,
реалізації права власника житлового
будинку на отримання земельної
ділянки, виділеної для його
обслуговування, у власність у
встановленому законом порядку –тобто
є приватноправовий спір власників
земельної ділянки, пов'язаний із
здійсненням сторонами майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності.
Але такий спір має вирішуватися
способами, визначеним ст.. 152 ЗК України,
в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, що є
підставою для закриття провадження у
справі.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд,
-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання незаконним рішення № 4542 від 22
квітня 2010 року Миколаївської міської
ради в частині п. 43 та п. 43.1 «щодо
надання ОСОБА_3 у власність земельної
ділянки, площею 436 кв.м. для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель по вул.
Артилерійській, 13 в м. Миколаєві »та
скасування його в цій частині.

Роз'яснити сторонам, що розгляд цієї
справи відноситься до юрисдикції суду,
який розглядає справи в порядку
цивільного судочинства.

Роз’яснити позивачеві, що повторне
звернення з тією самою позовною заявою
не допускається.

Ухвала може бути оскарженою до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Центральний районний суд міста
Миколаєва протягом п’яти днів з
моменту її проголошення..

Суддя
Гуденко О.А.