Справа № 2-а-1/12/2410
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1/12/2410

Головуючий у 1-й інстанції: Мілінчук С.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,

представників позивачів: ОСОБА_3,
ОСОБА_4

представників відповідачів: не
з'явилися,

представника третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 на постанову
Садгірського районного суду міста
Чернівці від 28 серпня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до Чернівецької
міської ради, СВК "Дружба", третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - виконавчий комітет
Чернівецької міської ради про
скасування рішень, визнання їх
протиправними та визнання недійсним
протоколу загальних зборів ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до Садгірського
районного суду міста Чернівці з
позовом до Чернівецької міської ради,
СВК "Дружба", третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
виконавчий комітет Чернівецької
міської ради про скасування рішень,
визнання їх протиправними та визнання
недійсним протоколу загальних зборів.

Постановою Садгірського районного
суду міста Чернівці від 28 серпня 2014
року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, позивачі подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та
представники позивачів підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
суд задовольнити її.

Представник Чернівецької міської ради
в судове засідання не з'явився, однак на
адресу суду надіслав заяву про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження.

Представник СВК "Дружба" в судове
засідання не з'явився про причини
неявки суду не повідомив, хоча про час
та дату розгляду справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - виконавчий комітет
Чернівецької міської ради не з'явився,
однак на адресу суду надіслав заяву про
розгляд справи без його участі в
порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, які прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
спірні земельні ділянки перебували з
1948 року на території колгоспу
«Червоний прапор» та в подальшому, на
підставі п. 3 рішення виконкому
Чернівецької обласної ради народних
депутатів від 31.03.1986 року «про
укрупнення та розукрупнення
господарств» та рішення зборів
колгоспу «Червоний прапор», на базі
радгоспу «Дружба» Новоселицького
району, шляхом об'єднання зазначеного
господарства і колгоспу «Червоний
прапор», було утворено одне
сільгосппідприємство - колгосп
«Дружба» з центральною садибою в с.
Магала цього району, загальною площею
4339 га.

Крім того, відповідно до листа
прокуратури Чернівецької області №
07ю/1-1519-07 від 12.12.2007 року, матеріалами
проведеної перевірки, зокрема наданої
інформації відділу земельних ресурсів
у Новоселицькому районі, за
адміністративно-територіальним
поділом землі колгоспу «Червоний
прапор», а в подальшому колгоспу
«Дружба», в розмірі 163 га, знаходились
за межами Новоселицького району і
перебували в адміністративних межах
міста Чернівці.

Позивачі, їх батьки та правонаступники
проживали на землях колгоспу «Дружба»,
які були закріплені за ними у вигляді
присадибних ділянок на території
колгоспних дворів. Дані факти ніким не
оспорюються та доведенню не
підлягають.

За ситуації, коли в територіальних
межах міста Чернівці перебувала
земельна ділянка розміром 163 га та
належала колгоспу «Дружба»,
Чернівецька обласна державна
адміністрація своїм листом № 07-29/57-344
від 05.03.1994 року рекомендувала
керівникам зазначеного господарства
та виконкому Чернівецької міської ради
розглянути питання про передачу 163-х га
землі цього колгоспу до складу земель
міської ради, з метою їх подальшого
розподілу населенню за цільовим
призначенням.

На виконання пропозиції листа
Чернівецької облдержадміністрації від
05.03.1994 та аналогічного звернення
Чернівецького міського виконавчого
комітету від 10.03.1994 року № 22/41-46, 21.03.1994
року було проведено загальні збори
уповноважених членів колгоспу
«Дружба», на яких було постановлено
дати згоду на передачу Чернівецькому
міськвиконкому земель колгоспу в
адміністративних кордонах міста
Чернівці (163 га), в тому числі 139 га пашні,
16 га сінокоси, 8 га вигін та інші угіддя
та зняти ці землі з балансу колгоспу. В
підтримання такої позиції, на зборах
виступив головний агроном Дані3 ОСОБА_1
події були зафіксовані протоколом № 2
від 21.03.1992 року, який позивачі вважають
протиправним, оскільки переконані, що
вищим органом управління колгоспу,
який може приймати таке рішення, є
загальні збори працівників, а не збори
уповноважених членів. В спростування
позиції позивачів суд вказує наступне.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
рішення про відмову у наданні
позивачам земельних ділянок з земель
громадської забудови для використання
їх у інший, не передбачений генеральним
планом спосіб, є логічними, законними
та обґрунтованими. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

У відповідності до ст. 30 ЗУ «Про
власність» колективний власник
самостійно володіє, користується та
розпоряджається об'єктами власності,
які йому належать, вищим органом
управління власника (загальними
зборами).

Відповідно до ст. 31 ЗК України (в
редакції 1992 року) визначено, що для
вилучення земельних ділянок з метою
передачі їх у власність, або надання
користуванням громадянам,
підприємствам, установам і
організаціям, проводиться за згодою
власників землі і землекористувачів на
підставі рішень місцевих рад.

Відповідно до п. 3.2. статуту
колективного колгоспу «Дружба» (далі
«статут») від 1992 року прийняття в члени
колгоспу проводиться правлінням
колгоспу в присутності особи, яка
подала заяву з послідуючим
затвердженням на загальних зборах
членів колгоспу / зборах уповноважених
/ надалі «загальних зборах членів
колгоспу»/. Таким чином, поняття
загальні збори членів колгоспу та
збори уповноважених прирівнюються та
визнаються тотожними, оскільки в
подальшому, в тексті статуту ці терміни
вживаються під спільним поняттям
«загальні збори членів колгоспу».

Пунктом 10.3 статуту передбачено, що
загальні збори членів колгоспу
приймають рішення про ліквідацію,
реорганізацію/злиття, поділ,
приєднання, виділення, перетворення
колгоспу.

Таким чином, як встановлено судом,
згода землекористувачів та
землевласників на передачу земель
колгоспу Чернівецькому виконкому в
розмірі 163 га, з підстав, які не мають
значення для прийняття такого рішення,
якщо воно прийнято у законному порядку,
мала місце, а тому твердження позивачів
про зворотнє не знаходить свого
відображення у матеріалах справи.

На підставі прийнятого рішення, на 9
сесії Чернівецької міської ради 11
скликання від 18.03.1994 року № 509 було
вирішено припинити право
землекористування колгоспу «Дружба»
всіма землями на території міста
Чернівці в розмірі 163 га.

У копії рішення Чернівецької міської
ради, яка наявна в матеріалах справи
внесене виправлення в дату його
прийняття, а саме дописано 30.03.1994 року. У
відповідності до матеріалів справи
встановлено, що вищенаведене рішення
Чернівецької міської ради щодо
припинення права землекористування
колгоспу «Дружба» прийняте 18.03.1994, тоді
як волю на її відчуження
землекористувач виявив лише 21.03.1994.
Проте, разом з тим, враховуючи, що така
згода уповноваженим органом була
надана, документи прокурорського
реагування за вказаним фактом не
виносились, а тому судом вказане
рішення також визнається таким, яке
прийняте належним чином.

Відповідно до статті 39 Земельного
кодексу України, використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно - господарського устрою
з дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Статтею 1 Закону України «Про
планування і забудову», генеральний
план населеного пункту - це
містобудівна документація, яка
визначає принципові вирішення
розвитку, планування, забудови та
іншого використання території
населеного пункту.

Розділом IV Закону визначається
планування територій на місцевому
рівні. Так, зокрема, статтею 10 Закону
визначено, що планування територій на
місцевому рівні забезпечується
відповідними місцевими радами та їх
виконавчими органами відповідно до їх
повноважень, визначених Законом і
полягає у розробленні та затвердженні
генеральних планів населених пунктів,
схем планування територій на місцевому
рівні та іншої містобудівної
документації, регулюванні
використання їх територій, ухваленні
та реалізації відповідних рішень про
дотримання містобудівної
документації.

З метою врахування громадських і
приватних інтересів під час підготовки
до затвердження Генерального плану м.
Чернівці, 18.03.2003 року було проведено,
громадські слухання на тему
«Коригування Генерального плану м.
Чернівці», на яких було вирішено
схвалити проектні матеріали на тему
«Коригування генерального плану м.
Чернівці». Також, з метою детальної
підготовки генерального плану
відбулось засідання містобудівної
ради.

На виконання вимог законодавства
Чернівецькою міською радою рішенням
від 04.11.2004 року №562 було затверджено
відкоригований Генеральний план м.
Чернівці. 25.08.2005 року рішеннями № 816, 817
Чернівецької міської ради було
затверджено схеми житлової забудови з
громадським центром на вул.
Лукіяновича (масив №1 та №2) та вирішено
організувати розробку проектів
забудови цих територій. Генеральним
планом цільове призначення спірних
земельних ділянок, як і всіх 163 га землі,
яка була раніше передана на баланс
виконкому м. Чернівці було змінено із
земель сільськогосподарського
призначення на землі громадської
забудови.

Частиною 3 статті 20 ЗК України
визначено, що міна цільового
призначення земельних ділянок
приватної власності здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок. Зміна цільового призначення
земельних ділянок приватної власності
провадиться щодо земельних ділянок,
розташованих у межах населеного
пункту, - сільською, селищною, міською
радою.

Враховуючи вищевикладене, будь-яких
порушень в процедурі затвердження
генерального плану чи схем житлової
забудови щодо інтересів позивачів
судом встановлено не було.

Крім того, судом встановлено, що
позивачі в різний час звертались із
заявами до Чернівецької міської ради
про безоплатну передачу у їх власність
земельних ділянок в межах міста
Чернівці для обслуговування житлового
будинку, ведення особистого
селянського господарства та ведення
садівництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України Громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Згідно ст. 121 ЗК України громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського
господарства - в розмірі земельної
частки (паю), визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району;

б) для ведення особистого селянського
господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше
0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах -
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах - не більше
0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного
будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних
гаражів - не більше 0,01 гектара.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішеннями Чернівецької міської ради №
80 від 27.07.2006р, № 522 від 28.02.2008р, № 615 від
26.06.2008р, № 545 від 27.03.2008р, № 1301 від 29.04.2010р,
№ 1086 від 29.10.2009 року, № 1125 від 26.11.2009
року, № 522 від 28.02.2008р. прохання
позивачів були частково задоволені.
Так, позивачам були задоволені їхні
заяви, щодо безоплатної приватизації
земельних ділянок для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
розмірі 0,10 га, як це встановлено для
міста, в межах якого і перебувають
вказані земельні ділянки.

Що стосується інших прохань, щодо
виділення позивачам безоплатно у
власність земельних ділянок для
ведення садівництва та особистого
сільського господарства, рішеннями
Чернівецької міської ради було
відмовлено у задоволенні таких заяв.
Відповідач мотивував це тим, що ці
земельні ділянки згідно з генеральним
планом м. Чернівців входять до
території житлової садибної забудови,
тобто мають інше цільове призначення, а
тому не можуть бути безоплатно
передані позивачам для ведення
садівництва та селянського
господарства. Суд погоджується із
думкою відповідача мотивуючи це
наступним.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про планування і
забудову територій» Планування
територій на місцевому рівні
забезпечується відповідними
місцевими радами та їх виконавчими
органами, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями відповідно до їх
повноважень, визначених законом, і
полягає у розробленні та затвердженні
генеральних планів населених пунктів,
схем планування територій на
місцевому рівні та іншої
містобудівної документації,
регулюванні використання їх територій,
ухваленні та реалізації
відповідних рішень про дотримання
містобудівної документації.

Статтею 38, 39 ЗК України встановлено, що
до земель житлової та громадської
забудови належать земельні ділянки в
межах населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Таким чином, оскільки цільове
використання спірних земельних
ділянок визначене як землі житлової та
громадської забудови, то вони не можуть
бути безоплатно передані позивачам для
використання їх в інших цілях, а тільки
під будівництво та обслуговування
житлових будинків. Як вбачається із
матеріалів справи позивачам вже надані
земельні ділянки розміром 0,10 га, на
яких розташовуються їхні житлові
будинки та господарські будівлі.
Прохання про виділення позивачам
земель для використання їх не за
цільовим призначенням були правомірно
відхилені відповідачем.

Суд вказує і на те, що відповідачем в
ході розгляду справи надано належне
обґрунтування його правової позиції та
правомірності прийняття спірних
рішень. Судом встановлено, що при
прийнятті оскаржуваних рішень,
відповідач діяв з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для його
прийняття.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що спірні земельні
ділянки, які знаходились в
територіальних межах міста Чернівці,
були законним чином відчужені
колгоспом «Дружба» на користь
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради та в подальшому занесені
до генерального плану, де визначено їх
цільове призначення як землі житлової
та громадської забудови. Позивачам
були правомірно надані земельні
ділянки в приватну власність для
обслуговування їхніх житлових
будинків, що не суперечить цільовому
призначенню цих земель.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Садгірського
районного суду міста Чернівці від 28
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду буде складена в повному
обсязі протягом п'яти днів з дня
закінчення розгляду справи.

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.