Справа № 719/640/14-а
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 719/640/14-а
Номер провадження 2-а/719/20/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року

м.
Новодністровськ

Новодністровський міський суд
Чернівецької

області у складі:

головуючого - судді Мороз В.О.

секретаря - Марчук Д.П.

з
участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гінгуляка
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новодністровського
міського суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Новодністровської міської ради про
визнання рішення 56 сесії шостого
скликання Новодністровської міської
ради неправомірним та зобов'язання
прийняти рішення у відповідності до
вимог чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

28.10.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Новодністровської
міської ради Чернівецької області про
визнання рішення 56 сесії шостого
скликання Новодністровської міської
ради неправомірним та зобов'язання
прийняти рішення у відповідності до
вимог чинного законодавства,
посилаючись на те, що в серпні 2012 року
Новодністровська міська рада прийняла
рішення за №136 щодо надання йому в
оренду земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_1. 17.09.2012
року він уклав з відповідачем договір
оренди даної землі строком на 49 років.
Коли отримав свідоцтво про право
власності на збудований ним житловий
будинок, він 13 серпня 2014 р. звернувся до
відповідача із заявою про передачу
йому у власність земельної ділянки, на
якій побудований будинок, однак на
розгляді 56 сесії шостого скликання
Новодністровської міської ради, яка
відбулася 25 вересня 2014 року, був
винесений проект рішення «Про
припинення договорів оренди землі та
передачу земельних ділянок у
власність», який не був підтриманий
більшістю голосів, тобто його заява
була відхилена без винесення
мотивованого рішення. Вказує, що усі
необхідні документи для прийняття
рішення були надані, проте причини по
яких йому було відмовлено не вказано.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовільнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позову, просив відмовити в його
задоволенні, зазначивши, що на даний
час існують спірні питання.

Заслухавши учасників процесу,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство яке регулює спірні
правовідносини, суд приходить до
висновку про задоволення
адміністративного позову з наступних
підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб»єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 10, 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом. Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що 17.09.2012 року
між Новодністровською міською радою та
ОСОБА_3 укладено строком на 49 років
договір оренди земельної ділянки
площею 0,1000 га, для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :01:013:0232,
розташованої по АДРЕСА_1.

Відповідно до акту про передачу та
прийом земельної ділянки від 17.09.2012 р.,
Новодністровська міська рада передала,
а ОСОБА_3 прийняв земельну ділянку
площею 0,1000 га, для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :01:013:0232,
розташованої по АДРЕСА_1.

Вищезазначена земельна ділянка
має кадастровий план та чітко
визначені координати на місцевості.

Протоколом про встановлення та
погодження меж земельної ділянки від 20
жовтня 2011 року проведено погодження
меж земельної ділянки розташованої по
АДРЕСА_1 із суміжними землевласниками
(землекористувачами).

В 2012 році відділом
Держземагенства у м. Новодністровськ
Чернівецької області ОСОБА_3 надано
витяг з технічної документації про
визначення нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, розташованої
по АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва серії САЕ
№441977 від 12.08.2014 року ОСОБА_3 є власником
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1.

Встановлено, що 14.08.2014 року позивач
звернувся з заявою до
Новодністровської міської ради про
надання земельної ділянки, на якій
побудовано вищезазначений житловий
будинок у власність, та припинення
договору оренди, однак листом від 30.09.2014
року №1074 за підписом міського голови
позивачу було повідомлено, що був
підготовлений проект рішення «Про
припинення договорів оренди землі та
передачу земельних ділянок у
власність», який не був підтриманий
більшістю голосів депутатів : «за»-0,
«утрималось»- 1, «проти» -17.

23.10.2014 року позивач звернувся з
заявою до Новодністровської міської
ради про надання йому прийнятого на
пленарному засіданні 56 сесії шостого
скликання Новодністровської міської
ради рішення щодо припинення договору
оренди землі та передачу земельної
ділянки у власність, однак позивачу
було направлено лише протокол сесії №
56 шостого скликання Новодністровської
міської ради від 25 вересня 2014 року,
відповідно до якого депутати
приступили до обговорення порядку
денного, де слухали : «Про припинення
договорів оренди землі та передачу
земельних ділянок у власність».
Доповів ОСОБА_4, начальник відділу
земельних відносин, зауваживши, що при
розгляді даного питання на комісії з
питань будівництва та врегулювання
земельних відносин було запропоновано
зняти з розгляду. За результатами
голосування «за»-0, «утрималось»- 1,
«проти» -17.

Таким чином, проект рішення «Про
припинення договорів оренди землі та
передачу земельних ділянок у
власність» ОСОБА_3 вважається
відхиленим, тому є підстави вважати, що
в задоволенні його заяви міською радою
відмовлено.

Суд вважає, що прийняте рішення
міської ради суперечить вимогам ст. 118
ЗК України, тобто є неправомірним.

Згідно ст. 120 ч.1 ЗК України до особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Частиною 3 ст.121 ЗК України
передбачено, що розмір земельної
ділянки, що передається безоплатно
громадянину у власність у зв'язку з
набуттям ним права власності на жилий
будинок, не може бути меншим, ніж
максимальний розмір земельної ділянки
відповідного цільового призначення,
встановлений частиною першою цієї
статті (крім випадків, якщо розмір
земельної ділянки, на якій
розташований будинок, є меншим).

Відповідно до ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: а) розпорядження землями
територіальних громад; б) передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу: д) організація землеустрою.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні
передбачено, що питання регулювання
земельних відносин вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради.

Згідно зі ст. 81 ЗК України однією з
підстав набуття права власності на
земельні ділянки є приватизація
земельних ділянок, які раніше надані у
користування.

Статтею 116 ЗК України передбачено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Отже, право власності на земельну
ділянку в особи може виникнути лише
після прийняття уповноваженим органом
відповідного рішення, якому має
передувати надання особі дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Відповідно до п. 4.5 ст. 1 Регламенту
Новодністровської міської ради VІ
скликання, затвердженого рішенням
міської ради від 25.11.2010 року №7
передбачено, що склад ради становить 30
осіб. Згідно ч.5 ст.28 Регламенту після
закінчення голосування головуючий на
пленарному засіданні ради оголошує
його повні результати і прийняте
рішення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.29
Регламенту рішення ради (крім
процедурного) вважаються прийнятими,
якщо після їх обговорення на
пленарному засіданні ради за них
проголосувала більшість депутатів
ради від загального складу ради.
Пропозиція або проект рішення, які не
отримали необхідної більшості голосів
на підтримку, вважаються відхиленими,
про що фіксується у протоколі
пленарного засідання ради.

Згідно ч.4 ст. 47 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
постійні комісії за дорученням сесії
або за власною ініціативою попередньо
розглядають питання, які вносяться на
розгляд ради, розробляють проекти
рішень ради та готують висновки з цих
питань, виступають на сесіях ради з
доповідями і співдоповідями.

Ч.1 ст.29 Регламенту передбачено, що
рішення ради з будь-якого питання
приймається на її пленарному засіданні
після його обговорення. Прийняття
рішення без обговорення питання на
пленарному засіданні ради
допускається лише у випадках
передбачених Регламентом, або якщо
жоден з депутатів не заперечує на
пленарному засіданні ради проти цього.
З копії протоколу засідання сесії № 56
шостого скликання Новодністровської
міської ради від 25 вересня 2014 року, не
вбачається, що питання щодо припинення
договору оренди землі та передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_3
обговорювалось. Разом з тим, з
протоколу вбачається, що за
результатами голосування «за»-0,
«утрималось»- 1, «проти» -17. Вбачається,
що проект рішення був відхиленим, тому
є підстави вважати, що в задоволенні
заяви позивача будо відмовлено. Тобто,
під час винесення оскаржуваного
рішення відповідачем було порушено
процедуру його винесення. До того ж,
відповідачем було відмовлено без
жодного обґрунтування.

Суд не вбачає жодної правової підстави
на яких було відмовлено позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Окрім доказування правових підстав для
рішення (тобто правомірності), суб'єкт
владних повноважень повинен
доказувати фактичну підставу, тобто
наявність фактів, з якими закон
пов'язує можливість прийняття рішення,
вчинення дії чи утримання від неї.

Отже, даних вимог закону,
відповідачем не дотримано.

Посилання представника
відповідача на те, що позивачу було
відмовлено, оскільки позивачем не було
надано необхідний перелік документів,
не підтверджується жодними доказами,
до того ж спростовується самим
протоколом сесії № 56 шостого скликання
Новодністровської міської ради від 25
вересня 2014 року, відповідно до якого
питання щодо припинення договору
оренди землі та передачу земельної
ділянки у власність ОСОБА_3 не
обговорювалось, а мотивованого рішення
з зазначенням підстав відмови
Новодністровською міською радою не
прийнято.

Таким чином, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність доказів, враховуючи те,
що представником позивача в процесі
розгляду справи підтверджено
належними та допустимими доказами факт
незаконності винесення оскаржуваного
рішення, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
однак діючи в порядку, передбаченому
ст.162 КАС України, суд вважає, що
порушені відповідачем права позивача
слід захистити визнанням незаконною
відмови Новодністровської міської
ради в передачі ОСОБА_3 у власність
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1 та припиненні договору оренди
та зобов'язати Новодністровську міську
раду розглянути питання відносно
передачі ОСОБА_3 у власність земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, на
якій розташований належний йому
житловий будинок та розглянути питання
по припиненню договору оренди, винести
рішення у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 160 - 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною відмову
Новодністровської міської ради в
передачі ОСОБА_3 у власність земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та
припиненні договору оренди.

Зобов'язати
Новодністровську міську раду
розглянути питання відносно передачі
ОСОБА_3 у власність земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1, на якій
розташований належний йому житловий
будинок та розглянути питання по
припиненню договору оренди, винести
рішення у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Стягнути з
Новодністровської міської ради
Чернівецької області (60236, Чернівецька
обл., м.Новодністровськ, м-н «Діброва»,
адмінбудівля, , р/р 0006,
МФО 856135 в УДКСУ в Сокирянському районі,
код податку 24062200) на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,(ІПН НОМЕР_1),
проживаючого в АДРЕСА_2, судовий збір в
сумі 73, 08 грн.

Зобовязати управління
Державної казначейської служби
України в Сокирянському районі
Чернівецької області повернути ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., (ІПН НОМЕР_1),
проживаючого в АДРЕСА_2, внесений
судовий збір у більшому розмірі в сумі
170,52 грн., згідно квитанції ПН 982 від
08.10.2014 року.

Апеляційна скарга може бути подана до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Новодністровський міський суд
Чернівецької області протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, а в
разі проголошення судом лише вступної
та резолютивної частин постанови -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Вінницького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя