Справа № 2а-783/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014р.
Справа № 9104/164834/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Івано-Франківськ Івано-Франківської
області

на постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 14.03.2012р. 0907/2-а-13479/2011

за позовом ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ
Івано-Франківської області

до департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради, Головного управління пенсійного
фонду України в Івано-Франківській
області про визнання неправомірними
дій та виплату щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2010-2011 роки,
зобов'язання нарахувати та виплатити
заборговану щомісячну доплату до
пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії
за віком за 2010-2011 роки, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2011р. ОСОБА_1 (далі Позивач - ОСОБА_1),
звернувся в суд із позовом до
департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради (далі Відповідач 1), Головного
управління пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області (далі
Відповідач 2), про визнання
неправомірними дій та виплату щорічної
разової допомоги до 5 травня за 2010-2011
роки, зобов'язання нарахувати та
виплатити заборговану щомісячну
доплату до пенсії у розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком за 2010-2011
роки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він
має статус учасника бойових дій, однак
доплати він у повному обсязі не
отримує.

Постановою суду першої інстанції в
адміністративному позові до
департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради, Головного управління пенсійного
фонду України в Івано-Франківській
області про визнання неправомірними
дій - відмовлено повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив Позивач - ОСОБА_1, подавши на
неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги
покликається на ті вимоги що викладені
в позовних вимогах.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності

Колегія суддів, у відповідності до п.3
ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи доказами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами
виник публічно-правовий спір щодо
захисту права на належний розмір
підвищення до пенсії інваліду війни
відповідно до ч.4 ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Позивач має статус учасника бойових
дій , перебуває на обліку в
Департаменті соціальної політики
Івано-Франківського МВК та в Головному
управлінні пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" № 3551 від 22.10.93 року
учасникам бойових дій пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії
підвищуються в розмірі 150 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
від 05.10.05 року № 2939, який набрав
чинності з 01.01.2006 року було внесено
зміни до ст. 12 , де передбачено , що
інвалідам війни, пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується в розмірі
25 відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до Прикінцевих положень
цього закону зміни до ст. 12 набрали
чинності з 01.07.06 року. Отже ГУПФ в
Івано-Франківській області виплачує
позивачу підвищення до пенсії як
учасника бойових дій відповідно до
чинного законодавства

Відповідно до п. 2.1 Рішення
Конституційного Суду України від 26.12.2011
року №20-рп/11 згідно з ч. 1 ст. 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Із цим
конституційним правом громадян
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення. У Конституції
України передбачено гарантії прав
громадян на соціальний захист, зокрема
такі, як законодавче закріплення основ
соціального захисту, форм і видів
пенсійного забезпечення, визначення
джерел державного соціального
забезпечення, контроль за
використанням коштів Державного
бюджету України Розміри соціальних
виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави, проте мають забезпечувати
конституційне право кожного на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, гарантоване ст. 48
Конституції України.

Конституційний Суд України, вирішуючи
це питання, також врахував положення
актів міжнародного права. Так, згідно
зі ст. 22 Загальної декларації прав
людини розміри соціальних виплат і
допомоги встановлюються з урахуванням
фінансових можливостей держави. Отже,
одним з визначальних елементів у
регулюванні суспільних відносин у
соціальній сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.

У вищенаведеному Рішенні
Конституційного Суду України також
вказано, що передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з ч. 1 ст. 17
Конституції України є найважливішою
функцією держави.

За змістом п. 2.2 Рішення
Конституційного Суду України від 26.12.2011
року №20-рп/11 Кабінет Міністрів України
як вищий орган у системі органів
виконавчої влади наділений
конституційними повноваженнями
спрямовувати і координувати
діяльність міністерств, інших органів
виконавчої влади.

Також п. 4 Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року №3-рп/2012
встановлено, що нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України, якими
регулюються бюджетні відносини,
зокрема питання соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4
Бюджетного кодексу України. Отже, суди
загальної юрисдикції України під час
вирішення справ щодо соціального
захисту прав громадян повинні
застосовувати нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, прийняті
на підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.
Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Відповідно до ст. 150 Конституції
України Рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України, є остаточними і не
можуть бути оскаржені.

На підставі ч.4 ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (у редакції
Закону України від 05.10.2005 р. № 2939-ІV),
встановлено, що позивач отримує
підвищення до пенсії інваліда війни 1
групи у розмірі 50% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

З огляду на встановлену судом
правомірність дій відповідача при
нарахуванні та виплаті позивачу
підвищення до пенсії суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
безпідставність заявленого позову.

А відтак, колегія суддів вважає що
немає підстав для задоволення
апеляційної скарги і погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у позові.

Таким чином, ухвалене по справі судове
рішення першої інстанції є законним і
обґрунтованим, а позиція апелянта є
помилковою. Відповідно, судове рішення
першої інстанції скасуванню не
підлягає, як таке, що прийняте за
вичерпних юридичних висновків при
правильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 14.03.2012р. 0907/2-а-13479/2011 у
справі за позовом ОСОБА_1 до
департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради, Головного управління пенсійного
фонду України в Івано-Франківській
області про визнання неправомірними
дій та виплату щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2010-2011 роки, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 14.03.2012р. 0907/2-а-13479/2011 у
справі за позовом ОСОБА_1 до
департаменту соціальної політики
виконкому Івано-Франківської міської
ради, Головного управління пенсійного
фонду України в Івано-Франківській
області про визнання неправомірними
дій та виплату щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2010-2011 роки -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П. Сапіга