Справа № 452/1135/14-а
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

Справа № 876/7912/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 23.06.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Самбірської міської ради Львівської
області, третя особа
історико-етнографічний музей
«Бойківщина» про визнання
бездіяльності протиправною та
спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 (далі - Позивач,
ОСОБА_1) звернулася до суду з позовом до
Самбірської міської ради Львівської
області (далі - Відповідач, Самбірська
МР), третя особа Історико-етнографічний
музей «Бойківщина» (далі - Третя особа),
в якому просить:

- визнати протиправною
бездіяльність Самбірської МР, яка
проявилася у невиконанні своїх
повноважень, передбачених ст.149 ЗК
України щодо звернення до суду з
питання вилучення земельної ділянки
для обслуговування нежитлового
приміщення агрохімлабораторії на
АДРЕСА_1;

- зобов'язати Самбірську МР
розглянути питання щодо земельної
ділянки для обслуговування
нежитлового приміщення
агрохімлабораторії на АДРЕСА_1, в тому
числі для його перенесення.

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області від 23.06.2014 року у
задоволенні позову відмовив.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї
апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що постанова підлягає
скасуванню.

Справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 згідно витягу з Державного
реєстру речових прав від 18.12.2013 року на
праві приватної власності належить
нежитлова будівля (агрохімлабораторія)
загальною площею 100,8 кв. м, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Це
майно у відповідності до положень ст. 54
Закону України «Про господарські
товариства» вона отримала у грудні 2004
року при виході зі складу учасників
ТзОВ «Агробіосервіс» ( колишня назва МП
«Агробіосервіс»), під час якого їй була
виділена частки із статутного фонду
ТзОВ «Агробіосервіс». Дана обставина
підтверджується актом приймання -
передачі від 09.02.2005 року.

Підставою виникнення права власності,
як зазначено у витягу, було свідоцтво
про право власності, видане 04.07.2007 року
виконавчим комітетом Самбірської
міської ради.

На той час, 22.04.1999 року цим же комітетом
вже було прийнято рішення №146 «Про
надання земельної ділянки у постійне
користування», згідно якого Третій
особі було надано в постійне
користування земельну ділянку площею
0,6080 га, в тому числі, під сторонніми
землекористувачами 0,0624 га, включаючи
ділянку, де знаходиться приміщення
агрохімлабораторії (хімлабораторії).

Дане рішення органу місцевого
самоврядування позивачкою
оскаржувалось в судовому порядку і
згідно постанови апеляційного
адміністративного суду Львівської
області від 23.05.2011 року у задоволенні
позову їй було відмовлено, натомість
зустрічний позов музею «Бойківщина»
було задоволено та визнано
протиправними рішення виконавчого
комітету Самбірської міської ради № 355
від 14.07.2005 року «Про видачу свідоцтва
про право власності на нерухоме майно -
агрохімлабораторію» по АДРЕСА_1.

Підставою для прийняття такого рішення
послужила та обставина, що
історико-етнографічний музей
«Бойківщина» є належним
землекористувачем земельної ділянки,
на якій знаходиться
агрохімлабораторія, що згідно
цільового використання є землею
виключно історико-культурного
використання, пам'яткою архітектури;
згоди на вилучення якої музей не давав;
виконком Самбірської міської ради з
питанням про вилучення землі не
звертався; ці рішення були
передчасними, прийнятими без вирішення
питання про надання їй земельної
ділянки для обслуговування цієї
споруди.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 23.05.2011 року судове рішення залишено
без змін. В мотивувальній частині цього
рішення зазначено, що згідно ч. 1, 2 ст. 149
Земельного кодексу України земельні
ділянки, надані в постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за згодою землекористувачів.
Крім того, передане у власність ОСОБА_1
приміщення є рухомим майном, що
підтверджено висновком експерта.

Рішенням Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 13.11.2013 року
зобов'язано Позивача знести це рухоме
майно, що являє собою збірно-розбірний
павільйон колишньої
агрохімлабораторії та знаходиться на
території історико-етнографічного
музею «Бойківщина» в АДРЕСА_1.

Як убачається зі змісту даного рішення,
історико-етнографічний музей
«Бойківщина» є належним
землекористувачем, а земля, що є
пам'яткою архітектури, передана йому у
постійне користування, відтак земельна
ділянка за рухомим майном не може бути
закріплена. Суд зобов'язав ОСОБА_1
знести дану будівлю, оскільки чиняться
перешкоди власнику у користуванні та
розпоряджанні своїм майном.

На даний час вищезгадані судові
рішення набрали законної сили.

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Щодо позовних вимог в частині
вилучення спірної земельної ділянки,
то слід зазначити, що згідно з ст.149 ЗК
України, земельні ділянки, надані у
постійне користування із земель
державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та
інших потреб за рішенням органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування на підставі
та в порядку, передбачених цим
Кодексом.

Проте Позивачем не доведено, що
вилучення спірної земельної ділянки
необхідне саме для суспільних чи інших
потреб.

Крім того, згідно ст.4 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», місцеве самоврядування в
Україні здійснюється, зокрема, на
принципі правової, організаційної та
матеріально-фінансової самостійності
в межах повноважень, визначених цим та
іншими законами. Таким чином,
передбачене ст.149 ЗК України
повноваження органу місцевого
самоврядування на вилучення земельної
ділянки є правом останнього, що
здійснюється ним в інтересах
територіальної громади. Відповідно,
твердження про невиконання таким
органом своїх обов'язків повинне бути
обґрунтоване необхідністю таких дій в
інтересах громади чи іншими поважними
обставинами.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
Позивача. Доводи апеляційної скарги не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 23.06.2014 року
у справі № 452/1135/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська