Справа № 810/5106/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/5106/14
Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Степанюк
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київської
окружного адміністративного суду від 16
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними дій
та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - Відповідач,
Ірпінська ОДПІ) про визнання
протиправними дій Відповідача та
скасування вимоги Ірпінської ОДПІ №Ф
453-17 від 20.08.2014 року на суму 3477,56 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 16.09.2014 року
позов задоволено частково - скасовано
вимогу про сплату боргу. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено. При
цьому суд першої інстанції виходив з
того, що Позивач звільнений від сплати
єдиного внеску в силу положень Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Водночас, суд
зауважив, що підстав для визнання
протиправними дій Відповідача при
винесенні оскаржуваної вимоги немає.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибули, а тому справа
розглядалася за наявними у ній
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, повно та всебічно
дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін, виходячи з наступного.

При ухваленні оскаржуваного рішення,
суд першої інстанції встановив, що
Позивач зареєстрований як фізична
особа-підприємець (а.с. 10) і є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Крім того, ОСОБА_2 є пенсіонером за
віком, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією посвідчення
№ НОМЕР_1 (а.с. 9).

Судом також встановлено, що
Відповідачем на адресу Позивача було
направлено вимогу про сплату боргу від
20.08.2014 року №Ф-453-17 на суму 3477,56 грн. (далі
- Вимога).

На підставі встановлених вище
обставин, здійснивши системний аналіз
приписів ст. ст. 1, 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд першої інстанції
прийшов до висновку, що Позивач в силу
закону звільнений від сплати єдиного
внеску.

З такими висновками суду першої
інстанції судова колегія не може не
погодитися з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

В силу вищезазначених положень та
виходячи з доводів апеляційної скарги,
судовою колегією надавалася оцінка
лише заявленим Апелянтом твердженням,
якими останній обґрунтовує
неправомірність висновків суду першої
інстанції.

Так, правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон про збір).

З 06.08.2011 року набрала чинності частина 4
статті 4 Закону про збір, відповідно до
якої особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті (тобто фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування), які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Оскільки матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_2 у відповідності
до ст. 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV), уклав
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
Позивач, як пенсіонер за віком, не є
платником єдиного внеску.

При цьому, колегія суддів погоджується
з безпідставністю посилання
Відповідача на те, що до ФОП ОСОБА_2 не
може бути застосовано положення ч. 4 ст.
4 Закону про збір, оскільки Позивач не
досяг пенсійного віку, тому що вказана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
пенсійного віку, а передбачає
звільнення від сплати внеску всіх
пенсіонерів за віком, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1058-IV,
пенсіонер це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію. В зв'язку з тим, що Позивач
отримує довічну пенсію за віком, а ч. 4
ст. 4 Закону про збір не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах на підставі ст. ст.
14, 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку про
те, що Позивач як фізична
особа-підприємець не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Верховного Суду України від 16.09.2014 року
у справі № 21-291а14 та рішенні Вищого
адміністративного суду України від
31.07.2014 року у справі № К/800/5226/14.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з правовою позицією ФОП
ОСОБА_2 щодо застосування до останнього
положень ч. 4 ст. 4 Закону про збір,
оскільки Позивач отримує пенсію за
віком та перебуває на спрощеній
системі оподаткування. При цьому
остання умова сторонами не
оспорюється.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Крім того, надаючи оцінку
правомірності Вимоги, колегія суддів
зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_2 31.10.2012 року було подано
державному реєстратору документи для
проведення реєстраційної дії
«Внесення рішення фізичної
особи-підприємця про припинення
підприємницької діяльності».

З даних Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців випливає, що
діяльність Позивача як фізичної
особи-підприємця припинена 09.07.2014 року
(номер запису 3000215).

Приписами абз. 5 ч. 8 ст. 9 Закону про збір
визначено, що періодом, за який
платники єдиного внеску подають
звітність до органу доходів і зборів
(звітним періодом), є календарний
місяць, крім платників, зазначених у
пунктах 4 і 5 частини першої статті 4
цього Закону, для яких звітним періодом
є календарний рік. У разі державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
її останнім звітним періодом є період з
дня закінчення попереднього звітного
періоду до дня державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
такої фізичної особи.

Отже, останній звітний період подання
ФОП ОСОБА_2 звітності до органу доходів
і зборів закінчується 09.07.2014 року, тоді
як заборгованість зі сплати єдиного
внесу, штрафів та пені обрахована
Відповідачем станом на 31.07.2014 року.

Враховуючи щорічний характер сплати
фізичною-особою підприємцем єдиного
внеску та неправильність визначення
податковим органом дати закінчення
звітного періоду для ОСОБА_2, колегія
суддів приходить до висновку про
невідповідність Вимоги нормам чинного
законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київської окружного адміністративного
суду від 16 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними дій
та скасування вимоги - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.