Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/39248/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Островича
С.Е., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової адміністрації у
Харківській області та Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Харкова на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2011 у
справі № 2а-9097/10/2070

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Харкова

третя особа Державна податкова
адміністрація у Харківській області

про визнання недійсними
рішень про застосування штрафних
санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємцем до суду оскаржено рішення
від 17.05.2010 № , № , якими
позивачеві державним податковим
органом донараховано фінансові
санкції у сумі 132 266,00 грн. та 102 828,00 грн.
відповідно за порушення вимог Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг". Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю з боку позивача порушень
вимог названого Закону.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями,
державний податковий орган до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційні скарги, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційних скарг.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, передумовою визначення
позивачу фінансових санкцій на
підставі ст. 21 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" згідно оспорюваних рішень були
висновки проведених перевірок двох
господарських одиниць позивача щодо
дотримання суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, які викладені у
актах від 09.04.2010 № 2860/20/40/23/НОМЕР_1, №
2861/20/40/23/НОМЕР_1. У ході вказаних
перевірок працівниками державного
податкового органу встановлено
неведення Підприємцем у встановленому
законом порядку обліку товарно -
матеріальних запасів за місцем їх
реалізації, що полягало у відсутності
первинних документів, які
підтверджують надходження товарно -
матеріальних цінностей та їх
оприбуткування за обліком, у тому числі
у книзі обліку доходів та витрат.

У цій справі, задовольняючі
адміністративний позов, суди першої та
апеляційної інстанцій, з урахуванням
встановлених контролюючим органом під
час проведення перевірок обставин щодо
порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", дійшли обопільного висновку,
що порядок ведення обліку товарних
запасів для суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб, які
знаходяться на спрощеній системі
оподаткування, не врегульований діючим
законодавством, отже, для вказаних
суб'єктів відсутній обов'язок ведення
обліку товарних запасів за місцем їх
реалізації. При цьому суди зазначили,
що книга обліку доходів та витрат
фіксує обсяги доходів та витрат та не
передбачає ведення обліку товарних
запасів. Таким чином застосування до
Підприємця фінансових санкцій на
підставі ст. 21 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" є протиправним.

Так, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
формі при продажу товарів у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, зобов'язані: вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідальність фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності за
порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону №
265/95-ВР встановлена ст. 21 зазначеного
Закону, якою обумовлено, що фінансова
санкція застосовується до суб'єктів
підприємницької діяльності, які не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання.

На законодавчому рівні порядок обліку
товарних запасів встановлено виключно
для юридичних осіб, оскільки
відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України
від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством.

В свою чергу фізичні ж особи - суб'єкти
підприємницької діяльності ведуть
Книгу обліку доходів і витрат, форма
якої визначена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 № 12, а
порядок ведення - у листі ДПАУ від 05.11.1997
№ 17-0117/10-8886 - через відсутність у
зазначеній Інструкції положень
стосовно правил заповнення Книги, та
Порядком ведення книги обліку доходів
і витрат, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №
1269 відповідно до ст. 9 Закону № 265/95-ВР.

Разом з тим слід зазначити, що лист
податкової інспекції носить лише
роз'яснювальний, інформаційний
характер та не має сили нормативно -
правого акта.

За приписами пунктів 1, 5 Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), книга обліку
доходів і витрат ведеться суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва (у тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку), а також особами, які
мають пільговий торговий патент для
продажу товарів (крім підакцизних)
(надання послуг) відповідно до
законодавства з питань патентування
деяких видів підприємницької
діяльності, якщо такі особи не є
платниками податку на додану вартість
згідно із законодавством (далі -
суб'єкти підприємницької діяльності).
При цьому до Книги заносяться такі
відомості: порядковий номер запису;
дата здійснення операції, пов'язаної з
проведенням витрат і/або отриманим
доходом; суми витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день. Також, у Порядку № 1269
не визначено: які витрати повинні бути
відображені в книзі обліку доходів та
витрат, чи повинні понесені витрати
підтверджуватися первинними
документами, всі витрати повинні бути
відображені або тільки ті, які
безпосередньо пов'язані з отриманням
цих доходів.

А книга обліку доходів і витрат, форма
якої визначена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 № 12,
містить наступні розділи: 1 - період
обліку; 2 - кількість виготовленої
продукції (наданих послуг); 3 - витрати
на виробництво продукції, придбання
товару; 4 - кількість проданої продукції
(наданих послуг); 5 - ціна продажу
продукції (послуг); 6 - сума виручки
(доходу); 7 - чистий доход. Крім того,
відповідно до п. 13 Інструкції № 12
сукупний чистий дохід це загальний
оподатковуваний дохід, різниця між
валовим доходом (виручкою у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами у відсотках до валового доходу,
наведеними в додатку № 6 до цієї
Інструкції.

Отже, аналіз наведених вище норм вказує
на обов'язок суб'єктів підприємницької
діяльності вести облік товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, проте чітко не визначає
самого порядку ведення такого обліку.
Виключення становить лише для фізичних
осіб - підприємців, які здійснюють
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва". Такий
висновок узгоджується з позицією
Верховного Суду України, викладену у
постанові від 11.06.2013 (справа № 21-147а13).
Стосовно книги обліку доходів і витрат,
за допомогою якої, на думку державного
податкового органу, здійснюється облік
товарних запасів, то така книга
призначена виключно для обліку доходів
та витрат суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб,
оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва, та не
передбачає обліку товарних запасів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач є
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності, платником
єдиного податку, про що свідчить
Свідоцтво про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_2 з терміном дії на 2010 рік.

З огляду на зазначене у суду відсутні
правові підстави для висновку про
законність оскаржених рішень.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Державної податкової
адміністрації у Харківській області та
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Харкова
відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2011 у
справі № 2а-9097/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
С.Е. Острович

А.О. Рибченко