Справа № 822/4399/14
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4399/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А. за
участі:позивача. представника
позивача, представника
відповідачарозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Хмельницькій області, Хмельницького
міського відділу УМВС України в
Хмельницькій області про визнання
протиправним, скасування наказу та
поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові позивач просить поновити його
на посаді дільничного інспектора
міліції Зарічанського відділу міліції
Хмельницького міського відділу УМВС
України в Хмельницькій області.

Вважає, що звільнення його з посади
дільничного інспектора міліції
Зарічанського відділу міліції
Хмельницького міського відділу УМВС
України в Хмельницькій області наказом
№23 о/с від 18.09.2014 року за п.64 "ж" (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, є незаконним,
оскільки під час прийняття наказу, з
11.09.14 року по 19.09.2014 року продовжував
лікування на денному стаціонарі в
лікарні УМВС Хмельницької області.
Крім того, вказує, що звільнення до
закінчення визначеного ч.1 ст. 18 Закону
України "Про міліцію", п.68 Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ строку є
неправомірним.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позов підтримали та
підтвердили обставини, на які
посилається у позовній заяві. У своїх
поясненнях позивач вказав, що
підтиском змушений був написати
рапорт, оскільки 18.09.2014 року в нього по
місцю його проживання проводився обшук
та надав суду ухвалу суду від 16.08.2014
року та протокол від 18.09.2014 року.
Позивач та його представник просять
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача, який від
імені Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Хмельницькій області та Хмельницького
міського відділу УМВС України в
Хмельницькій області, проти позову
заперечив, вважає посилання позивача
та його представника на вказані
положення норм Закону та Положення
безпідставними, тому що відповідно до
ст.18 Закону України "Про міліцію"
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ. Крім
того, Верховний Суд України у своєму
листі за №1-4/83 від 23 березня 1998 року,
зазначає, що проходження служби
рядового і начальницького складу
органів Міністерства внутрішніх справ
України регулюється не Кодексом
законів про працю України, а
законодавством про ці органи, в тому
числі Законом України "Про міліцію" та
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.1991 року №114.

Посилання позивача на перебування на
лікуванні на час прийняття наказу, на
думку відповідача не може братися до
уваги, тому що позивача звільнено не за
ініціативи роботодавця, а за власним
бажанням. Підставою для звільнення
позивача зі служби став рапорт
останнього від 18.09.2014 року про
звільнення за власним бажанням в якому
він просить звільнити саме з 18.09.2014
року. На підставі даного рапорту т. в. о
начальника Хмельницького МВ УМВС
України в Хмельницькій області подано
начальнику Управління МВС України в
Хмельницькій області подання про
звільнення позивача і цього ж дня його
було звільнено. Представник
відповідачів стверджує, що сторони
домовились про звільнення у більш
короткий строк, ніж це передбачено п.68
Положенням. Враховуючи правову позицію
Верховного суду України від 24.06.2014 року
у справі №2-241а14, позивача було
звільнено за власним бажанням саме з
власноручної зазначеної дати у його
рапорті та проведено повний розрахунок
.

На підставі вищевикладеного,
відповідач просить суд відмовити
позивачеві у задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши зібрані в
матеріалах справи докази в їх
взаємному зв'язку та сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з урахуванням викладеного
нижче.

Суд встановив, що позивач - ОСОБА_3 з 3
травня 2012 року по 18.09.2014 року проходив
службу в органах внутрішніх справ
України в Хмельницькій області на
посаді старшого дільничного
інспектора міліції Зарічанського
відділу міліції Хмельницького
міського відділу УМВС України в
Хмельницькій області.

18.09.2014 року ОСОБА_3 подав начальнику
УМВС України в Хмельницькій області
рапорт про звільнення з органів
внутрішніх справ за власним бажанням,
погодивши його з т. в. о. начальника
Хмельницького МВ УМВС України в
Хмельницькій області. Розглянувши
рапорт, т. в. о. начальника
Хмельницького МВ УМВС України в
Хмельницькій області підполковник
міліції Трач С.С. склав відповідне
подання.

Цього ж дня, наказом УМВС України в
Хмельницькій області від 18.09.2014 року №23
о/с ОСОБА_3 звільнений з органів
внутрішніх справ згідно підпункту "ж"
пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за власним
бажанням) з 18.09.2014 року.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про
міліцію" порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначається Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 року №114 (надалі - Положення
№114).

За змістом п.8 Положення №114 дострокове
звільнення зі служби осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу, які не досягли граничного віку
перебування на службі в органах
внутрішніх справ, провадиться зокрема
за власним бажанням - при наявності
причин, що перешкоджають виконанню
службових обов'язків.

В силу підпункту "ж" п. 64 Положення №114
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Пунктом 68 Положення №114 передбачено, що
особи рядового і начальницького
складу, які виявили бажання
звільнитися зі служби за особистим
проханням, попереджають прямого
начальника органу внутрішніх справ про
прийняте ними рішення не пізніш як за
три місяці до дня звільнення, про що
подають рапорт за командою.

Вказане означає, що до закінчення
трьохмісячного строку попередження
згадані особи мають право відкликати
поданий рапорт, якщо сторони не
домовилися про звільнення у більш
короткий строк.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується наданими матеріалами,
що 18.09.2014 року позивач знаходився у
збудженому емоційному стані, оскільки
за ухвалою суду по місцю його
помешкання проводився обшук і він був
запрошений у міськвідділ міліції і
стверджує, що під впливом написав
рапорт про звільнення і його того ж дня
було звільнено. Позивач стверджує, що
ніякої домовленості про більш короткий
термін його звільнення мови не було, у
рапорті від зазначив прошу звільнити
за власним бажанням з 18.09.2014 року не
зазначивши таких раптових, виключних
обставин необхідності такого
звільнення .

У постанові Верховного суду України
від 24.06.2014 року у справі №
21-24а14,зазначено, що у межах
передбаченого п.68 Положення строку з
дня подання рапорту про звільнення
сторони трудового договору вправі
домовитися про звільнення у більш
короткий строк.

Суд погоджується із представником
відповідача, що у рапорті від 18.09.2014
року міститься клопотання про
звільнення саме з 18.09.2014 року, але суд
враховує особливе правове положення
працівника органу внутрішніх справ,
що стосується виконання ним обов"язків
по забезпеченню безпеки громадян та
громадського порядку, здійснення
оперативно - розшукових заходів тощо. У
наданих матеріалах справи та у
оглянутій судом особовій справі
позивача відсутні відомості, як то
наявність обхідного листа, як
відбулась передача матеріалів які були
зареєстровані, якщо такі були у
провадженні позивача та інших засобів.

Під час розгляду справи представником
відповідача не представлено
підтверджуючих доказів проте, що до
позивача в минулому застосовувались
заходи дисциплінарного стягнення, хоча
у подання таке зазначено.

Приймаючи до уваги, що дата написання
рапорту позивачем та дата його
звільнення мали місце одного і того ж
дня з врахуванням необхідності
погодження звільнення за власним
бажанням, а саме підготовка подання,
засідання кадрової комісії, повний
розрахунок та передача можливих
матеріалів відбулась в такий короткий
термін з врахуванням вказаних вище
подій викликає сумнів у домовленості
про більш короткий строк звільнення за
власним бажанням. Крім того суд
враховує те, що позивач перебував по
19.09.2014 року на лікуванні на денному
стаціонарі в лікарні УМВС України в
Хмельницькій області, що
підтверджується довідкою.

Разом з тим, суд відхиляє як
необгрунтовані доводи позивача щодо
перебування його на лікуванні на
денному стаціонарі на дату прийняття
відповідачем наказу про його
звільнення №23 о/с від 18.09.2014 року, не
можуть бути прийняті, оскільки
заборона щодо звільнення працівників у
період тимчасової непрацездатності, що
міститься у ч.4 ст.4 ст.40 КЗпП України,
поширюється лише на випадки
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним, а не
стосуються звільнення за власним
бажанням.

З огляду на викладене суд дійшов до
висновку, що задоволення рапорту
позивача про звільнення за власним
бажанням в день написання ним рапорту
свідчить про поспішність, а не про
домовленість сторін про звільнення зі
служби за власним бажанням до
закінчення передбаченого п.68 Положення
строку та згоду уповноваженого органу
звільнити позивача у визначений ним
термін. У рапорті не зазначені
наявність поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків, а тому клопоче про
термінове своє звільнення за власним
бажанням.

Згідно зі статтею 1 КАС України
повноваження адміністративних судів
щодо розгляду справ адміністративної
юрисдикції визначаються цим Кодексом.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (частина перша статті 2 КАС
України).

В процесі судового розгляду справи
відповідачем не доведено
правомірність звільнення позивача з
органів внутрішніх справ за п.64 "ж" (за
власним бажанням) згідно Положення, а
відтак позов обгрунтований та підлягає
до задоволення.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати наказ Управління МВС України
в Хмельницькій області № 23о/с від 18.09.2014
року "По особовому складу" про
звільнення старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_3.

Поновити ОСОБА_3 на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
Зарічанського відділу міліції
Хмельницького міського відділу УМВС
України в Хмельницькій області.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_3
на посаді старшого дільничного
інспектора міліції Зарічанського
відділу міліції Хмельницького
міського відділу УМВС України в
Хмельницькій області підлягає
негайному виконанню .

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05
листопада 2014 року

Постанова не набрала законної сили

Суддя/підпис/Г.В. Лабань Г.В. Лабань