Справа № 135/1314/14-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження у справі № 2-а/135/68/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014
м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області Волошина Т.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області про визнання
неправомірним рішення суб'єкта владних
повноважень, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з
позовною заявою до управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області про визнання
неправомірним рішення суб'єкта владних
повноважень, зобов'язання вчинити дії.
Зазначив, що в лютому 2014 року він
звернувся до відповідача із заявою про
призначення пенсії на пільгових умовах
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених КМ України. Вік виходу на
пенсію для нього зменшується додатково
на 1 рік, як особі, яка є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи, яка
працювали на роботах із шкідливими
умовами праці за списком № 2. Оскільки
підприємства, в яких він працював на
посадах із шкідливими та важкими
умовами праці на даний час ліквідовані,
тому він звертався до відповідача із
заявою про підтвердження пільгового
стажу роботи.

Але розпорядженням № 5 від 14.03.2014
року управління Пенсійного фонду
України у м. Ладижин відмовило йому в
призначенні пенсії на пільгових
умовах. Позивач зазначає, що з
вказаного розпорядження вбачається, що
відповідачем не зараховано йому до
пільгового стажу період роботи в
колективному підприємстві
«Ладижинське БМУ» на посаді
електрогазозварника у період з 17.11.1994
року по 06.04.2001 року. Причин не
зарахування вказаного періоду роботи у
оскаржуваному розпорядженні не
зазначено. Позивач вважає, що
відповідачем неправомірно не
зараховано до пільгового стажу роботи
по Списку № 2 вищевказаний період
роботи, а тому вважає вказане
розпорядження неправомірним.

Відповідачем УПФ України у м.
Ладижин Вінницької області
заперечення на позов не подано.

Суд, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. б ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
право на пенсію за віком на пільгових
умовах незалежно від місця останньої
роботи мають працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників з шкідливими та
важкими умовами праці, зайнятість в
яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затверджуваним
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 року № 162 (далі по тексту
Список №2), за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 55 років при стажі роботи не
менше 25 років, з них не менше 12 років б
місяців на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 55 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи, які відпрацювали на інших
роботах з шкідливими і важкими умовами
праці за Списком № 2 (чоловіки - 12 років 6
місяців і більше), вік виходу на пенсію
зменшується додатково на один рік
понад передбачений цією статтею.

У статті 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» зазначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Пунктом третім Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає праве на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України за № 383 від
18.11.2005, передбачено, що при визначенні
права на пенсію на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи.

Відповідно до Списку № 2, в розділі
ХХХІІІ Загальні професії за кодом
756 значаться:
електрогазозварники, зайняті на
різанні і ручному зварюванні, на
напівавтоматичних машинах, а також на
автоматичних машинах із застосуванням
флюсів, що містять шкідливі речовини не
нижче 3 класу небезпеки; за кодом
906 значаться електрозварники
ручного зварювання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року та досяг
54-річного віку 22.12.2013 року. Він, є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи - громадянином, який
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, про що йому видано відповідне
посвідчення серії НОМЕР_1

Згідно з записами в трудовій книжці,
виданій на ім'я ОСОБА_1, від 16.12.1977 року,
він тривалий час працював
електрозварником з 12.07.1982 року по 25.10.1993
року на Ладижинському
спеціалізованому
ремонтно-будівельному монтажному
управлінні в/о «Союзбіоремналадка», а
також в період часу з 17.11.1994 року по
06.04.2001 року він працював
електрогазозварником в колективному
підприємстві Ладижинське БМУ.

Згідно розпорядження управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижин
про відмову в призначенні пенсії № 5
від 14.03.2014 року вбачається, що комісією
головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області період
роботи позивача з 12.07.1982 року по 31.12.1991
року зараховано до стажу, який дає
право на пільгове пенсійне
забезпечення за Списком № 2, що складає
9 років 5 місяців та 20 днів.

При цьому період роботи позивача
електрогазозварником в колективному
підприємстві Ладижинське БМУ в період
часу з 17.11.1994 року по 06.04.2001 року не
зараховано до пільгового стажу. Причин
не зарахування вказаного періоду
роботи до пільгового стажу не
зазначено.

Статтею 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» закріплено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637.

Із архівної довідки № 01-15/292, виданої
архівним відділом Ладижинської
міської ради 09.12.2013 року вбачається, що
в документах колективного
підприємства Ладижинське
будівельно-монтажне управління (від
жовтня 1980 року госпрозрахункова
Ладижинська ремонтно-механічна
дільниця, з січня 1982 року Ладижинське
спеціалізоване
ремонтно-монтажно-будівельне
управління, з жовтня 1986 року орендне
будівельно-монтажне управління, з 1994
року колективне підприємство
Ладижинське будівельно-монтажне
управління) у наказах директора по
основній діяльності та з особового
складу є дані про те, що ОСОБА_1 прийнято
на роботу з 12.07.1982 року
електрозварювальником по 4 розряду на
дільницю № 2. З 17.11.1994 року він
прийнятий на роботу
електрозварювальником по 6 розряду.
Наказом № 6 від 06.04.2001 року в зв'язку з
відсутністю обсягів
будівельно-монтажних робіт з 06.04.2001
року виробничий персонал (монтажники,
електрозварювальними, водії) звільнено
по п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення
штату).

Аналогічні записи містяться і в
трудовій книжці позивача.

Згідно архівної довідки № 01-15/293,
виданої архівним відділом
Ладижинської міської ради 09.12.2013 року
вбачається, що в документах
колективного підприємства Ладижинське
будівельно-монтажне управління, у
відомостях по нарахуванню заробітної
плати є дані про заробітну плату
ОСОБА_1, зокрема за періоди роботи з
листопада 1994 року по квітень 1999 року
включно.

Наказом № 137 від 07.12.1994 року
Ладижинського орендного
будівельно-монтажного управління
затверджено перелік робочих місць,
виробництв, робіт, професій і посад
робітників, яким підтверджується право
на пільгове пенсійне забезпечення
згідно Списку № 2. В доданому до
вказаного наказу переліку зазначено,
зокрема, посади згідно штатного
розпису 4 електрогазозварювальників та
21 електрозварювальника.

Тобто, судом достовірно встановлено, що
з 17.11.1994 року по квітень 1999 року включно
ОСОБА_1 працював електрозварником у
колективному підприємстві Ладижинське
будівельно-монтажне управління, за що
отримував заробітну плату, за
відповідний період роботи заробітна
плата нараховувалась з утриманням до
Пенсійного фонду України. Робота на
даній посаді передбачена Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими та важкими
умовами праці, зайнятість в яких дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи та оцінивши докази в
сукупності, суд вважає, що наявні всі
підстави для підтвердження позивачеві
пільгового стажу та призначення пенсії
за віком на пільгових умовах по Списку
№2, а відтак і для задоволення
адміністративного позову, оскільки
позивач, маючи вік 54 років та загальний
стаж роботи не менше 25 років,
пропрацював на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за Списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад
більше 12 років б місяців.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням вищенаведеного, суд
дійшов висновку про те, що відповідач у
справі при відмові позивачеві у
призначенні пільгової пенсії та у
зарахуванні до пільгового стажу, який
дає право пільгового пенсійного
забезпечення за Списком №2 роботи
електрогазозварником за період з 12.07.1982
року по квітень 1999 року включно - діяв
протиправно, порушуючи права та
законні інтереси позивача у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправними
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

А тому суд знаходить всі правові
підстави для задоволення позову,
оскільки рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижині
Вінницької області, викладене у формі
розпорядження від 14.03.2014 року № 5 про
відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є
протиправним, і тому суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
призначити йому пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до поданої
ним в лютому 2014 року заяви про
призначення пенсії.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України у
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. У
відповідності до наведених вимог,
відповідач як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним рішення, про оскарження
якого заявлено позов.

Статтею 83 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» закріплені строки
призначення пенсій, згідно з якими
пенсії призначаються з дня звернення
за пенсією, крім тих випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку, а саме: пенсії за віком та по
інвалідності призначаються з дня
досягнення пенсійного віку або
відповідно встановлення інвалідності
органами медико-соціальної експертизи,
якщо звернення за пенсією надійшло не
пізніше 3 місяців з дня досягнення
пенсійного віку або встановлення
інвалідності.

Оскільки позивач досяг віку 54 роки, з
якого може бути призначена пенсія,
22.12.2013 року, звернувся за пенсією в
лютому 2014 року, тобто не пізніше 3
місяців з дня досягнення пенсійного
віку, тому пенсія йому має бути
призначена з дня досягнення пенсійного
віку 22.12.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати із
Державного бюджету України. Квитанцією
від 03.09.2014 року документально
підтверджено судові витрати здійснені
позивачем в розмірі 73,08 грн., а тому вони
підлягають стягненню з Державного
бюджету країни.

На підстав п. «б» ст. 13, ст. 62, 83, Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», постанови
Кабінету Міністрів України № 36 від
16.01.2003 року «Про затвердження списків
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових
умовах», керуючись ст.ст. 8-12, 17, 70, 71, 79, 86,
94, 159-163, 183-2 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним розпорядження
управління Пенсійного Фонду України у
місті Ладижин Вінницької області № 5
від 13.03.2014 року про відмову у
призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за
віком із зниженням пенсійного віку,
відповідно до вимог п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
ст. 55 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України у місті Ладижин
Вінницької області зарахувати ОСОБА_1
до пільгового стажу роботи для
призначення пенсії на пільгових умовах
по Списку № 2 виробництв, професій,
посад і показників, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 36 від 16.01.2003 року «Про затвердження
списків виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах», період роботи в
колективному підприємстві Ладижинське
будівельно-монтажне управління на
посаді електрозварника,
електрогазозварника з 17.11.1994 року по
квітень 1999 року включно.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України у місті Ладижин
Вінницької області призначити та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із
зниженням пенсійного віку, відповідно
до вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та ст. 55 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до поданої ним в лютому 2014
року заяви про призначення пенсії, із
врахуванням пільгового стажу роботи за
Списком № 2 виробництв, професій, посад
і показників, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 36 від
16.01.2003 року «Про затвердження списків
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових
умовах», в колективному підприємстві
Ладижинське будівельно-монтажне
управління на посаді електрозварника,
електрогазозварника з 17.11.1994 року по
квітень 1999 року включно.

Повернути ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. судового
збору за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Відповідно до ст. 256 КАС України,
постанова суду, прийнята в порядку

скороченого провадження виконується
негайно.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Ладижинський міський
суд з одночасним направленням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Суддя: