Справа № 281/1797/14-а
Суддя: Бичківська К. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської
Справа № 281/1797/14-а
Провадження по справі № 2-а/281/1436/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської
області

в складі : головуючого – судді
Бичківської К.Г.

розглянувши в порядку скороченого
провадження в смт. Лугини справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов’язанням
провести нарахування і виплату пенсії
в розмірах, передбачених ст. ст. 39, 50, 54
Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, -

В С Т А Н О В И В:

09.07.2014 року позивач звернувся до суду з
позовною заявою до управління
пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області про
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов’язанням
провести нарахування і виплату пенсії
в розмірах, передбачених ст. ст. 39,50, 54
Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, починаючи з 01 січня 2014
року, а в подальшому постійно
нараховувати та виплачувати їй
щомісячно державну пенсію в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком і
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров’ю в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, тобто в розмірах
встановлених ст.ст.50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням діючих розмірів
мінімальної пенсії за віком
встановлених в Україні у відповідному
місяці за який проводиться нарахування
і виплата, як інваліду 2 групи 1
категорії по захворюванню, по якому
експертною комісією встановлено
причинний зв’язок з Чорнобильською
катастрофою, а також виплачувати
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення в зоні
гарантованого добровільного
відселення, передбаченої ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
двох мінімальних заробітних плат
щомісячно.

В своєму позові позивач зазначив,
що є потерпілим від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та має 2 групу інвалідності за
захворюванням, пов’язаним з
наслідками аварії на ЧАЕС, та проживає
на території радіоактивного
забруднення в зоні гарантованого
добровільного відселення в зв’язку з
чим отримує в управлінні Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
державну та додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров’ю, підвищення до
пенсії відповідно до ст.ст.39,50,54Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так як розмір пенсії, яку їй
виплачує відповідач менший, ніж
передбачено ст.ст.39,50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» то вона
звернулася про перерахунок.

25.06.2014 управлінням пенсійного
фонду в Лугинському районі у
призначенні такої пенсії позивачу було
відмовлено.

Позивач в судове засідання не з
явилася, надіслала заяву про розгляд
справи у її відсутності.

Представник управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі в
судове засідання не з’явився, хоча й
був належним чином повідомлений про
дату, час і місце розгляду справи,
надіслав заперечення в яких просить в
задоволенні позовних вимог позивачу
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Позивач є потерпілим від
наслідків Чорнобильської катастрофи 1
категорії, що підтверджується
посвідченням потерпілого серії А №439022,
виданого Житомирською
облдержадміністрацією 23 липня 2008 року
та є інвалідом 2-ї групи за
захворюванням, пов’язаним з
наслідками аварії на ЧАЕС, що
підтверджується копією довідки до акту
огляду МСЕК №076645 виданою Житомирської
облМСЕК №2 04.07.2008 року.

Позивач звернувся до відповідача
із заявою про призначення йому
державної та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров”ю, підвищення
до пенсії відповідно до ст.ст. 39,50,54
Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (надалі Закон 796-12,).
Рішенням відповідача від 25.06.2014 року
№1633 призначенні такої пенсії позивачу
було відмовлено.

Відповідно до частини першої
статті 46 Конституції України громадяни
мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров’я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України “Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 49 Закону 796-12 передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров’ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно з ст.54 Закону 796-12 пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв’язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина. В усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІI групи, щодо яких
встановлено зв’язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті
50 Закону 796-12 особам, віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами ІI групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров’ю, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

З наведених положень Закону 796-12
випливає, що вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсії, є мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України „Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування ” (надалі Закон
1058-15), відповідно до якої мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому суд не бере до
уваги положення частини третьої статті
28 Закону 1058-15, з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону 796-12.
Тому суд приходить до висновку, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсії, передбачених ст.50,54 Закону 796-12,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого у законі про державний
бюджет на відповідний рік, з якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягають саме статті Закону України
“Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, а не
постанови Кабінету Міністрів України.

Тому суд приходить до
висновку, що є правомірними та такими,
що підлягають задоволенню позовні
вимоги щодо зобов’язання відповідача
призначити та виплачувати позивачеві
державну та додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров’ю, передбачену
статтями 50,54 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(№796-12), виходячи з того, що
розмір мінімальної пенсії за віком
складає не менше розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законом
в місяці, за який нараховується пенсія.

Під час судового розгляду було
встановлено, що позивач подав позов
після закінчення шестимісячного
строку для звернення до суду,
передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України.

Ухвалою суду позов за період з 01.01.2014 по
08.01.2014 залишений без розгляду.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, з’ясувавши
фактичні обставини, на яких позивач
обґрунтовує позов, оцінивши
повідомлені сторонами обставини, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті та за
наявності достатніх підстав для
прийняття постанови у даній справі у
скороченому провадженні, керуючись
ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. ст.
5, 6, 9, 11, 71, 86, 161- 162, 183-2, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. ст. 39,50, 54, 70, 71 Закону
України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
ст. 8 Закону України “Про державний
бюджет на 2014 рік”, ст. 28 Закону України
“Про загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування”, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
управління пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов’язанням
провести нарахування і виплату пенсії
в розмірах, передбачених ст. ст. 39, 50,
54Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» задовольнити частково.

Визнати дії відповідача - управління
Пенсійного фонду України у Лугинському
районі щодо відмови ОСОБА_1 у
перерахунку та виплаті недоотриманої
державної пенсії по 2 групі
інвалідності особі, віднесеній до
категорії 1 та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю особі,
віднесеній до категорії 1, передбачених
ст. ст. 39,54, 50 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, протиправними.

Зобов’язати управління
Пенсійного фонду України у Лугинському
районі призначити та виплачувати
ОСОБА_1 з 09.01.2014 до внесення змін в
законодавство державну пенсію в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров’ю в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.ст.50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням діючих
розмірів мінімальної пенсії за віком
встановлених в Україні у відповідному
місяці за який проводиться нарахування
і виплата, як інваліду 2 групи 1
категорії по захворюванню, по якому
експертною комісією встановлено
причинний зв’язок з Чорнобильською
катастрофою.

Зобов’язати управління Пенсійного
фонду України у Лугинському районі
призначити та виплачувати ОСОБА_1 з
09.01.2014 до внесення змін в законодавство
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення в зоні
гарантованого добровільного
відселення, передбаченої ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
двох мінімальних заробітних плат
щомісячно, із застосуванням
відповідної мінімальної заробітної
плати згідно ст.8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" .

Виплати в межах суми стягнення за один
місяць підлягають негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Лугинський районний суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку її
апеляційного оскарженню.

Суддя
К. Г. Бичківська

20.11.2014