Справа № 605/556/14а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.
Справа № 876/9607/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області на постанову
Підгаєцького районного суду
Тернопільської області від 02 жовтня 2014
року у справі №605/556/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

28.08.2014р. ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області (надалі -
Управління), просив, з врахуванням
поданих уточнень, визнати
неправомірними дії Управління щодо не
зарахування періодів роботи до
трудового стажу, що дає право на пенсію
за вислугу років та відмові у
призначені пенсії, зобов'язати
Управління зарахувати періоди роботи з
01.09.1994р. по 06.09.1999р. до трудового стажу,
що дає право на пенсію за вислугу років
як працівнику освіти відповідно до п.
«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та призначити пенсію.

Постановою Підгаєцького районного
суду Тернопільської області від
02.10.2014р. позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Управління подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Підгаєцького
районного суду Тернопільської області
від 02.10.2014р. та винести нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити в повному обсязі. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що відповідно
до п. «е» ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за вислугу років мають працівники
освіти, охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років, перелік відповідних закладів і
установ затверджено Постановою
Кабінет Міністрів України від 04.11.1993р.
№909. Відповідно до записів трудової
книжки позивач з 01.09.1994р. по 01.09.1995р.
працював на посаді викладача
Підгаєцької дитячої музичної школи, з
01.09.1995р. по 28.08.1996р. - на посаді директора
Новосілківської дитячої музичної
школи, з 02.09.1996р. по 30.01.1998р. - на посаді
викладача Новосілківської дитячої
музичної школи, з 30.01.1998р. по 06.09.1999р. - на
посаді директора Новосілківської
дитячої музичної школи. Вказані
періоди не можуть бути включені у стаж,
який дає право на пенсію за вислугу
років, оскільки позивач працював у
закладах, які відносяться до закладів
культури, а не освіти про що свідчить
печатка відділу культури на зазначених
періодах роботи.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не забезпечили, а тому
відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд даної справи судом апеляційної
інстанції здійснюється в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 15.08.1989р. по 13.10.2000р. працював на
посадах вчителя музики, викладача та
директора дитячої музичної школи, з
останньої посади звільнений у зв'язку з
обранням на посаду Новосілківського
сільського голови.

15.08.2014р. позивач звернувся до
Управління із заявою щодо зарахування
стажу роботи для призначення пенсії за
вислугу років відповідно до абз.10 ст.52,
53, п. «е» ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Листом Управління від 20.08.2014р. №2/2с-11 у
задоволенні заяви відмовлено на
підставі того, що стаж роботи 01.09.1994р. по
01.09.1995р. на посаді викладача
Підгаєцької дитячої музичної шкоди, з
02.09.1995р. по 28.08.1996р. на посаді директора
Новосілківської дитячої музичної
школи, з 02.09.1996р. по 29.01.1998р. на посаді
викладача Новосілківської дитячої
музичної шкоди, з 30.01.1998р. по 06.09.1999р. на
посаді директора Новосілківської
дитячої музичної школи не може
зараховуватись до стажу роботи що дає
право виходу на пенсію за вислугу
років, оскільки вказані посади не
передбачені Постановою Кабінет
міністрів України від 04.11.1993р. №909.

Вказане стало підставою для звернення
позивача до суду для захисту
порушеного права.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст.48 КЗпП України та ст.62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Як вбачається із записів трудової
книжки, заповненої 14.08.1989р., копії якої
наявні в матеріалах справи, ОСОБА_2 з
15.08.1989р. по 01.09.1994р. працював на посадах
вчителя музики Новосілківської
середньої школи, з 01.09.1994р. по 01.09.1995р. -
на посаді викладача Підгаєцької
дитячої музичної шкоди, з 02.09.1995р. по
28.08.1996р. - на посаді директора
Новосілківської дитячої музичної
школи, з 02.09.1996р. по 29.01.1998р. - на посаді
викладача Нвосілківської дитячої
музичної шкоди, з 30.01.1998р. по 06.09.1999р. - на
посаді директора Новосілківської
дитячої музичної школи, з 07.09.1999р. по
13.10.2000р. - на посаді вчителя музики
Новосілківської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів, з якої звільнений
згідно п.5 ст.36 КЗпП України у зв'язку із
обранням на посаду Новосілківського
сільського голови, залишивши 6 годин
тижневого навантаження уроків музики
по сумісництву.

Відповідно до п.16 Перехідних положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом положення Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсії за
вислугу років встановлюються окремим
категоріям громадян, зайнятих на
роботах, виконання яких призводить до
втрати професійної працездатності або
придатності до настання віку, що дає
право на пенсію за віком.

Згідно з ст.52 вказаного Закону України
право на пенсію за вислугу років мають,
зокрема, працівники освіти, охорони
здоров'я, а також соціального
забезпечення, які в
будинках-інтернатах для престарілих та
інвалідів і спеціальних службах
безпосередньо зайняті обслуговуванням
пенсіонерів та інвалідів, відповідно
до пункту «е» статті 55.

Відповідно до п. «е» ст.55 цього Закону
України право на пенсію за вислугу
років мають працівники освіти, охорони
здоров'я та соціального забезпечення
при наявності спеціального стажу
роботи від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років
затверджено Постановою Кабінет
міністрів України від 04.11.1993р. №909 (з
наступними змінами).

У розділі 1. вказаної Постанови
«Освіта» передбачені посади директора
та викладача музичної школи як такі, що
дають право на пенсію за вислугою
років. Відповідно до примітки 2 цієї
Постанови робота за спеціальністю в
закладах, установах і на посадах,
передбачених цим переліком, дає право
на пенсію незалежно від форми
власності або відомчої належності
закладів і установ.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України
«Про освіту» позашкільна освіта та
виховання є частиною структури освіти
і спрямовуються на розвиток
здібностей, талантів дітей, учнівської
та студентської молоді, задоволення їх
інтересів, духовних запитів і потреб у
професійному визначенні.

22.06.2000р. прийнято Закон України «Про
позашкільну освіту» ст.4 якого
встановлює, що позашкільна освіта є
складовою системи безперервної освіти,
визначеної Конституцією України,
Законом України «Про освіту», цим
Законом, і спрямована на розвиток
здібностей та обдарувань вихованців,
учнів і слухачів, задоволення їх
інтересів, духовних запитів і потреб у
професійному визначенні.

Згідно з п.1 та п.3 ч.4 ст.21 цього Закону
права, обов'язки та соціальні гарантії
для педагогічних працівників
позашкільного навчального закладу
визначаються Конституцією України,
Законом України «Про освіту», цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Педагогічні працівники позашкільних
навчальних закладів мають право на
пенсію за вислугу років за наявності
педагогічного стажу роботи не менше
ніж 25 років.

Постановою Кабінет Міністрів України
від 14 червня 2000 року № 963 затверджено
переліку посад педагогічних та
науково-педагогічних працівників до
яких віднесено, зокрема, посади
директора та викладача позашкільного
навчального закладу.

Відповідно до листа Міністерства
соціального захисту населення України
від 01.02.1995р. №01-3/133-02-2 порядок
призначення пенсії за вислугою років,
передбачений Постановою Кабінет
Міністрів України від 04.11.1993р. №909,
поширено на викладачів музичних,
художніх, хорових, хореографічних шкіл,
шкіл мистецтв та інших шкіл
естетичного виховання, без внесення
змін до неї.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.05.2001р. № 433 (зі змінами) «Про
затвердження переліку типів
позашкільних навчальних закладів і
Положення про позашкільний навчальний
заклад» затверджено перелік типів
позашкільних навчальних закладів до
яких віднесено музичні школи.

Таким чином, періоди роботи на посадах
вчителя та директора дитячої музичної
школи повинні зараховуватись
Управлінням до стажу роботи для
призначення пенсії за вислугу років.
Така ж правова позиція викладена у
рішеннях Вищого адміністративного
суду від 26.09.2013р. № К/800/39138/13, від 10.04.2013р.
№ К/9991/24107/11, від 12.02.2014р. № К/800/34834/13.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що періоди трудового стажу
позивача з 01.09.1994р. по 01.09.1995р., 02.09.1995р. по
28.08.1996р., 02.09.1996р. по 29.01.1998р, 30.01.1998р. по
06.09.1999р. відноситься до педагогічного
стажу, що дає право на призначення
пенсії за вислугу років згідно з п. «е»
ч.1 ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,
в чому Управління протиправно
відмовило позивачу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
дав їм належну правову оцінку. Доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області - залишити без задоволення, а
постанову Підгаєцького районного суду
Тернопільської області від 02 жовтня 2014
року у справі № 605/556/14а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш