Справа № 2-а-11/12/2408
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-11/12/2408
Головуючий у 1-й інстанції: Скуляк І.А.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Першотравневого районного
суду міста Чернівці від 28 березня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
про визнання дій щодо відмови в
призначенні пільгової пенсії
неправомірними ,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях про визнання дій щодо
відмови в призначенні пільгової пенсії
неправомірними.

Ухвалою Першотравневого районного
суду міста Чернівці від 28 березня 2012
року адміністративний позов залишено
без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказану ухвалу та направити
адміністративну справу для
продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.
При цьому відповідачем надано
заперечення на апеляційну скаргу та
клопотання про участь в судовому
засіданні в режимі відеоконференції.

Зазначене клопотання про проведення
судового засідання в режимі
відеоконференції не підлягає
задоволенню, оскільки не відповідає
вимогам статті 122-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з наступних підстав.

Згідно з приписами частин 1 - 3 статті 122-1
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд за власною ініціативою або
за клопотанням сторони, іншого
учасника адміністративного процесу
може постановити ухвалу про їх участь у
судовому засіданні в режимі
відеоконференції. У клопотанні про
участь у судовому засіданні в режимі
відеоконференції в обов'язковому
порядку зазначається суд, в якому
необхідно забезпечити її проведення.
Таке клопотання може бути подано не
пізніш як за сім днів до дня проведення
судового засідання, в якому
відбуватиметься така участь. Питання
про участь особи у судовому засіданні в
режимі відеоконференції вирішується
судом за наявності відповідного
клопотання або за власною ініціативою
не пізніш як за п'ять днів до дня
проведення такого судового засідання.
Ухвала суду, прийнята за наслідками
вирішення цього питання, оскарженню не
підлягає.

Таким чином, прийняття рішення щодо
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції є правом суду.
Вказана норма не передбачає обов'язку
проведення судового засідання в режимі
відео конференції в разі наявності про
це клопотання сторони.

За приписами вказаної норми клопотання
може бути подано не пізніш як за сім
днів до дня проведення судового
засідання, в якому відбуватиметься
така участь, пропуск строку може бути
самостійною підставою для відмови у
задоволенні клопотання. Тобто, приписи
зазначеної статті вимагають
конкретного визначення дати
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2014
року відкрито апеляційне провадження
та призначено справу до апеляційного
розгляду на 06 листопада 2014 на 14 годину 00
хвилин, клопотання позивача про
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції надійшло до суду 04
листопада 2014 року, тобто з порушенням
строку звернення з зазначеним
клопотанням передбаченого статтею 122-1
КАС України, що унеможливлює
проведення судового засідання
призначеного на вищевказану дату в
режимі відеоконференції.

Оскільки відповідачем не дотримано
строки звернення з клопотання про
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції, у зв'язку з чим дане
клопотання не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
згідно ст.ст. 15-1, 26 КАС України судове
засідання не відбулось у зв'язку з
неможливістю сформувати колегію, під
час розгляду справи. Розгляд справи
перенесено на 18 листопада 2014 року, про
що були повідомленні сторони.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а ухвалу суду першої
інстанції - скасувати, справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи,
приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що суд
не вбачає поважних причин для
поновлення пропущеного строку,
оскільки позивачу було відомо про
наявність порушення його прав ще в
січні 2011 року.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Водночас, положеннями частини 3
вказаної статті встановлено, що для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як встановлено з матеріалів справи, 20
жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся з
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
про призначення пенсії на пільгових
умовах за Списком №2 виробництв, цехів,
професій, посад і показників на роботах
з шкідливими і важкими умовами праці.

Листом №234/02 від 13.01.2011 року Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
відмовило позивачу у призначенні
пенсії на пільгових умовах за
Списком№2 , у зв'язку з відсутністю
необхідного спеціального стажу.

01серпня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях про визнання дій щодо
відмови в призначенні пільгової пенсії
неправомірними.

Ухвалою Першотравневого районного
суду міста Чернівці від 28 березня 2012
року адміністративний позов залишено
без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що лист №234/02 від 13.01.2011 року про
відмову в призначенні пенсії на
пільгових умовах за Списком №2 отримав
04.02.2011 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
зроблено необґрунтований висновок
щодо пропущення позивачем строку
звернення до суду у зв'язку з
відсутністю доказів поважності причин
його пропуску.

Відтак, неврахування судом першої
інстанції зазначених обставин справи,
слугувало підставою для постановлення
фактично формальної ухвали про
залишення позовної заяви без розгляду,
без повного та всебічного з'ясовування
обставин, що призвело до порушення
конституційних прав позивача на
судовий захист.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Підстави для такого скасування
наведені ч. 1 ст. 204 КАС України, до них
відноситься: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
процесуального питання, а відтак,
вказану ухвалу слід скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Вимога апеляційної скарги про
постановлення нового рішення по суті
позовних вимог, задоволенню не
підлягає, як така що не відповідає
повноваженням апеляційного суду за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу про залишення
позовної заяви без розгляду.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду
міста Чернівці від 28 березня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Чернівцях про визнання дій
щодо відмови в призначенні пільгової
пенсії неправомірними скасувати.

Справу направити до Першотравневого
районного суду міста Чернівці для
продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.