Справа № 809/3674/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

809/3674/14

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р. Справа № 809/3674/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання – Дмитрашко О.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промойл" про стягнення заборгованості у сумі 1 001,19 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (надалі – позивач, Управління ПФУ в м. Івано-Франківську) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промойл" (надалі – відповідач, ТзОВ "Промойл") про стягнення заборгованості у сумі 1 001,19 грн. Позовні вимоги мотивувало тим, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період жовтень-листопад 2014 року у сумі 973,28 грн., а також штрафних санкцій та пені, застосованих згідно рішень № 1517 та № 1518 від 05.05.2011 року за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків за період з 20.10.2010 року до 19.01.2011 року, у сумі 14,61 грн. та 13,30 грн. відповідно.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Кореспонденція, направлена ТзОВ "Промойл" за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв’язку “відсутня квартира”.

Відповідно до частини 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (частина 4).

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина 6).

За таких обставин, оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але не прибули всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, то відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ "Промойл" 28.12.2001 року є юридичною особою та відповідно до статті 14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” являється страхувальником, який згідно частини 1 статті 15 вказаного Закону був до 01.01.2011 року платником страхових внесків.

Суд, у відповідності до вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин та враховуючи період, в якому тривали спірні правовідносини, зазначає, що до частини правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми права, що діяли в часі на момент їх виникнення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у редакції, чинній до 01.01.2011 року, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 вказаного Закону страхові внески до солідарної системи нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України “Про оплату праці”, виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Частиною 1 статті 18 даного Закону встановлено, що розмір страхових внесків, у тому числі розмір частини внесків, що спрямовуються до Накопичувального фонду, встановлює Верховна Рада України відповідно для страхувальників і застрахованих осіб за результатами актуарних розрахунків, виходячи з того, що вони повинні забезпечувати надання особам пенсійних виплат і соціальних послуг, передбачених цим Законом, а також покриття адміністративних витрат для забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Законом України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” у редакції, чинній до 01.01.2011 року, визначені ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що ставка збору для платників збору:

1) суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників становить 33,2 відсотка від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України “Про оплату праці”, (крім сум виплат, що не враховуються при визначенні бази нарахування страхових внесків відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"), а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру (пункт 1);

2) фізичних осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту), та фізичних осіб, які виконують роботи (послуги) згідно з цивільно-правовими договорами, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу тощо) становить 2 відсотки від об'єкта оподаткування, яким є сукупний оподатковуваний доход, обчислений відповідно до законодавства України (пункт 4).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, шляхом подачі розрахунків суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за жовтень-грудень 2010 року, самостійно визначав суму страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягала сплаті до Управління ПФУ в м. Івано-Франківську за вказаний період у розмірі 330,88 грн. за кожен місяць (а.с.6-11).

Частиною 6 статті 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у редакції, чинній до 01.01.2011 року, встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Однак, із наявних у матеріалах справи карток особового рахунку страхувальника юридичної особи, яка має найманих працівників, - ТзОВ "Промойл" за період з 01.03.2009 року по 01.09.2014 року вбачається, що у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем визначеного Законом обов’язку щодо своєчасної сплати страхових внесків за останнім залишається непогашеною недоїмка зі сплати страхових внесків за жовтень-грудень 2010 року у загальній сумі 973,28 грн. (а.с.17-21).

Крім того, судом з’ясовано, що страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з 20.10.2010 року до 19.01.2011 року відповідачем також не були сплачені у строк, встановлений частиною 6 статті 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у редакції, чинній до 01.01.2011 року (а.с.12, 13).

Згідно частини 1 статті 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у редакції, чинній до 01.01.2011 року, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій (частина 2 цієї статті).

Відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 цього Закону виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Частиною 3 статті 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у редакції, чинній до 01.01.2011 року, встановлено територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Судом встановлено, що Управлінням ПФУ в м. Івано-Франківську на виконання вимог частини 3 статті 106 згаданого Закону направлено відповідачу вимогу про сплату боргу за № Ю-1525 від 05.05.2011 року на суму 973,28 грн. - недоїмка зі сплати страхових внесків, станом на 30.04.2011 року (а.с.15). Вказану вимогу отримано уповноваженою особою ТзОВ "Промойл" 23.05.2011 року, однак залишено без реагування (а.с.16).

Судом також з’ясовано, що у зв’язку із несвоєчасною сплатою ТзОВ "Промойл" страхових внесків за період з 20.10.2010 року до 19.01.2011 року позивачем з урахуванням вимог абзаців 5, 6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України ‘‘Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування’’ у редакції, чинній до 01.01.2011 року, винесено рішення № 1517 і № 1518 від 05.05.2011 року, згідно яких відповідачу нараховано штраф у загальному розмірі 14,61 грн. (13,78 грн. + 0,83 грн.) та пеню у загальному розмірі сумі 13,30 грн. (12,54 грн. + 0,76 грн.) (а.с.12, 13). Дані рішення отримані уповноваженою особою ТзОВ "Промойл" 23.05.2011 року (а.с.16).

Згідно абзацу 2 частини 13 статті 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у редакції, чинній до 01.01.2011 року, суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ "Промойл" не оскаржувало рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 1517 і № 1518 від 05.05.2011 року, однак нараховані згідно даних рішень фінансові санкції у встановлений законом строк відповідачем сплачено не було.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 15 статті 106 Закону України ‘‘Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування’’ встановлено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, станом на 20.11.2014 року за відповідачем залишається непогашеною заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період жовтень-листопад 2014 року у сумі 973,28 грн., а також штрафних санкцій та пені, застосованих згідно рішень № 1517 та № 1518 від 05.05.2011 року за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків за період з 20.10.2010 року до 19.01.2011 року, у сумі 14,61 грн. та 13,30 грн. відповідно.

Наявність заборгованості підтверджується картками особового рахунку страхувальника юридичної особи, яка має найманих працівників, - ТзОВ "Промойл" за період з 01.03.2009 року по 01.09.2014 року (а.с.17-21) та іншими матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено, доказів її сплати відповідач суду не представив.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.6 ст.128, ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Главач І.А.