Справа № 589/4670/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа №
589/4670/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 14.10.2014р. по справі
№589/4670/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області, в якому
просив:

- визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку позивачу
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри вказаних
компенсаційних виплат для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до того, ще й значно менші,
ніж передбачено статтею 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" для
відповідної категорії громадян;

- визнати бездіяльність відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати ним позивачу неотриманих та
недоотриманих сум одноразової
компенсації та щорічної допомоги на
оздоровлення, передбачених статтею 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
протиправною;

- зобов'язати відповідача здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу суму одноразової компенсації,
на підставі в розмірі 45 (сорока п'яти)
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням виплаченої суми
одноразової компенсації;

- зобов'язати відповідача здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу, суми щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 (п'яти)
мінімальних заробітних плат, за період
з 01 січня 2000 р. і до моменту розгляду
даної справи, з урахуванням виплачених
сум щорічної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі не нижчому 5 (п'яти) мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у редакції діючих Законів
№ 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25
березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001
року та пов'язаними із ним Законами;

- стягнути з відповідача суму боргу за
компенсаційними виплатами, що виник за
весь період порушення та невиконання
Відповідачем вимог Конституції та
Законів України щодо визначення,
нарахування та перерахунку соціальних
гарантій Позивача, передбачених
статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 14.10.2014 року в задоволенні позову
було відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на те, що
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов до
неправомірного висновку про їх
необґрунтованість.

Відповідач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Колегія суддів на підставі п.1 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ
групи, захворювання якого пов'язано з
виконанням наслідків аварії на ЧАЕС.

У період з 2000 року по 2013 рік позивачем
було отримано разову грошову допомогу
на оздоровлення, а саме: за 2000 рік - 03.2000
року у розмірі 26,70 грн., за 2001 рік - 10.2001
року у розмірі 26,70 грн., за 2002 рік - 06.2002
року у розмірі 26,70 грн., за 2003 рік - 06.2003
року у розмірі 26,70 грн., за 2004 рік - 06.2004
року у розмірі 26,70 грн., за 2005 рік - 10.2005
року у розмірі 100 грн., за 2006 рік - 09.2006
року у розмірі 100 грн., за 2007 рік - 10.2007
року у розмірі 100 грн., за 2008 рік - 09.2008
року у розмірі 100 грн., за 2009 рік - 12.2009
року у розмірі 100 грн., за 2010 рік - 12.2010
року у розмірі 100 грн., за 2011 рік - 05.2011
року у розмірі 120 грн., за 2012 рік - 10.2012
року у розмірі 120 грн., за 2013 рік - 03.2013
року у розмірі 100 грн. Одноразову
допомогу при встановленні
інвалідності позивачу було виплачено
у травні 2001 року у розмірі 284,40 грн. (а.с.
7-8)

Не погоджуючись із розміром виплаченої
допомоги, позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
її перерахунку та виплати у розмірі
визначеному ст. 48 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Листом від 19.06.2014 року №2190 відповідач
відмовив в здійсненні перерахунку
разової грошової допомоги на
оздоровлення та при встановленні
інвалідності.

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідача, звернувся до суду із
даним позовом.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 14.10.2014 року
адміністративний позов в частині
визнання бездіяльності протиправною
та про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
одноразову компенсацію в розмірі 45
(сорока п'яти) мінімальних заробітних
плат та про зобов'язання здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу суми щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 (п'яти)
мінімальних заробітних плат, за період
з 01 січня 2000 р. по 18 лютого 2014 р. залишено
без розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо визнання бездіяльності
протиправною та про зобов'язання
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплату позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік в
розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних
плат, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки на момент звернення
позивача з даним адміністративним
позовом сума щорічної допомоги на
оздоровлення в межах статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за 2014 р. ще
не була нарахована, як такого порушення
права позивача на отримання даної
допомоги місця не мало, а тому, на
момент подання адміністративного
позову спірних правовідносин між
позивачем та відповідачем (в цій
частині позовних вимог) не існувало.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Виходячи з аналізу норм ст. 2, ст. 11, п. 1 ч.
2 ст. 17 КАС України, а також беручи до
уваги Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України №
1145/11/13-10 від 27.07.2010, колегія суддів
зазначає, що позивач на власний розсуд
визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Проте ці
рішення, дія або бездіяльність повинні
бути такими, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачений перелік
компенсаційних виплат особам за шкоду,
заподіяну здоров'ю,особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та сім'ям за втрату годувальника, в тому
числі встановлено, що щорічна допомога
на оздоровлення виплачується в таких
розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять
мінімальних заробітних плат.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що у випадку виплати
щорічної допомога на оздоровлення у
розмірі меншому, ніж встановлено
діючим законодавством, особа має право
звернутись до Управління праці та
соціального захисту населення із
відповідною заявою про її перерахунок,
та у випадку відмови в його або незгоди
із розміром - судовий спір про
законність таких дій.

Разом з тим, як вбачається з листа
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області від
19.06.2014 року №2190, позивачу виплата
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
проведена не була.

Колегія суддів зауважує, що позивачем,
ані під час розгляду справи у суді
першої інстанції, ані під час її
апеляційного перегляду, не було надано
доказів виплати Управлінням праці та
соціального захисту населення
Шосткинської міської ради Сумської
області допомоги на оздоровлення за 2014
рік.

Разом з тим, згідно ст. 2 КАС України,
основним завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу
вищезазначеної правової норми, суд
захищає лише порушені, невизнані або
оспорюванні права, свободи та інтереси
учасників адміністративних
правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень можливе лише за
позовом особи, право або законний
інтерес якої порушені цією дією.

Розв'язуючи спір колегія суддів
зауважує, що відповідно до частини 1
статті 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в
порушення вимог вищезазначених статей
кодексу не було надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що відповідним рішенням, дією або
бездіяльністю відповідача були
порушені права, свободи та інтереси
позивача у сфері публічно-правових
відносин.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень було доведено під
час судового розгляду відсутність
факту порушення прав позивача.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку щодо
необґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 14.10.2014 року по
справі №589/4670/14-а відповідає вимогам ст.
159 КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта, позивача у
справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 14.10.2014р. по справі №589/4670/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А.