Справа № 9101/57558/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

"22" травня 2012 р. справа №
2а-7955/10/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

суддів: Католікяна
М.О., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Піддубній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Відкритого акціонерного товариства
"Запорожкокс" (після зміни назви -
Публічне акціонерне товариство
"Запоріжкокс"), Запорізької митниці

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.01.2011 р. у
справі № 2а-7955/10/0870

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Запорожкокс" (після зміни
назви - Публічне акціонерне товариство
"Запоріжкокс")

до Запорізької митниці,

за участю прокурора Запорізької
області,

про визнання неправомірним та
скасування рішення про визначення
митної вартості товару, зобов'язання
вчинити певні дії,-

встановив:

У жовтні 2010 року Відкрите акціонерне
товариство "Запорожкокс" (після зміни
назви - Публічне акціонерне товариство
"Запоріжкокс") звернулось до суду
першої інстанції з позовом до
Запорізької митниці, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати
рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів
№112000006/2010/000316/1 від 08.04.2010 р.;

- зобов'язати відповідача визначити
митну вартість смоли кам'яновугільної
по ВМД №112030000/0/009210 від 12.04.2010 р. в
розмірі 435 332,50 грн. за методом
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються;

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок платежів, що підлягали
сплаті до бюджету при митному
оформлені товарів по ВМД №112030000/0/009210
від 12.04.2010 р. з урахуванням того, що
митна вартість смоли кам'яновугільної
визначена за такою ВМД в розмірі 435 332,50
грн. за методом визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.01.2011 р.
позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправним та скасовано
рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів
№112000006/2010/000316/1 від 08.04.2010.

В іншій частині позову - відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
Запорізькою митницею консультацій з
підприємством позивача проведено не
було, до того ж відсутні будь-які докази
про послідовне застосування
відповідачем методів визначення
митної вартості товару. Крім того,
позивачем з самого початку були надані
всі необхідні та належні документи, які
дозволяли визначити митну вартість за
першим методом.

Також, у спірному рішенні митницею не
вказано якою саме ціновою інформацією
ДМСУ та за який період вона керувалася
при визначенні митної вартості, чи
бралися за основу ідентичні або
подібні (аналогічні) товари відповідно
до приписів ст.268, 269 МК України.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач та
відповідач оскаржили її в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись неправильне застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, просить
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог
позивач, зокрема, зазначає, що суд
першої інстанції небгрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
про зобов'язання відповідача визначити
митну вартість за методом №1 та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок платежів за ВМД
112000006/2010/000316/1 від 08.04.2010 р. З постанови
суду не вбачається, що такі позовні
вимоги взагалі були розглянуті судом.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права. Зокрема,
відповідач зазначає, що у зв'язку з тим,
митна вартість ввезеного товару значно
відрізнялась від рівня митної вартості
товарів, класифікованих за кодом
згідно УКТЗЕД, імпортованих на митну
територію України, у зв'язку з чим були
затребувані додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару.
Декларантом додаткові документи не
надавались, тому відповідачем було
здійснено митну оцінку товару із
застосуванням шостого методу
відповідно до ст.273 МК України.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову
відмову у задоволенні позову.

До апеляційного суду надійшло
клопотання представника відповідача
про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор, належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
у судове засідання не з'явився, що не
перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу ВАТ
"Запорожкокс" підтримав, просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та задовольнити позов в
повному обсязі. Проти задоволення
апеляційної скарги Запорізької
митниці представник позивача
заперечував.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційних скарг дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 28.01.2010 між позивачем та
ВАТ «Кокс» укладено контракт ВХ6/09-10 від
28.01.2010. Відповідно до умов даного
контракту продавець («ВАТ «Кокс»)
зобов'язався поставити покупцю (ВАТ
«Запоріжкокс») товар відповідно до
специфікації та на умовах визначеним
вищевказаним контрактом.

07.04.2010 позивачем для проведення митного
оформлення поставленого товару до
митного органу подана вантажна митна
декларація № 112030000/0/008811, яку прийнято
для оформлення, про що свідчить
відбиток «Під митним контролем».

У графі 43 ВМД № 112030000/0/008811 позивачем
зазначено основний метод (перший)
визначення митної вартості за ціною
угоди.

Також разом з ВМД позивачем була подана
декларація митної вартості товару ф.
ДМВ-1, в якій митна вартість товару
визначена за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються.

Судом встановлено, що позивачем для
митного оформлення надані всі
необхідні документи, передбачені п. 7
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766.

Для підтвердження митної вартості
товару митним органом витребувані
додаткові документи, про що зазначено
на зворотному боці ф. ДМВ-1.

Позивач 08.04.2010 р. повідомив відповідача
про неможливість надання додатково
витребуваних документів для
підтвердження митної вартості з
поясненням причин неможливості їх
подання, про що зроблено запис на ВМД
№112030000/0/008811 від 07.04.2010 р.

08.04.2010 Запорізькою митницею винесено
рішення №112000006/2010/000316/1 про визначення
митної вартості товару за шостим
методом.

Вбачається, що під час прийняття
рішення про визначення митної вартості
(а.с. 17) відповідачем взято за основу
наявну інформацію про вартість
операцій з подібними (аналогічними)
товарами, які продаються на експорт в
Україну і час експорту є максимально
наближеним до нього (графа 33 Рішення).
Разом з тим, не зазначено обставини, що
стали підставою для прийняття рішення,
та реквізити джерела інформації, як
того вимагає Порядок заповнення
рішення про визначення митної вартості
товарів, затверджений наказом ДМСУ N 506
від 29.05.2009 року.

Відповідно до п. 3 Розділу 3 Порядку
роботи посадових осіб митного органу
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом ДМСУ N 602 від
24.06.2009 року, під час здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів та прийнятті Рішень
використовуються такі джерела
інформації: спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої системи
Державної митної служби України;
спеціалізовані видання, які містять
інформацію про ціни, сформовані на
світовому ринку; інформація, отримана
від Державної митної служби України,
про ціни на товари та/або сировину,
матеріали, комплектуючі, які входять до
складу товарів; інформація, отримана
від митних органів іноземних держав за
результатами перевірки автентичності
документів, які подавалися під час
митного контролю та митного оформлення
товару; інформація, отримана від
державних органів, установ та
організацій на запити митних органів
та/або Державної митної служби України;
цінова інформація, отримана в рамках
домовленостей, укладених між Державної
митної служби України та асоціаціями,
спілками та іншими об'єднаннями
імпортерів та виробників; висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством.

Як слідує з матеріалів справи, єдиним
джерелом, на яке посилається
відповідач, є витяги з цінової бази
ЄАІС ДМСУ (а.с. 137-139). Проте, з даних ЄАІС
не вбачається, на яких умовах були
імпортовані подібні (аналогічні)
товари, оскільки ціна може
відрізнятися від даних щодо товару,
поставленому в Україну на інших умовах.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач не доводить правомірність
свого рішення. Зокрема, не доведено, що
було послідовно застосовані попередні
методи визначення митної вартості, як
це передбачає ст.266 МК України, а також
неможливість їх застосування.

Митницею не наведено доказів, які
спростовують інформацію, надану
позивачем на підтвердження митної
вартості під час митного оформлення
товару.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
відповідача висновків суду не
спростовують, а тому не вбачає підстав
для скасування або зміни постанови
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині.

Щодо апеляційної скарги позивача, то
колегія суддів вважає її
необґрунтованою, оскільки суд не може
підміняти державний орган, до
компетенції якого відноситься
визначення митної вартості.

Крім того, колегія суддів вважає
передчасною позовну вимогу позивача
щодо зобов'язання здійснити
перерахунок платежів, оскільки дане
рішення суду є підставою для звернення
до митного органу з відповідною заявою
згідно Порядку повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом ДМСУ
від 20.07.2007 року № 618.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів доходить висновку, що доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги Відкритого
акціонерного товариства "Запорожкокс"
(після зміни назви - Публічне
акціонерне товариство "Запоріжкокс") та
Запорізької митниці залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.01.2011 р. у
справі № 2а-7955/10/0870 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
М.О. Католікян

Суддя:
А.О. Коршун