Справа № 821/2346/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2346/14

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції:
Кисильова О.Й. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

08.07.2014р. громадянка РФ ОСОБА_1
звернулася до Херсонського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області, в
якому просила визнати протиправним та
скасувати рішення від 24.05.2014 р. про
відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україну та зобов'язати
відповідача видати їй посвідку на
постійне проживання в Україні.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення від
24.05.2014 р. про відмову у наданні дозволу
на імміграцію в Україну. Зобов'язано
Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області
прийняти рішення про надання ОСОБА_1
дозволу на імміграцію в Україну.
Зобов'язано Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області протягом місяця з
дня набрання постановою законної сили
надати суду звіт про її виконання. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представником Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області 08.09.2014 р. подано
апеляційну скаргу, в якій зазначено, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального і процесуального права,
в зв'язку із чим, ставиться питання про
скасування постанови Херсонського
окружного адміністративного суду від
11.08.2014р. з винесенням нової постанови
про відмову в задоволені позовних
вимог.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
її задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) є
громадянкою Російської Федерації.
24.12.2011 року вона уклала шлюб із
громадянином України ОСОБА_3, від якого
вони мають доньку ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2).
Родина проживає в Україні за адресою
с.Петрівка, Скадовського району,
Херсонської області. 27.02.2013р. позивачці
видано посвідку на тимчасове
проживання в Україні, термін якої було
продовжено до 07.02.2015р.

23.01.2014р. ОСОБА_1 звернулася до
Скадовського РС УДМС України в
Херсонській області із заявою про
надання дозволу на імміграцію в
Україні.

24.05.2014р. Скадовським РС УДМС України в
Херсонській області прийнято рішення,
яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні
дозволу на імміграцію в Україну, з
посиланням на п.п.3,6 ст.10 Закону України
«Про імміграцію».

Не погодившись із вказаним вище
рішенням територіального органу
відповідача, позивач оскаржила його до
окружного суду.

Вирішуючи справу по суті та частково
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог та
відповідно, з неправомірності спірного
рішення УДМС, яке, в свою чергу, не
відповідає діючому законодавству.

Проте, колегія судів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи, не
може погодитися з такими висновками
суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як слідує з вимог ст.4 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», іноземці та особи
без громадянства можуть на підставі
Закону України «Про імміграцію»
іммігрувати в Україну на постійне
проживання.

Згідно із ст.9 Закону України «Про
імміграцію», заяви про надання дозволу
на імміграцію подаються: особами, які
постійно проживають за межами України,
- до дипломатичних представництв та
консульських установ України за
кордоном за місцем їх постійного
проживання; особами, які перебувають в
Україні на законних підставах, - до
органів спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції за місцем їх
проживання. Термін розгляду заяви про
надання дозволу на імміграцію не може
перевищувати одного року з дня її
подання.

Крім того, ч.5 ст.9 Закону України «Про
імміграцію» передбачено, що для
надання дозволу на імміграцію до заяви
додаються такі документи: 1) три
фотокартки; 2) копія документа, що
посвідчує особу; 3) документ про місце
проживання особи; 4) відомості про склад
сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо
особа, яка подає заяву, перебуває в
шлюбі); 5) документ про те, що особа не є
хворою на хронічний алкоголізм,
токсикоманію, наркоманію або
інфекційні захворювання, перелік яких
визначено центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі поданої позивачкою заяви від
23.01.2014 року та доданих до неї документів
Скадовським РС УДМС в Херсонській
області було прийнято вказану заяву до
розгляду.

Так, процедуру провадження за заявами
про надання дозволу на імміграцію
іноземцям та особам без громадянства,
які іммігрують в Україну, поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, а також компетенцію
центральних органів виконавчої влади
та підпорядкованих їм органів, які
забезпечують виконання законодавства
про імміграцію, визначає «Порядок
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень» (затв. Постановою КМУ від
26.12.2002р. №1983).

Пунктом 12 цього Порядку №1983
передбачено, що територіальні
підрозділи за місцем проживання, до
яких подано заяви про надання дозволу
на імміграцію: формують справи,
перевіряють підстави, законність
перебування в Україні іммігрантів,
справжність поданих документів та
відповідність, їх оформлення вимогам
законодавства, у разі потреби
погоджують це питання з органами
місцевого самоврядування, у межах
своєї компетенції з'ясовують питання
щодо наявності чи відсутності підстав
для відмови у наданні дозволу на
імміграцію; надсилають у місячний
термін разом з матеріалами справи
інформацію про результати їх розгляду
територіальним органам або
підрозділам (відповідно до категорії
іммігрантів). Справи, прийняття рішення
за якими належить до компетенції ДМС чи
територіальних органів, надсилаються
територіальним органам, в інших
випадках - територіальним підрозділам;
здійснюють провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію, якщо
таке провадження належить до їх
компетенції.

У відповідності до п.14 вказаного
Порядку, територіальні органи і
підрозділи після отримання документів
від зазначених у п.п.12,13 цього Порядку
органів перевіряють у місячний термін
правильність їх оформлення, з'ясовують
у межах своєї компетенції питання щодо
наявності чи відсутності підстав для
відмови у наданні дозволу на
імміграцію, передбачених ст.10 Закону
України «Про імміграцію», надсилають
відповідні запити до регіональних
органів Служби Безпеки України,
Національного центрального бюро
Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Національне
центральне бюро Інтерполу та
Держприкордонслужба, в свою чергу,
проводять у межах своєї компетенції у
місячний термін після надходження
таких запитів перевірку з метою
виявлення осіб, яким дозвіл на
імміграцію не надається. Про
результати перевірки інформується
орган, який зробив запит.

Відповідно до змісту положень п.16
даного Порядку, територіальний орган
чи підрозділ аналізує у місячний
термін отриману від зазначених в абз.2
п.14 цього Порядку органів інформацію та
на підставі матеріалів справи приймає
рішення про надання дозволу на
імміграцію чи про відмову у наданні
такого дозволу.

Отже, діючим законодавством
регламентовано повноваження органів
Державної міграційної служби України
здійснювати перевірку законності
підстав надання дозволів на імміграцію
в Україну та їх скасування у разі
виявлення порушень при видачі таких
дозволів.

Як встановлено судовою колегією з
матеріалів справи, відповідачем,
згідно із приписами Порядку №1983, 05.12.2013
року були направлені відповідні
запити, а саме: №1/4-1517 від 10.02.2014р. - запит
до Управління СБ України в Херсонській
області; №1/4-1203 від 03.02.2014р. - запит до
сектору Укрбюро Інтерполу в
Херсонській області та №1/4-1203 від
03.02.2014р. - запит до Держприкордонслужби
України щодо перевірки наявності чи
відсутності підстав для отримання
дозволу на постійне проживання
громадянки Російської Федерації
ОСОБА_1

28.04.2014р. до УДМС України в Херсонській
області за вх. №5220 лист-відповідь від
Управління Служби безпеки України в
Херсонській області, з якого
вбачається, що СБ України вважає
недоцільним надання гр. РФ ОСОБА_1
дозволу на імміграцію в Україну з
підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.10 Закону
України «Про імміграцію».

А 24.05.2014 року, як вже зазначалося вище,
Скадовським РС УДМС України в
Херсонській області, на підставі
вищевказаного повідомлення СБУ та, з
урахуванням вимог п.6 ч.1 ст.10 Закону
України «Про імміграцію», було
прийнято рішення №29/697 про відмову у
наданні ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в
Україні.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд 1-ї інстанції, при
даних обставинах, необґрунтовано
дійшов до висновку про неправомірність
рішення Скадовського РС УДМС України в
Херсонській області від 24.05.2014 року
№29/697 про відмову позивачці у наданні
їй дозволу на імміграцію в Україну.

Окрім того, суд 2-ї інстанції вважає за
необхідне одночасно зазначити, що п.10
розділу ІІІ Наказу «Про затвердження
Тимчасового порядку розгляду заяв для
оформлення посвідки на постійне
проживання та посвідки на тимчасове
проживання» від 15.07.2013 року №681
передбачено, що на отримання посвідки
на тимчасове проживання мають право
іноземці та особи без громадянства, які
прибули в Україну з метою возз'єднання
сім'ї з особами, які є громадянами
України, або які під час перебування на
законних підставах на території
України у випадках, зазначених у ч.ч.3-12
ст.4 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства», уклали шлюб з
громадянами України.

Відповідно до вимог ч.10 Постанови КМУ
від 28.03.2012 року №251 «Про затвердження
Порядку оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання і
технічного опису їх бланків та
внесення змін до Постанови КМУ від
26.12.2002р. №1983» передбачено, що посвідка
на тимчасове проживання видається
строком до 1 (одного) року з можливістю
його продовження щоразу на один рік на
підставі заяви іноземця чи особи без
громадянства та документів, зазначених
у пп.4 п.6 цього Порядку, які подаються до
територіального органу або підрозділу
ДМС не пізніше ніж за 15 днів до
закінчення строку дії посвідки.

Разом з тим, як видно з оскаржуваного
судового рішення, суд першої інстанції
при його ухваленні фактично
безмотивовано вийшов за межі заявлених
позовних вимог.

Відповідно до змісту ч.2 ст.11 КАС
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до КАС України, і не
може виходити за межі позовних вимог.

Згідно із п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р.
«Про судове рішення», вихід за межі
позовних вимог - це вирішення
незаявленої вимоги, задоволення вимоги
позивача у більшому розмірі, ніж було
заявлено. Суд може вийти за межі
правового регулювання, зазначеного у
позовній заяві, якщо вбачає порушення
інших законодавчих приписів, ніж ті,
про які зазначає позивач.

Так, як вбачається з позовної заяви,
основною позовною вимогою ОСОБА_1 була
вимога про видачу їй посвідки на
постійне проживання в Україні, у
задоволенні якої судом 1-ї інстанції їй
було відмовлено. При цьому, слід
зазначити, що позивачка у будь-який
спосіб рішення суду у цій частині не
оскаржила. Суд же 1-ї інстанції, в свою
чергу, замість вказаних вище позовних
вимог своєю постановою зобов'язав УДМС
України в Херсонській області прийняти
рішення про надання позивачці дозволу
на імміграцію в Україну, чим без
достатніх законних підстав фактично
вийшов не тільки за межі позовних
вимог, а і за межі своїх повноважень,
оскільки вирішення спірного питання
щодо надання або не надання таких
дозволів покладено виключно на органи
УДМС України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що при прийнятті рішення про
відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україну територіальним
підрозділом УДМС України в Херсонській
області здійснені усі дії, передбачені
вимогами діючого законодавством. При
цьому територіальний підрозділ УДМС
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, не
порушуючи також вимоги Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженого Постановою КМУ
від 26.12.2002р. №1983.

Отже, з урахуванням вищевказаного,
висновок суду 1-ї інстанції щодо
задоволення позовних вимог позивача є
помилковим та не заснованим на законі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Таким чином, враховуючи, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, діючи виключно в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС
України, вважає за необхідне
задовольнити цю апеляційну скаргу,
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні даного
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС
України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Державної міграційної служби України в
Херсонській області - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2014
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити у повному
обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко