Справа № 524/4958/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р. Справа №
524/4958/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області на постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 24.09.2014р. по
справі № 524/4958/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії щодо
нарахування та виплати пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області (відповідач) в якому просив,
визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області в
перерахунку та виплати ОСОБА_1
щомісячних держаних пенсій (основної
та додаткової) відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року № 796-12, виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
здійснити ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року
перерахунок та виплату його щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, як інваліду 3 групи,
щодо захворювання якого встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою в
розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54, 67
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» відповідні
виплати провести з урахуванням вже
проведених виплат, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області
здійснити ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року
перерахунок та виплату його
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як інваліду 3 групи,
щодо захворювання якого встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою в
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991
року № 769-12 з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, провівши
відповідні виплати з урахуванням вже
проведених виплат, зобов'язати
відповідача виконати постанову суду
негайно у межах суми платежу за один
місяць та додати звіт про виконання
судового рішення протягом одного
місяця з дня набрання постановою
законної сили.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24.09.2014 року позов задоволено
частково.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області в
перерахунку та виплати ОСОБА_1
щомісячних держаних пенсій (основної
та додаткової) відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року № 796-12, виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області здійснити ОСОБА_1.1
за період з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року
включно перерахунок та виплату його
щомісячної основної державної пенсії
по інвалідності в розмірі
відшкодування фактичних збитків, як
інваліду 3 групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
не нижче 6 мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» відповідні
виплати провести з урахуванням вже
проведених виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області здійснити ОСОБА_1
за період з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року
включно перерахунок та виплату його
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як інваліду 3 групи,
щодо захворювання якого встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою в
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991
року № 769-12 з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. Відповідні
виплати провести з урахуванням вже
проведених виплат.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області, не
погоджуючись з постановою суду, в
апеляційній скарзі вказує, що рішення є
необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 24.09.2014 року та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (категорія1) від 03.04.2009 року та
вкладкою НОМЕР_2 до вказаного
посвідчення.

Внаслідок захворювання, пов'язаного з
аварією на Чорнобильській АЕС,
позивачу з 19.03.2009 року безстроково
встановлено 3 групу інвалідності.
Вказане підтверджується довідкою МСЕК
серії 7-66 ТЕ № 0023450 від 19.03.2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу основна та щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виплачується з 01.01.2014 року в
розмірі визначеному з урахуванням
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 року.

Позивач звернувся з письмовою заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кременчуці Полтавської області з
вимогою щодо здійснення йому, з 01 січня
2014 року перерахунку та виплати
щомісячних державних пенсій
відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 ЗУ "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до листа управління
Пенсійного фонду в м. Кременчуці
Полтавської області від 28.05.2014 року за
вих. № 139/Т-07 позивачу відмовлено в
задоволенні заяви щодо перерахунку
пенсії.

Не погоджуючись з висновками
відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду
за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відмова відповідача
позивачу в перерахунку та виплаті
основної та додаткової пенсій, з
посиланням на те, що Кабінет Міністрів
України має всі достатні правові
підстави врегулювати питання
здіснення соціальних виплат та
допомоги в межах фінансових ресурсів,
передбачених ЗУ "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", є необґрунтованою
та такою, що порушує права, свободи та
законні інтереси позивача.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в ЗУ "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію ( ст. 49 ЗУ "Про статус
і соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи").

Частиною 4 ст. 54 ЗУ "Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", визначено, що в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ "Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", особам, віднесеним до
першої категорії призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам 2 групи - 75% мінімальної
пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 ЗУ "Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", (у редакції Закону України
від 05.10.06 р. N 231-V) встановлено, що у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1
ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом про Державний
бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Верховною Радою України 14.06.2011 року
прийнято Закон України № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
який набрав чинності 19.06.2011 року
Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей
39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", статей
14, 22, 37 та ч. 3 ст. 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
визнані такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012рік" норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 4, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.
Суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.11 року та № 1210 від
23.11.11 року були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013
року розмір основної державної пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначався
відповідно до вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тому з
01.01.2014 року діяли положення ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідно до яких розміри пенсій для
інвалідів 3 групи, щодо яких
установлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 6
мінімальних пенсій за віком.

ЗУ "Про внесення змін до ЗУ "Про
внесення змін до ЗУ "Про державний
бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014
року, який набрав чинності 16.08.2014 року,
доповнено Розділ "Прикінцеві
положення" ЗУ "Про державний бюджет
України на 2014 рік" пунктом 6-7, яким
установлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 ЗУ
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції дійшов частково правильного
висновку при винесенні рішення,
врахувавши внесення змін у Закон
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", які набрали чинності 3 серпня
2014 року.

Починаючи з цієї дати до спірних
правовідносин повинні застосовуватись
положення Постанови Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року № 1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення".

Таким чином, на думку суду першої
інстанції, позивач у період з 01.01.2014
року по 15.08.2014 року має право на
отримання основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком з огляду на таке.

Задовольняючи позов про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щомісячної основної та додаткової
пенсії ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 3 групи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою по день
винесення рішення, суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, виходячи з наступних
підстав.

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31
липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набув чинності 3
серпня 2014 року (газета Голос України
№146 (5896) від 2 серпня 2014) доповнено
Прикінцеві положення Закону України
від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
пунктом 6-7 такого змісту: "установити,
що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30,
31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік".

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян з 03.08.2014
року делеговано Кабінету Міністрів
України.

Отже, у період з 03.08.2014р. розмір
підвищення до пенсії особам, які мають
статус осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, повинен
визначатися відповідно до урядових
постанов, а тому позовні вимоги про
зобов'язання відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплату
щомісячних держаних пенсій (основної
та додаткової) відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року № 796-12 за період з 03.08.2014р.
- задоволенню не підлягають.

Колегія суддів зазначає, що вказані
вище зміни до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
набули чинності до ухвалення
оскаржуваного судового рішення у цій
справі, проте суд першої інстанції
вказаних обставин не врахував та не
надав їм належної правової оцінки.

Враховуючи те, що судом першої
інстанції невірно визначено період, за
який відповідач повинен здійснити
перерахунок пенсії позивачеві, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції через порушення ним
норм матеріального права, яке призвело
до ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню в частині
задоволення позову за період з 03.08.2014
року.

Щодо встановлення місячного строку для
подання до суду звіту про виконання
постанови, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції та
зазначає, що згідно ч.1 ст. 267 КАС
України, суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абз.
7 п.4 ч.1 ст. 163, абз.4 ч.1 ст. 207 КАС України,
згідно з якими в резолютивній частині
постанови суду першої чи апеляційної
інстанції зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачам до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій. Встановити
судовий контроль за виконанням рішення
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем у справі суд першої чи
апеляційної інстанції може під час
прийняття постанови по справі. Такий
контроль здійснюється судом першої
інстанції шляхом зобов'язання надати
звіт про виконання судового рішення,
розгляду поданого звіту на виконання
суду першої та апеляційної, чи
касаційної інстанції, а вразі
неподання такого звіту - встановленням
нового строку для його подання та
накладення штрафу. У разі звернення
позивача з заявою про зобов'язання
відповідача подати звіт про виконання
судового рішення, після прийняття
постанови у справі, суд ухвалою
відмовляє в задоволенні такої заяви.

При цьому Кодексом адміністративного
судочинства України та Законом України
"Про виконавче провадження" не
передбачено право суду зобов'язати
суб'єкта владних повноважень подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання виконавчого листа, а також
відповідно до норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, такі функції на
адміністративний суд не покладено.

З урахуванням вищевикладених обставин,
колегія суддів вважає, що вимоги
позивача частково обґрунтовані і
підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції через
порушення ним норм процесуального та
матеріального права, які призвели до
ухвалення частково неправильного
рішення, підлягає частковому
скасуванню з прийняттям у зазначеній
частині нової постанови про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24.09.2014р. по справі № 524/4958/14-а
скасувати, в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 з 03.08.2014 року.

В іншій частині постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
24.09.2014 року по справі № 524/4958/14-а -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Донець Л.О. Бегунц А.О.