Справа № 822/4481/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4481/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд в особі судді
Ковальчук О.К. розглянувши
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому до приватного
підприємства "Каріне-Благстрой"
про припинення юридичної особи, -

ВСТАНОВИВ :

В поданій до суду позовній заяві
Державна податкова інспекція у м.
Хмельницькому просить припинити
юридичну особу - приватне підприємство
"Каріне-Благстрой" на підставі ч.2 ст.38
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" від 15.05.2003 року №755-ІV
(далі Закон України №755-ІV) у зв'язку з
наявністю в Єдиному державному реєстрі
запису про відсутність зазначеного
товариства за місцезнаходженням.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, в поданому до
суду клопотанні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд розглянути справу за його
відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явився., про дату,
час і місце розгляду справи відповідач
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

У зв»язку з неявкою сторін відповідно
до вимог ст.41 КАС України технічний
запис на звукозаписуючий пристрій не
проводився.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв'язку та
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Суд встановив, що відповідач - приватне
підприємство "Каріне-Благстрой"
зареєстроване в Єдиному державному
реєстрі 03.06.2013 року за адресою
м.Хмельницький. вул. Заводська,155.
Перебуває на податковому обліку в
Державній податковій інспекцій у м.
Хмельницькому з 22.01.2010 року. 18.09.2014 року
до Єдиного державного реєстру
державним реєстратором внесений запис
про відсутність відповідача за
місцезнаходженням.

У жовтні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про припинення
приватного підприємства
"Каріне-Благстрой" на підставі ч.2 ст. 38
Закону України №755-ІV у зв'язку з
внесенням до Єдиного державного
реєстру запису про відсутність
зазначеного підприємства за
місцезнаходженням.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців,
регулює Закон України №755-ІV .

За змістом ч.2 ст. 38 Закону України №755-ІV
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, зокрема є: - визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації через порушення
закону, допущені при створенні
юридичної особи, які не можна усунути; -
здійснення діяльності, що суперечить
установчим документам, або такої, що
заборонена законом; - невідповідність
мінімального розміру статутного фонду
юридичної особи вимогам закону; -
наявність в Єдиному державному реєстрі
запису про відсутність юридичної особи
за вказаним її місцезнаходженням; -
неподання протягом року до органів
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності згідно з
законодавством.

Підставою для звернення Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому до суду з позовом про
припинення приватного підприємства
«Каріне-Благстрой» слугувала
наявність у Єдиному державному реєстрі
запису про відсутність зазначеної
юридичної особи за вказаним її
місцезнаходженням

Частиною другою статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За змістом п.8 ч.1 ст.3 КАС України
позивач - це суб'єкт владних
повноважень, на виконання повноважень
якого подана позовна заява до
адміністративного суду.

Статус органів державної податкової
служби в Україні, її функції та правові
основи діяльності визначені
Податковим кодексом України

Підпунктом 21.1.1 п.21.1. ст.21 Податкового
кодексу України передбачений
обов»язок посадових осіб контролюючих
органів дотримуватися Конституції
України та діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами;

Таким чином, з урахуванням положень
Конституції України та Кодексу
адміністративного судочинства,
позивач, як суб'єкт владних
повноважень, наділений правом щодо
звернення до суду з адміністративним
позовом в порядку адміністративного
судочинства лише на виконання
повноважень, наданих йому Податковим
кодексом України та іншими законами
України, і лише у тих правовідносинах, у
яких зазначений орган виконує
контролюючі функції.

В силу п.1.1 ст.1 Податкового кодексу
України державна податкова справа -
сфера діяльності контролюючих органів,
передбачена цим Кодексом та іншими
актами законодавства України,
спрямована на формування і реалізацію
державної податкової політики в
частині адміністрування податків,
зборів, платежів.

За визначенням пп.14.1.1-1 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
адміністрування податків, зборів,
митних платежів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів відповідно до законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи - це
сукупність рішень та процедур
контролюючих органів і дій їх
посадових осіб, що визначають
інституційну структуру податкових та
митних відносин, організовують
ідентифікацію, облік платників
податків і платників єдиного внеску та
об'єктів оподаткування, забезпечують
сервісне обслуговування платників
податків, організацію та контроль за
сплатою податків, зборів, платежів
відповідно до порядку, встановленого
законом.

Функції контролюючих органів у сфері
адміністрування податків, зборів,
платежів визначені п.19-1.1 ст.19
Податкового кодексу України, а права,
якими наділені контролюючі органи для
здійснення функцій, визначених
законом, встановлені ст.20 цього
Кодексу.

Пунктом 11.30 Порядку обліку платників
податків і зборів, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 09 грудня 2011 року N 1588,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 14 травня 2014 р. за N 503/25280,
передбачено, що якщо платник податків
не має заборгованості перед бюджетом
та у разі: неподання протягом одного
року до контролюючих органів
податкових декларацій, документів
податкової звітності; якщо установчі
документи суперечать чинному
законодавству; провадження діяльності,
яка суперечить установчим документам
та законодавству; наявності в Єдиному
державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням;
наявності у контролюючого органу
передбачених законами України інших
підстав для постановлення судового
рішення щодо припинення (ліквідації) чи
скасування державної реєстрації
суб'єкта господарювання, то керівник
контролюючого органу приймає рішення у
вигляді розпорядження відносно
платника податків про звернення до
суду з позовною заявою про винесення
судового рішення щодо припинення
юридичної особи чи підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця,
відміни державної реєстрації
припинення юридичної особи або
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, скасування
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи.

При цьому, пунктом 1.2 зазначеного
Порядку визначено, що ведення обліку
платників податків є одним із способів
податкового контролю. Облік платників
податків ведеться з метою створення
умов для здійснення контролюючими
органами контролю за правильністю
нарахування, своєчасністю і повнотою
сплати податків, нарахованих
фінансових санкцій, дотримання
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Отже, податковим законодавством
передбачено, що органи доходів і зборів
наділені правом звернення до суду з
вимогами про припинення суб'єктів
господарювання не в усіх випадках,
визначених статтею 38 Закону України
№755-ІV, а лише в тих, коли податкові
органи діють на виконання покладених
на них функцій щодо адміністрування
податків, зборів, платежів.

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 12.05.2011 року по справі N К-15272/09.

Тому, органи державної податкової
служби вправі звертатися з вимогою про
припинення суб'єктів господарювання з
підстав, що не пов»язані з неподанням
таким суб'єктом протягом року до
органів державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності, лише у випадку
здійснення юридичною особою
діяльності, що заборонена законом і
спрямована на порушення правил
оподаткування, зокрема, на навмисну
несплату податків.

При цьому, з урахуванням положень
ст.ст.69-70 КАС України позивач, який
звернувся до суду з позовом про
припинення такої юридичної особи,
повинен довести, що її діяльність
спрямована саме на порушення правил
оподаткування, зокрема, на навмисну
несплату податків. В ухвалі від 02" липня
2014 року по справі К/9991/33756/11 Вищий
адміністративний суд України також
вказав на обов»язок податкового органу
обґрунтувати наявність факту
порушення юридичною особою правил
оподаткування.

Натомість, позивач не довів суду, що
наявність в Єдиному державному реєстрі
запису про відсутність відповідача за
його місцезнаходженням свідчить про
здійснення ним діяльності,
безпосередньо спрямованої на
порушення податкового законодавства, в
тому числі на ухилення від
оподаткування.

Позивач також не надав до суду доказів
щодо призначення та проведення
перевірки відповідача, здійснення
заходів щодо встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи,
встановлення фактичного
місцезнаходження - проживання
посадових осіб та засновників,
притягнення їх адміністративної
відповідальності.

Разом з тим, суд враховує, що позивач
своєчасно подає податкову звітність з
податку на прибуток. А відсутність
прибутку у підприємства за певний
звітний період, є лише недосягненням на
цей період мети діяльності
підприємства, а не є доказом здійснення
діяльності, яка суперечить установчим
документам, або такої, що суперечить
закону.

Згідно до ст. 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

Відповідно до вимог частини 1
статті 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховучи викладене, позивач не довів
наявність підстав для задоволення
позовних вимог та не надав докази на їх
підтвердження, тому в задоволенні
позову необхідно відмовити.

Керуючись Конституцією України,
Податковим кодексом України, Законом
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" ст.ст.4, 99, 100, 158 - 163, 183-2,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

в задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
у м. Хмельницькому до приватного
підприємства "Каріне-Благстрой" про
припинення юридичної особи відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук