Справа № К/9991/25804/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/25804/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради про стягнення державної
соціальної допомоги, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 7 лютого 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернулась із
зазначеним позовом в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просила визнати протиправними дії та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, встановленому статтею 15
Закону України від 21 листопада 1992
року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (далі Закон № 2811-ХІІ),
за період з липня 2009 року по грудень 2010
року.

Посилаючись на те, що вимоги Закону №
2811-ХІІ не виконані, а її звернення про
виплату допомоги по догляду за дитиною
до трьох років у відповідності до його
вимог залишено без задоволення,
просила зобов'язати відповідача
нарахувати і виплатити таку за спірний
період.

Постановою Пролетарського районного
суду м. Донецька від 7 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 квітня 2011 року у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та задовольнити
позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є особою
яка здійснює догляд за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
отримує відповідну допомогу згідно
статті 15 Закону № 2811-ХІІ.

У період з липня 2009 року по грудень 2010
року відповідач здійснював виплату
допомоги по догляду за дитиною до трьох
років з урахуванням вимог Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року № 835-VІ
(далі Закон № 835-VІ) та від 27 квітня 2010
року № 2154-VI «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» (далі Закон №
2154-VI), а також постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» (далі
постанова № 1751).

Відмовляючи в задоволенні позову суди,
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що відповідач, у спірний період, діяв у
відповідності до вимог чинного, на час
виникнення правовідносин,
законодавства.

За приписами частини 1 статті 15 Закону
№ 2811-ХІІ (в редакції до 1 січня 2008
року) допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Однак, підпунктом 5 пункту 23 розділу II
Закону України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VI), до статті 13 Закону
№ 2811-ХІІ внесено зміни та виключено
слова «не застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування». Цей закон
набув чинності з 1 січня 2008 року.

З урахуванням внесених змін право на
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» набули, як
застраховані особи, так і особи, які
незастраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Крім того, підпунктом 7 пункту 23 розділу
II Закону № 107-VI, внесено зміни до
частини 1 статті 15 Закону № 2811-ХІІ,
згідно яких допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається в розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
130 гривень.

В свою чергу, Пунктом 2 розділу ІІІ
Закону № 107-VI було передбачено, що
розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008
року.

Таким чином, з 1 січня 2009 року відновили
свою дію положення статей 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Однак, у відповідності до положень
пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону № 2811-ХII розмір
державної допомоги сім'ям з дітьми,
передбаченої статтею 15 цього Закону,
визначається Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на
відповідний рік у відсотковому
відношенні до прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку з
поступовим наближенням до
прожиткового мінімуму, але при цьому не
може бути нижчим за величину, що
дорівнює 25 відсоткам зазначеного
прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006
року - 50 відсоткам цього прожиткового
мінімуму.

Згідно з новою редакцією пункту 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону № 2811-XII допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

Також, за правилами статті 46 Закону №
835-VI та статті 45 Закону № 2154-VI
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону №
2811-XII у 2009-2010 роках визначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання Закону № 2811-XII Кабінет
Міністрів України, постановою від 27
грудня 2001 року № 1751, затвердив Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до пункту 22 Порядку з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 2008 року № 57, допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1
січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р.
- 100 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менш як 130 гривень.

Зазначені норми Законів № 107-VI, № 835-VI та
№ 2154-VI неконституційними не
визнавались.

Як правильно встановлено судами і не
заперечується сторонами, спір виник з
приводу виплати допомоги особі, яка не
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на спірні правовідносини
поширюються норми Закону № 2811-ХІІ,
зокрема і стаття 15 у редакції Закону №
107-VI, при цьому виплата допомоги такій
особі у 2009 та 2010 роках має відбуватись у
порядку, встановленому постановою №
1751.

За таких обставин правових підстав для
здійснення нарахування та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми за
правилами статті 15 Закону № 2811-ХІІ, в
редакції до внесення змін Законом №
107-VI, не було, а тому відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 7 лютого 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 квітня
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало