Справа № 554/15362/14-а
Суддя: Гольник Л. В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 06.11.2014

06 листопада 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави в складі
головуючого судді Гольник Л.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області, третьої особи Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження, -

В С Т А Н О В И В:

03.05.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області, третьої особи
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району м. Полтави про
скасування постанови головного
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 30.03.2012 року
№ 30668000.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що головним державним
виконавцем Солодовником В.М. у
відповідності до виконавчого листа №
2-а-6104/10, виданого Октябрським районним
судом м. Полтави 12.01.2012 року, винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 30668000 від 17.01.2012 року та
надано 7-денний строк для самостійного
виконання рішення суду. Вважає, що
головний державний виконавець в
порушення п. 1 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» не перевірив
виконання рішення суду після
закінчення 7-денного строку, наданого
для самостійного виконання, та
поклався тільки на відповідь боржника
від 14.03.2012 року. Крім того, головним
державним виконавцем було передчасно
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження з посиланням
на відсутність коштів в державному
бюджеті, а тому прохав її скасувати.

Позивач надав заяву про розгляд справи
у його відсутність, позовні вимоги
підтримав.

Відповідач та третя особа у судове
засідання не з’явилися, будучи
належним чином повідомленими про час і
місце слухання справи, про причину
неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України суд
здійснює судовий розгляд в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України у
адміністративних справах про
протиправність рішень дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Судом встановлено, що постановою
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області ОСОБА_2 у
відповідності до виконавчого листа №
2-а-6104/10, виданого Октябрським районним
судом м. Полтави 12.01.2012 року, винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 30668000 від 17.01.2012 року (а. с.
5).

Відповідно до листа від 14.03.2014 року за №
3538/08-п Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в м.
Полтаві повідомило, що на виконання
виконавчого листа перераховано пенсію
по справі № 2а-6104/10 за позовом ОСОБА_1 У
зв’язку з відсутністю фінансування
Державного бюджету виплата
нарахованих коштів буде проведена за
наявності коштів.

27.04.2012 року позивач отримав постанову
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про закінчення
виконавчого провадження від 30.03.2012 року
у відповідності до п. 11 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» (а.
с. 8).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі, повернення виконавчого документа
до суду чи іншого органу, який його
видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75
цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону, у разі
якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 цього Закону та
вносить подання правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу, що його видав.

Тобто, в даному випадку постанова суду
виконана частково, а саме проведений
перерахунок пенсії, без її фактичної
виплати.

Таким чином, суд вважає, що в даному
випадку постанова державного
виконавця щодо закінчення виконавчого
провадження не відповідає вимогам п. 11
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

З врахуванням встановлених обставин,
суд приходить до висновку, що постанова
про закінчення виконавчого
провадження винесена передчасно, ця
постанова винесена лише на підставі
розпорядження боржника про
нарахування сум, а не її виплати, а тому
дана постанова є незаконною та
підлягає скасуванню.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов’язковими до виконання на всій
території України. Згідно з ч. 1 ст. 255
КАС України постанова або ухвала суду,
яка набрала законної сили, є
обов’язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Положення ч. 2 ст. 8 КАС України
визначають, що при вирішенні справи суд
повинен застосовувати принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського суду з
прав людини.

Так, відповідно п. 38 до рішення
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року по справі «Жовнер проти
України» державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Статтею 38 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
наслідки закінчення виконавчого
провадження. У разі закінчення
виконавчого провадження скасовуються
інші здійснені державним виконавцем
заходи примусового виконання рішення,
а також провадяться інші дії, необхідні
у зв’язку із закінченням виконавчого
провадження. Закінчене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про те, що закриття
виконавчого провадження є фактично
відмовою у виконанні судового рішення.

Тому, позовні вимоги позивача про
скасування постанови головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про закінчення
виконавчого провадження № 30668000 та від
30.03.2012 року є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Суд також вважає, що строки звернення
до суду позивачем ОСОБА_1 не порушені,
оскільки він звернувся у десятиденний
строк з дня отримання постанови
державного виконавця від 30.03.2012 року
відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 75 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 2, 181 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області ВП № 30668000 від 30.03.2012 року про
закінчення виконавчого провадження –
скасувати.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Октябрський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня отримання
постанови.

СуддяОСОБА_3