Справа № 826/16201/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/34683/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А.
(суддя-доповідач), Усенко Є.А.,
Юрченко В.П.,

секретар судового засідання
Загородній А.А.,

за участю: представника позивача
Присяжнюк Г.В.,

представника
відповідача Руденко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Київський
річковий порт»

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 листопада 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 червня
2014 року

у справі № 826/16201/13-а

за позовом Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві

до Публічного акціонерного товариства
«Київський річковий порт»

про стягнення податкового боргу та
накладення арешту на кошти та цінності,

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
листопада 2013 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 червня 2014
року, позов Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Київський річковий порт» з
рахунків, виявлених державним
виконавцем під час виконання постанови
суду, податковий борг у розмірі 153 519, 16
грн. до Державного бюджету України.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій,
Публічне акціонерне товариство
«Київський річковий порт» (далі - ПАТ
«Київський річковий порт») подало
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову у задоволення позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому
засіданні касаційну скаргу підтримала.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу та в судовому засіданні
представник Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві просила судові рішення залишити
без змін, а касаційну скаргу без
задоволення, посилаючись на
необґрунтованість доводів скарги.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

ПАТ «Київський річковий порт»
(ідентифікаційний код: 03150071) перебуває
на обліку у Державній податковій
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві.

Згідно поданої відповідачем
податкової декларації з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) № 3150071 за 2013 рік,
нараховано земельного податку за
січень-листопад по 15 329,71 грн. та за
грудень - 15 329,53 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем суми
податку, самостійно нарахованого
відповідно до вищезазначеної
декларації, виникла податкова
заборгованість у розмірі 153 519,16 грн. (з
урахуванням пені у розмірі 52,24 грн.).

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України (далі - ПК України) у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

ПК України визначено, що податковий
борг - це сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України
стягнення коштів з рахунку платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органами державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Згідно пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Підпунктами 59.1, 59.3, 59.4 статті 59 ПК
України встановлено, що податкова
вимога надсилається також платникам
податків, які самостійно подали
податкові декларації, але не погасили
суму податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

У разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.

На підставі зазначених норм ПК України
позивачем винесено податкову вимогу №
3570 від 18 грудня 2012 року на суму 10 115,59
грн., яка не оскаржувалась
відповідачем.

Відповідно до карток особових рахунків
станом на 2 жовтня 2013 року у ПАТ
«Київський річковий порт» сума
зобов'язання з земельного податку з
юридичних осіб складала 153 519,16 грн., яка
ним не заперечувалась.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

У разі, якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України
передбачено, що після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня.

Оскільки узгоджена сума податкового
зобов'язання у розмірі 153 519, 16 грн.
станом на час розгляду справи набула
статусу податкового боргу та не була
сплачена відповідачем, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що така сума боргу підлягає
стягненню з ПАТ «Київський річковий
порт».

Щодо вимог відповідача про накладення
арешту на кошти та інші цінності
позивача слід зазначити наступне.

Згідно з пп.89.1.1 п. 89.1 та пп. 89.2 ст. 89 ПК
України право податкової застави
виникає у разі несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

На підставі цієї норми Державною
податковою інспекцією у Печерському
районі м. Києва винесено рішення про
опис майна у податкову заставу.

Згідно з п. 94.1 ст. 94 ПК України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Відповідно до пп. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду
щодо накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має податковий
борг, відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Водночас умовою застосування норми пп.
20.1.17 п. 20.1 ст. 20 ПК України є відсутність
у платника податків майна, яке може
бути використане для погашення
податкового боргу.

Оскільки відповідна обставина не була
доведена позивачем, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про відсутність
підстав для накладення арешту на кошти
та інші цінності відповідача.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Київський
річковий порт» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 листопада 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного від 5 червня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та порядку, визначеними статтями
237, 238, 239-1 КАС України.

Судді
О.А. Веденяпін

Є.А. Усенко

В.П. Юрченко