Справа № 826/2976/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2976/14
інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 12.09.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14.04.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем було подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказане рішення, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, та прийняття оскаржуваної
постанови при неповному з'ясуванні
обставин справи.

Справа розглянута відповідно до вимог
п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
підставі Акта перевірки №777/17-20/НОМЕР_1
від 19.06.2013 року, яким встановлено
порушення позивачем вимог п.12 ст.3
розділу 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», що виразилось у тому, що в
період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року
здійснювалась роздрібна торгівля
продовольчими товарами,
лікеро-горілчаними виробами та
тютюновими виробами, які не були
обліковані у встановленому порядку на
загальну суму 1 008 388,75 грн., було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 12.09.2013
року, яким на позивача накладено
штрафні санкції у розмірі 2 016 777,50грн.

Позивач не погоджуючись із
прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, звернувся до
суду із позовом про його скасування.

Відповідач свої дії обгрунтовує тим, що
порушення полягають у тому, що
позивачем за період з 01.04.2011 року по
31.12.2012 року не відображались витрати на
закупівлю продукції в книзі обліку
доходів та витрат, а останній запис в
книзі здійснено 01.04.2011 року.

Згідно п.12 ст.З розділу 2 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, та не взято до уваги
посадовими особами Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві при винесенні
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, позивачем у 2011
році велось дві книги обліку доходів та
витрат, а саме книга обліку доходів та
витрат, що була зареєстрована в
податковому органі за №2604 від 26.11.2010
року, форма і порядок ведення якої було
затверджено ГДПІ України лист №14-114/10-024
від 31.01.1996 року, яка велась позивачем у
перевіряємий період з 01.01.2011 року по
01.04.2011 року, та у зв'язку із
затвердженням Наказом ДПА України від
24.12.2010 року №1025 «Про затвердження форми
Книги обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи-підприємці, крім
осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність та порядку її ведення»
нової форми книги обліку доходів та
витрат, позивачем було зареєстровано у
податковому органі книгу обліку за
встановленою формою за №3274 від 10.03.2011
року, до якої було перенесено відомості
із книги №2604, починаючи з 01.01.2011 року та
в подальшому. Проте остання книга №3274
при проведенні перевірки суб'єктом
владних повноважень не була
досліджена, хоча містить необхідні
відомості за перевіряємий період, та
була ретельно досліджена судами обох
інстанцій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
ФОП ОСОБА_2, на виконання положень п.57.1
ст.57 ПК України, вчасно та у
відповідному розмірі сплачувала суми
податкових зобов'язань, що не
спростовується відповідачем.

Також суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо грубого порушення
процесуальних норм в зв'язку з тим, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було винесено
12.09.2013 року, а вручено лише 25.02.2014 року,
чим порушено ст.ст.58, 86 ПК України та
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 року за №1236.

А отже, зважаючи на вищевикладене,
Державна податкова інспекція у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
приймаючи податкове
повідомлення-рішення № від 12.09.2013
року, діяла не маючи на це грунтовних
підстав, та всупереч норм
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.72
КАС України, не надав до суду належні
докази правомірності своїх дій та не
обгрунтував відповідність своїх дій
нормам законодавства.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається апелянт в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
14.04 .2014 року, та не є підставою для її
скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а ухвалу
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14.04.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.