Справа № 816/4084/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2014 рокум. ПолтаваСправа
№816/4084/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Кулик-Куличок О.Л.

та представників сторін:

від позивача - Білан В.В.,

від відповідача - Пасько Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Техвагонмаш" до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
часткове визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Техвагонмаш" (надалі - позивач,
ТОВ "НВФ "Техвагонмаш") звернулось до
суду з позовом до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
(надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 07 жовтня 2014
року №/1897 в частині зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 521 722 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач порушив права
та інтереси ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" у
сфері публічно-правових відносин через
безпідставне зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість. Посилався на те, що
спірні господарські операції з
контрагентами носили реальний,
товарний характер і підтверджені
належним чином оформленими первинним
документами бухгалтерського обліку.
Наполягав на тому, що ТОВ "НВФ
"Техвагонмаш" не має заборгованості з
оплати за придбані у жовтні-листопаді
2010 року, січні та квітні 2011 року
товарно-матеріальні цінності, а тому
висновок контролюючого органу про те,
що такі товари є безоплатно отриманими,
не відповідає фактичним обставинам та
ґрунтується на довільному тлумаченні
норм Податкового кодексу України.

Відповідач позов не визнав. У наданих
до суду письмових запереченнях просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на відомості,
встановлені документальною
позаплановою виїзною перевіркою ТОВ
"НВФ "Техвагонмаш" та викладені в акті
перевірки від 19 вересня 2014 року
№2234/16-03-15-02-08/32686844.

Представник позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судових
засіданнях проти позовних вимог
заперечував з мотивів, наведених у
письмовому запереченні Кременчуцької
ОДПІ, наполягав на відмові у
задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" у встановленому
законодавством порядку зареєстроване
як юридична особа, /т. І,
а.с. 33-34/.

Позивач є платником податку на додану
вартість з 02 жовтня 2003 року /т. І, а.с. 30/.

У період з 08 по 12 вересня 2014 року
співробітниками Кременчуцької ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку правомірності
нарахування ТОВ "НВФ "Техвагонмаш"
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість /надалі також ПДВ/ на
рахунок платника у банку за липень 2014
року.

За результатами перевірки складено акт
від 19 вересня 2014 року №2234/16-03-15-02-08/32686844
(надалі - Акт перевірки), в якому, окрім
іншого, вказано на порушення платником
податків вимог статей 203, 215, 216, 228, 257
Цивільного кодексу України, абзацу "а"
підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14,
підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135,
пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів
201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу
України, наслідком чого визначено
завищення значення рядка 24 декларації
з ПДВ (залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду) на 521 122 грн /т. І, а.с. 41-90/.

На Акт перевірки позивач листом від 26
вересня 2014 року №850 надав заперечення
/т. І, а.с. 91-98/, за результатами розгляду
яких Кременчуцькою ОДПІ складено
відповідь від 03 жовтня 2014 року вих.
№24836/10 /т. І, а.с. 99-107/.

На підставі зазначеного вище Акта
перевірки Кременчуцькою ОДПІ 07 жовтня
2014 року сформовано податкове
повідомлення-рішення №/1897, яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за липень 2014 року в розмірі 522
496 грн /т. І, а.с. 108-109/.

Дане податкове повідомлення-рішення
позивач оскаржив до суду в частині
зменшення розміру від'ємного значення:

- в розмірі 1698 грн - стосовно
господарських правовідносин з
ТОВ "Дніпропетровський завод
спеціального обладнання";

- в розмірі 218 грн - стосовно
господарських правовідносин з
ТОВ "Укрметавтоматика";

- в розмірі 774 грн - стосовно
господарських правовідносин з ТОВ "ВП
"Дебора Електро";

- в розмірі 519 032 грн - залишок від'ємного
значення за жовтень-листопад 2010 року,
січень, квітень 2011 року.

Надаючи правову оцінку рішенню
суб'єкта владних повноважень в
оскарженій частині, суд виходить з
критеріїв правомірності такого
рішення, що встановлені частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим перевіряє чи
прийнято дане рішення: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ТОВ "НВФ
"Техвагонмаш" до Кременчуцької ОДПІ 18
серпня 2014 року подано податкову
декларацію з ПДВ за липень 2014 року, у
якій визначено суму від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду /рядок 19/ в
розмірі 236 170 грн, залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду /рядок 22/ - 2 876 381
грн, суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника у
банку /рядок 23.1/ - 687 983 грн, залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду /рядок
24/ - 2 188 398 грн /т. ІІ, а.с. 19-20/.

Однак, за результатами документальної
позапланової виїзної перевірки
відповідач дійшов висновку про
завищення позивачем, окрім іншого,
значення рядка 24 податкової декларації
з ПДВ за липень 2014 року на 521 722 грн та
значення рядка 19 - на 774 грн.

При цьому, контролюючий орган виходив з
того, що перевіркою не підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Дніпропетровський завод спеціального
обладнання", ТОВ "Укрметавтоматика", ТОВ
"ВП "Дебора Електро" на суму ПДВ загалом
в розмірі 2690 грн. Крім того, відповідач
зазначив, що позивачем, при розрахунку
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду,
неправомірно враховано суму в розмірі
519 032 грн, що становить добуток залишку
сум від'ємного значення,
задекларованого ТОВ "НВФ "Техвагонмаш"
у жовтні (159 323 грн), листопаді (237 876 грн)
2010 року, січні (48 990 грн), квітні (72 843 грн)
2011 року. При цьому, контролюючий орган
виходив з того, що відносно вказаних
сум закінчився строк позовної давності
у 1095 календарних днів, а відтак, товари
(послуги), за результатами придбання
яких позивачем сформовано податковий
кредит, є безоплатно отриманими і не
можуть враховуватись при розрахунку
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість.

Оцінивши наведені доводи в їх
сукупності, суд дійшов наступних
висновків.

Пунктами 200.1 - 200.3 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

У свою чергу, за приписами статті 198
Податкового кодексу України
правомірність віднесення платником
податків до складу податкового кредиту
сум податку на додану вартість має бути
підтверджена відповідними
бухгалтерськими документами, що
свідчитимуть про фактичне отримання
таким платником товарів (послуг),
оплату їх вартості, а також наявність
мети щодо використання таких товарів
(послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Судом встановлено, що спірні відносини
між позивачем та ТОВ
"Дніпропетровський завод спеціального
обладнання", ТОВ "Укрметавтоматика", ТОВ
"ВП "Дебора Електро" стосувалися
придбання товарів.

Так, матеріалами справи підтверджено,
що ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" у січні 2014
року придбало у ТОВ "Дніпропетровський
завод спеціального обладнання" товар
(пластини твердих сплавів) та отримало
наступні первинні документи: податкові
накладні від 17 січня 2014 року №№7, 8 /т. І,
а.с. 118, 122/, видаткові накладні від 17
січня 2014 року №№РН-0000008, 0000009 /т. І, а.с.
120, 124/. Доставка товару здійснювалась
ТОВ "Нова Пошта", про що свідчить
залучена до матеріалів справи копія
товарно-транспортної накладної
№3137 /т. І, а.с. 125. Оплату вартості
товарів проведено шляхом
перерахування коштів на рахунок
постачальника на підставі платіжних
доручень від 07 лютого 2014 року №4575
/т. І, а.с. 147/ та від 22 квітня 2014 року №494
/т. І, а.с. 121/. Оприбуткування товару
проведено на підставі прибуткових
ордерів від 17 січня 2014 року №133 /т. І, а.с.
119/, від 17 січня 2014 року №134 /т. І, а.с. 123/.
Товар використано для власних потреб
на підставі накладної-вимоги на
відпуск (внутрішнє переміщення)
матеріалів, що відображено по рахунку 91
"Загальновиробничі витрати" /т. І, а.с.
126-127/.

Крім того, позивач у квітні 2014 року на
підставі договору купівлі-продажу від
05 грудня 2013 року №211013 /т. І, а.с. 128-134/
придбав у ТОВ "Укрметавтоматика" товар
(вимикачі), що підтверджено наступними
первинними документами: податковими
накладними від 08 квітня 2014 року №15 /т. І,
а.с. 136/ та від 28 квітня 2014 року №72 /т. І,
а.с. 153/; видатковими накладними від 15
квітня 2014 року №189 /т. І, а.с. 138/ та від
28 квітня 2014 року №232 /т. І, а.с. 155/;
рахунком-фактурою від 26 березня 2014 року
№297 /т. І, а.с. 139/. Доставку товару
здійснило ТОВ "Нова Пошта", що
підтверджено залученою до матеріалів
справи копіями товарно-транспортних
накладних № 3270 /т. І, а.с. 140/ та
№4659 /т. І, а.с. 156/. Оплату вартості
товарів проведено шляхом
перерахування коштів на рахунок
постачальника на підставі платіжних
доручень від 08 квітня 2014 року №5010
/т. І, а.с. 135/ та від 06 травня 2014 року №5213
/т. І, а.с. 152/ в повному обсязі.
Оприбуткування товару здійснено на
підставі прибуткових ордерів від 15
квітня 2014 року №1098 /т. І, а.с. 137/ від 28
квітня 2014 року №1233 /т. І, а.с. 154/.
Використання придбаного товару в
господарській діяльності позивача
відбулось в ході реалізації контрактів
від 19 вересня 2013 року №216 з ЗАТ
"Брянський машинобудівний завод" /т. І,
а.с. 162-166/ та від 02 червня 2012 року №49-12/2 з
АК "Узавтосаноат" /т. І, а.с. 178-194/, що
підтверджено копіями реєстрів на
списання матеріалів /т. І, а.с. 141-151, 157-161/,
рахунків-фактур /т. І, а.с. 167, 195/,
пакувальних листів /т. І, а.с. 170, 174, 196/,
митних декларацій /т. І, а.с. 168-169, 175-176,
197-199/, CMR /т. І, а.с. 171, 172, 177, 200, 201, 202/.

Також, позивач у липні 2014 року на
підставі договору купівлі-продажу від
03 січня 2012 року №29/МТС-12 /т. І, а.с. 203-207/
придбав у ТОВ "ВП "Дебора Електро" товар
(корпус пульта управління) та отримав
наступні первинні документи, копії
яких залучено до матеріалів справи:
податкову накладну від 18 червня 2014 року
№14 /т. І, а.с. 209/, видаткову накладну від
17 липня 2014 року №РН-17/07-2 /т. І, а.с. 211/,
рахунок-фактуру від 25 квітня 2014 року
№25/04-1 /т. І, а.с. 212/. Доставку товару
здійснено ТОВ "Нова Пошта", що
підтверджено залученою до матеріалів
справи копією товарно-транспортної
накладної №1859 /т. І, а.с. 213/. Оплату
вартості товарів проведено шляхом
перерахування коштів на рахунок
постачальника на підставі платіжного
доручення від 18 червня 2014 року №5605 /т. І,
а.с. 208/. Товар оприбутковано на підставі
прибуткового ордера від 17 липня 2014 року
№1971 /т. І, а.с. 210/. Використання
придбаного товару в господарській
діяльності позивача відбулось в ході
реалізації контракту з компанією
"TECHVAGONMASH IRELAND LIMITED" від 03 червня 2014 року
№74 /т. І, а.с. 218-224/, що підтверджено
реєстром на списання матеріалів /т. І,
а.с. 213а-217/, рахунком-фактурою від 17
вересня 2014 року №121 /т. І, а.с. 228/,
пакувальним листом від 17 вересня 2014
року №121 /т. І, а.с. 229/, митною
декларацією від 09 жовтня 2014 року
№806010001/2014/11859 /т. І, а.с. 230-231/ та CMR від 09
жовтня 2014 року №325501 /т. І, а.с. 232/, копії
яких залучено до матеріалів справи.

Дослідивши в судовому засіданні
перелічені вище копії первинних
документів, суд дійшов висновку про те,
що позивач правомірно врахував при
розрахунку від'ємного значення за
липень 2014 року суму ПДВ загалом в
розмірі 2690 грн по господарським
операціям з ТОВ "Дніпропетровський
завод спеціального обладнання",
ТОВ "Укрметавтоматика", ТОВ "ВП
"Дебора Електро".

Суд зазначає, що допущені попередніми
постачальниками у ланцюгу постачання
товару певні порушення податкового
законодавства тягнуть негативні
наслідки саме для таких постачальників
та не впливають на право позивача
(добросовісного платника податку) на
віднесення до складу податкового
кредиту сплаченого податку на додану
вартість постачальникам товару.

Судова палата в адміністративних
справах Верховного Суду України, у
постановах від 09 вересня 2008 року у
справі №21-500во08, від 01 червня 2010 року у
справі №21-573во10, від 31 січня 2011 року у
справі №21-47а10, дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи.

Так само, Європейський Суд з прав
людини у рішенні від 22 січня 2009 року у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) зазначив, що "…
компанія-заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності."
/пункт 71/.

Стосовно доводів відповідача на
відсутність ТОВ "Укрметавтоматика" за
податковою адресою та, як наслідок,
невідповідність виписаних останнім
податкових накладних від 08 квітня 2014
року №15 /т. І, а.с. 136/ та від 28 квітня 2014
року №72 /т. І, а.с. 153/ вимогам абзацу "ґ"
пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, суд зазначає, що
вказані доводи не підтверджені жодними
доказами.

За вищевикладених обставин, суд дійшов
висновку про те, що спірним податковим
повідомленням-рішенням безпідставно
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість ТОВ
"НВФ "Техвагонмаш" за липень 2014 року на
2690 грн.

А відтак, податкове
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ від 07 жовтня 2014 року №/1897 в
даній частині необхідно визнати
протиправним та скасувати.

Щодо правомірності відображення
позивачем у рядку 24 податкової
декларації з ПДВ за липень 2014 року
залишку від'ємного значення попередніх
звітних (податкових) періодів
/жовтень-листопад 2010 року та січень,
квітень 2011 року/ суми в розмірі 519 032 грн,
суд виходить з наступного.

У якості підстави для зменшення
значення рядка 24 податкової декларації
з ПДВ за липень 2014 року на 519 032 грн
контролюючий орган посилався на ту
обставину, що факт не врахування
позивачем даної суми при розрахунку
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість протягом більш ніж 1095
календарних днів свідчить про те, що
відповідні товари, за господарськими
операціями з придбання яких сформовано
податковий кредит в даній частині, не
оплачені, а оскільки законодавчо
визначений термін позовної давності
(три роки) минув, такі товари вважаються
безоплатно отриманими.

Однак, вказані твердження є
безпідставними, оскільки є лише
припущеннями ревізорів, що не
підтверджені жодними доказами.

Водночас, варто акцентувати увагу на
тому, що позивач, на вимогу суду про
витребування доказів, не надав копій
первинних документів, на підставі яких
ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" віднесено до
складу податкового кредиту суму ПДВ
загалом в розмірі 519 032 грн, що
унеможливлює перевірку правомірності
декларування вказаної суми.

Разом з цим, суд враховує положення
пункту 102.5 статті 102 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
заяви про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Крім того, згідно з пунктом 200.6 статті 200
Податкового кодексу України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах.

Системний аналіз наведених норм
Податкового кодексу України дає
підстави для висновку про те, що
граничний строк для подання заяви про
повернення надміру сплачених податків
або їх відшкодування обмежено 1095
календарними днями з моменту
виникнення права на таке
відшкодування.

Таким чином, платник податків може
прийняти рішення про відшкодування
суми податку на додану вартість з
бюджету шляхом подання заяви про таке
відшкодування протягом 1095 календарних
днів з моменту виникнення відповідного
права.

А оскільки сукупний залишок від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість включає в
себе добуток сум таких залишків
попередніх звітних (податкових)
періодів, що не заявлені платником до
бюджетного відшкодування у
відповідних періодах, суд дійшов
висновку про те, що при розрахунку
такого залишку платник податку має
право врахувати лише ті суми, відносно
яких не закінчився законодавчо
визначений строк для їх відшкодування
з бюджету, тобто, протягом 1095
календарних днів.

Даний висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України, що
наведена у постанові від 06 лютого 2012
року (реєстраційний номер судового
рішення в ЄДРСР 22547554).

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що при розрахунку залишку
від'ємного значення (додаток 2 до
податкової декларації з ПДВ за липень
2014 року) позивач безпідставно врахував
суму податку загалом в розмірі 519 032 грн.

Як наслідок, контролюючий орган
правомірно зменшив значення рядка 24
податкової декларації з ПДВ ТОВ "НВФ
"Техвагонмаш" за липень 2014 року на
вказану суму.

Посилання позивача на судові рішення у
справах №№816/1594/14 та 816/3413/14 суд вважає
безпідставними з огляду на різний
предмет спору. Крім того, судовими
рішеннями в наведених справах не
встановлено преюдиційних обставин, що
звільняли б сторони від доказування в
межах розгляду даної справи. До того ж,
в ході розгляду адміністративної
справи №816/1594/14 судом не досліджувалось
питання про граничний строк для
врахування сум податку при розрахунку
залишку від'ємного значення. Водночас,
Харківським апеляційним
адміністративним судом в ухвалі від 04
листопада 2014 року зазначено, що такий
строк не може перевищувати 1095
календарних днів.

Відтак, в даній частині позов не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, у зв'язку з чим суд
відмовляє в задоволенні позовних
вимог.

За вищевикладених обставин, суд дійшов
висновку про задоволення позову
ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" частково.

Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

У відповідності з підпунктом 3 пункту 9
розділу VI "Прикінцеві та перехідні
положення" Бюджетного кодексу України
у разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, відображає в обліку
відповідні бюджетні зобов'язання
розпорядника бюджетних коштів, з вини
якого виникли такі зобов'язання.
Погашення таких бюджетних зобов'язань
здійснюється виключно за рахунок
бюджетних асигнувань цього
розпорядника бюджетних коштів.
Одночасно розпорядник бюджетних
коштів зобов'язаний привести у
відповідність з бюджетними
асигнуваннями інші взяті бюджетні
зобов'язання.

У порядку розподілення судових витрат,
суд вважає за необхідне стягнути на
користь позивача з Державного бюджету
України, за рахунок бюджетних
асигнувань, призначених для утримання
відповідача, судовий збір в розмірі 2,53
грн.

Крім того, виходячи з приписів частини
третьої статті 4 Закону України "Про
судовий збір", відповідно до якої під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору, а решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги, суд вважає
за необхідне стягнути з позивача до
Державного бюджету України судовий
збір пропорційно тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачу
відмовлено.

Відповідач, в силу положень пункту 21
частини першої статті 5 Закону України
"Про судовий збір", від сплати судового
збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 138, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш"
до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про часткове визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 07 жовтня 2014 року №/1897
визнати протиправним та скасувати в
частині зменшення Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш"
() розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 2690 (дві тисячі
шістсот дев'яносто) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
за рахунок бюджетних асигнувань за
зобов'язаннями Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області () на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш"
() витрати зі сплати
судового збору в розмірі 2 (дві) гривні 53
(п'ятдесят три) копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Техвагонмаш" () до
Державного бюджету України (на
розрахунковий рахунок 4002, код
класифікації доходів бюджету 22030001,
одержувач коштів - УДКС України у м.
Полтаві Полтавської області, , банк отримувача - ГУДКС
України у Полтавської області, код МФО
банку 831019) судовий збір в розмірі 4362
(чотири тисячі триста шістдесят дві)
гривні.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено 24
листопада 2014 року.

Суддя
О.О. Кукоба