Справа № 2506/1482/2012
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2506/1482/2012
Провадження № 6-а/750/287/14
24 листопада 2014 року
Деснянський районний
суд м. Чернігова в складі:
головуючого–судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області ОСОБА_2 про зміну способу та
порядку виконання судового рішення по
справі за позовом ОСОБА_3 до Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради про визнання дій неправомірними
та зобов’язання вчинити певні дії, –
Головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_2
звернувся із поданням про зміну
способу і порядку виконання рішення
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 10.04.2012 року по
адміністративній справі № 2-а/2506/1482/2012 в
частині зобов’язання Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради здійснити ОСОБА_3 перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011 рік у розмірі трьох мінімальних
заробітних плат, що встановлено ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та здійснити відповідні
виплати з урахуванням проведених
позивачу виплат в сумі 3144,00 грн., але
виплата не здійснена в зв’язку з
відсутністю бюджетних призначень на
виконання рішення суду. Посилається, на
ст. 23, п. п. 5, 6 ст. 51 Бюджетного кодексу
України. Вказують, що боржник
позбавлений права розпоряджатися
коштами на рахунку пов’язаним з
виконання рішень судів про виплату
вищезазначеної допомоги, як таких, що
не враховані Державним бюджетом
України. Посилаються, що норми
Бюджетного кодексу України не
дозволяють виконати рішення суду.
В судове засідання представник
боржника, стягувач та державний
виконавець не з’явилися, про час і
місце розгляду заяви повідомлені у
встановленому законом порядку, суд
вважає за можливе розглянути заяву у
відсутності учасників і відповідно до
ч.1 ст.41 КАСУ фіксування судового
засідання за допомогою технічних
засобів не проводилось.
Відповідно до ст..14 КАС України судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в адміністративному суді,
ухвалюється іменем України. Постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного
суду міста Чернігова від 10.04.2012 року по
адміністративній справі № 2-а/2506/1482/2012
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради
задоволено, визнано неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради щодо
нарахування та виплати ОСОБА_3 за 2011 рік
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі меншому, ніж передбачено ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов’язано
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради здійснити
ОСОБА_3 перерахунок щорічної допомоги
на оздоровлення за 2011 рік у розмірі
трьох мінімальних заробітних плат, що
встановлено ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та
здійснити відповідні виплати з
урахуванням проведених позивачу
виплат.

Виходячи із змісту подання державний
виконавець просить змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів подання вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також суд бере до уваги те, що «захист
порушеного права у судовому рішенні» і
«спосіб виконання судового рішення» не
є тотожними поняттями (процесуальними
інститутами).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу.

Розглянувши подане подання, суд
приходить до висновку про відсутність
виняткових підстав для зміни та
встановлення способу виконання
рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 263
КАС України, суд, –

У х в а л и в :

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_2 про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у місті Чернігові ради про
визнання дій неправомірними та
зобов’язання вчинити певні дії
відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя