Справа № 810/5923/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року 810/5923/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Приходько Н.І., за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Пшеничного
Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними дій, скасування рішень
та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернувся фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 (ФОП ОСОБА_3.) із позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (ДПІ, Інспекція) про визнання
протиправними дій, скасування
податкових повідомлень-рішень, вимоги
про сплату боргу та рішення про
застосування штрафних санкцій,
зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що висновки відповідача,
викладені в Акті перевірки, не
відповідають дійсності, є надуманими,
не підтверджуються доказами та
зроблені без дослідження первинних
документів. Вказав на порушення
порядку проведення документальної
планової виїзної перевірки, зокрема на
неповідомлення про її проведення.
Звертав увагу на наявність у нього усіх
необхідних оформлених первинних і
бухгалтерських документів, які взагалі
не були досліджені податковим органом
у ході перевірки і не враховувалися під
час винесення оскаржуваних рішень.
Стверджував, що оригінали документів
бухгалтерського та податкового обліку
за період, який підлягав перевірці,
надавалися позивачем на наступний день
після отримання Акта перевірки, а також
під час подання заперечень на такий Акт
перевірки, однак Інспекцією відмовлено
у їх прийнятті.

Посилаючись на порушення ДПІ положень
чинного законодавства у цьому випадку,
у тому числі Податкового кодексу
України, просив:

- визнати протиправними дії
відповідача під час проведення
документальної планової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 1
січня 2011 року по 31 грудня 2013 рік;

- зобов'язати Інспекцію провести
належним чином документальну планову
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 1
січня 2011 року по 31 грудня 2013 рік;

- визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від 9
жовтня 2014 року № та №;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
9 жовтня 2014 року №Ф-;

- визнати протиправним та скасувати
рішення від 9 жовтня 2014 року № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позову не визнав, просив
відмовити у його задоволенні,
стверджував, у тому числі і в письмових
запереченнях, що виявлені у ході
перевірки порушення належним чином
відображені в Акті і є достатньою
підставою для прийняття оскаржуваних
рішень. Наполягав на правомірності дій
посадових осіб Інспекції під час
проведення перевірки позивача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші докази, зокрема
письмові, що містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
позову, з огляду на таке.

Як видно із витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ОСОБА_3 є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрований 10
січня 2004 року, місце його проживання:
АДРЕСА_1. Основним видом діяльності
позивача є вантажний автомобільний
транспорт (а.с.73-74).

Як вбачається з Акта від 5 вересня 2014
року №526/1703/НОМЕР_1 (а.с.20-52), у період з 15
серпня 2014 року по 29 серпня 2014 року
проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 за період з 1 січня
2011 року по 31 грудня 2013 рік.

За висновками цього Акта, на
переконання посадових осіб ДПІ,
позивачем занижено суму загального
оподатковуваного доходу на 2177791,30 грн.,
в результаті чого донараховано 354818,31
грн. податку на доходи фізичних осіб
від здійснення підприємницької
діяльності; занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість всього на суму 460049,00 грн.;
встановлено недоїмку зі сплати єдиного
внеску у розмірі 755693,58 грн.

На підставі Акта перевірки 9 жовтня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, а саме: №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання із податку на доходи
фізичних осіб на 354818,31 грн. за основним
платежем і нараховано штрафні санкції
у розмірі 177409,16 грн. (а.с.60); №,
згідно якого збільшено суму грошового
зобов'язання із податку на додану
вартість на 460049,00 грн. за основним
платежем і нараховано штрафні санкції
у розмірі 115012,25 грн. (а.с.61); рішення
№ про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у сумі
188923,40 грн. (а.с.63); вимогу про сплату
боргу (недоїмки) №Ф- з єдиного
внеску у сумі 755693,58 грн. (а.с.62).

Як видно із матеріалів справи, у тому
числі і Акта перевірки, документальна
планова виїзна перевірка позивача
проведена на підставі наказу №310 від 20
березня 2014 року (а.с.94) та направлень на
перевірку від 15 серпня 2014 року (а.с.90-92).

При цьому, термін проведення перевірки
у наказі визначено як 10 робочих днів, з
11 квітня 2014 року.

Таким чином, направлення на перевірку
від 15 серпня 2014 року видані Інспекцією
на підставі наказу №310 від 20 березня 2014
року, який вичерпав свою дію.

Крім того, на сторінці 4 Акта перевірки
вказано, що рекомендованим листом із
повідомленням про вручення направлено
на адресу реєстрації фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 копію наказу №310 від
20 березня 2014 року про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення від 20 березня 2014
року №3282/10-10-06-17-3/168 із зазначенням дати
початку проведення такої перевірки,
які отримані позивачем 22 березня 2014
року.

У відповідача двічі витребовувалися
ухвалами суду від 20 жовтня 2014 року та
від 10 листопада 2014 року докази
вручення позивачу наказу та
повідомлення про проведення перевірки,
на що ДПІ було подано лише копію
фіскального чеку (а.с.93).

Доказів на підтвердження вручення
зазначених документів податковим
органом позивачу надано не було.

У свою чергу, позивачем та його
представником заперечувався факт
отримання вказаних наказу та
повідомлення 22 березня 2014 року.

При цьому, на підтвердження своїх
доводів щодо неотримання доказів
проведення перевірки, надано примірник
авіаквитка ОСОБА_3 (а.с.59), з якого
вбачається, що позивач 22 березня 2014
року о 03 годині вилетів літаком рейсу
QU4421 із України до Єгипту.

Також, на сторінці 7 Акта перевірки
зазначено, що працівниками ДПІ
здійснено фактичний виїзд за
податковою адресою платника податків
(АДРЕСА_1) з метою приступити до
проведення документальної планової
виїзної перевірки та пред'явлення
направлень №№789, 790, 791 від 15 серпня 2014
року на проведення такої перевірки
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3;
однак, позивач відмовився розписатися
у направленнях на проведення
документальної планової виїзної
перевірки, у зв'язку із чим складено
акти від 15 серпня 2014 року про відмову
платника податків розписатися у
направленні на перевірку і про
неможливість вручення для
ознайомлення та підписання направлень
від 15 серпня 2014 року на проведення
документальної перевірки.

На підтвердження зазначеного ДПІ
надано копію акта від 15 серпня 2012 року
№18/17-3/НОМЕР_1 про відмову платника
податків розписуватися у направленні
на перевірку (а.с.105-106).

Разом із тим, суд звертає увагу, що
датою складання такого акта зазначено
15 серпня 2012 року, у той час як в Акті
перевірки йде мова про акт від 15 серпня
2014 року. Примірник акта про
неможливість вручення для
ознайомлення та підписання направлень
від 15 серпня 2014 року на проведення
документальної перевірки до суду не
подано.

Позивач заперечував як факт відмови
розписуватися у названих документах,
так і факт прибуття посадових осіб
податкового органу за його податковою
адресою 15 серпня 2014 року.

При цьому, суд враховує, що строк для
проведення перевірки позивача,
зазначений у наказі від 20 березня 2014
року №310, на підставі якого оформлені
направлення на проведення перевірки
від 15 серпня 2014 року, станом на 15 серпня
2014 року, - сплив.

У Акті перевірки на сторінці 5 вказано,
що 12 серпня 2014 року на адресу
реєстрації ФОП ОСОБА_3 було надіслано
лист із зазначенням необхідності
надання всіх наявних документів для
проведення документальної планової
виїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності за
період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013
року до Броварської ОДПІ (вікна 2, 3, 4
першого поверху адміністративної
будівлі по вул. Київській, 286 у місті
Бровари). Судом двічі витребовувалося у
відповідача такий лист із доказами
направлення і вручення позивачу, а
також план-графік проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання на другий
квартал 2014 року, службові записки від 15
травня 2014 року, від 29 травня 2014 року, від
24 червня 2014 року, від 9 липня 2014 року
стосовно встановлення
місцезнаходження позивача, посилання
на які містяться у Акті перевірки.
Проте, вимоги суду щодо надання
перерахованих документів не виконано,
відповідні документи - не подано.

Крім того, позивач у своїх доводах
зазначав, що Акт перевірки від 5 вересня
2014 року №526/1703/НОМЕР_2 ним отримано 25
вересня 2014 року, а 26 вересня 2014 року він
разом із бухгалтером ОСОБА_4 та
уповноваженим представником ОСОБА_1
привезли до ДПІ та намагалися надати
відповідачу для перевірки на 6634
аркушах оригінали документів
первинного бухгалтерського та
податкового обліку і всі наявні
первинні документи, що належать до
предмета перевірки. Однак податковим
органом було відмовлено у прийнятті
таких документів та рекомендовано
подати заперечення.

На підтвердження зазначеного надано
примірник акта від 26 вересня 2014 року
(а.с.76), який складений у присутності
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Крім того, суд звертає увагу, що при
розгляді справи судом допитано у
якості свідка ОСОБА_4 (бухгалтера
позивача), яка надала показання про те,
що 26 вересня 2014 року до
канцелярії ДПІ подавалися оригінали
документів бухгалтерського та
податкового обліку на 6634 аркушах, проте
у прийнятті таких документів було
відмовлено у зв'язку із їх великою
кількістю та запропоновано подати ці
документи інспекторам, що проводили
перевірку. Останніми також відмовлено
у прийнятті зазначених документів у
зв'язку із закінченням проведення
перевірки. Крім того, вказала, що такі
документи намагалися подати разом із
запереченнями на Акт перевірки, однак у
прийнятті таких документів знову ж
було відмовлено.

Як встановлено судом, 1 жовтня 2014 року
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
до ДПІ подано заперечення на Акт від 5
вересня 2014 року №526/1703/НОМЕР_2 «Про
результати документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 за період з 1 січня
2011 року по 31 грудня 2013 рік».

Представник позивача вказала, що під
час подання заперечень у додатках до
них було зазначено оригінали
документів бухгалтерського та
податкового обліку на 6634 аркушах, разом
із тим посадовими особами Інспекції
відмовлено у прийнятті цих заперечень
із таким додатком, запропоновано
окремо подати заперечення, а окремо -
документи. У зв'язку із цим, позивачем
було змінено назви додатків у тексті
заперечень (у графі «В додатках»), які
додаються до заперечень та виключено
із них оригінали документів
бухгалтерського і податкового обліку.
Після подання змінених заперечень, як
зазначила представник позивача,
останні прийнятті ДПІ, а первинні та
бухгалтерські документи на 6634 аркушах -
ні. Під час допиту у якості свідка
бухгалтер позивача ОСОБА_4 підтвердила
такі обставини.

У той же час, відповідачам не
обґрунтовано у зв'язку із чим
заперечення на Акт перевірки не
враховані при винесенні оскаржуваних
рішень, як і не надано примірник
відповіді на них. У судовому засіданні
представник відповідача не зміг
пояснити, чи така відповідь взагалі
надавалася.

Крім того, у судовому засіданні
представник позивача звертала увагу,
що обставини, викладені у Акті
перевірки на аркушах 13-14, не
відповідають дійсності, оскільки
позивач ніколи не перебував у
господарських відносинах із суб'єктами
господарювання, які зазначені в такому
Акті, зокрема із товариствами
«АСКАНІЯ-ФЛОРА», «СВІТОЧ ДВА», «Ш.С.Г.»,
«ЗЕТ-ТРАНСПОРТ-Україна». Це ж зазначила
у ході допиту бухгалтер фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає таке.

У відповідності до положень підпункту
75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

За нормами пункту 77.1 статті 77
Податкового кодексу України
документальна планова перевірка
повинна бути передбачена у
плані-графіку проведення планових
документальних перевірок.

За правилами пункту 77.4 статті 77
Податкового кодексу України про
проведення документальної планової
перевірки керівником контролюючого
органу приймається рішення, яке
оформлюється наказом.

Право на проведення документальної
планової перевірки платника податків
надається лише у випадку, коли йому не
пізніше ніж за 10 календарних днів до
дня проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку або надіслано
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення копію наказу про
проведення документальної планової
перевірки та письмове повідомлення із
зазначенням дати початку проведення
такої перевірки.

При цьому, суд звертає увагу, що
надіслання рекомендованим листом
відповідного наказу вимагає доказів
(повідомлення) про його вручення
адресату.

У відповідності до положень пункту 81.1
статті 81 Податкового кодексу України
посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами контролюючого органу
складається акт, який засвідчує факт
відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

За приписами пункту 81.2 статті 81
Податкового кодексу України у разі
відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

Як встановлює пункт 82.1 статті 82
Податкового кодексу України
тривалість перевірок, визначених у
статті 77 цього Кодексу, не повинна
перевищувати 30 робочих днів для
великих платників податків, щодо
суб'єктів малого підприємництва - 10
робочих днів, інших платників податків
- 20 робочих днів.

Продовження строків проведення
перевірок, визначених у статті 77 цього
Кодексу, можливе за рішенням керівника
контролюючого органу не більш як на 15
робочих днів для великих платників
податків, щодо суб'єктів малого
підприємництва - не більш як на 5
робочих днів, інших платників податків
- не більш як на 10 робочих днів.

У силу положень пункту 86.1 статті 86
Податкового кодексу України
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

За нормами пункту 86.7 статті 86
Податкового кодексу України у разі
незгоди платника податків або його
законних представників з висновками
перевірки чи фактами і даними,
викладеними в акті (довідці) перевірки,
вони мають право подати свої
заперечення до контролюючого органу за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

Рішення про визначення грошових
зобов'язань приймається керівником
контролюючого органу (або його
заступником) з урахуванням результатів
розгляду заперечень платника податків
(у разі їх наявності). Платник податків
або його законний представник може
бути присутнім під час прийняття
такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків
(пункт 86.8 статті 86 Податкового кодексу
України).

За наведених законодавчих приписів та
встановлених у ході судового розгляду
обставин (відсутність доказів
повідомлення позивача про проведення
перевірки; проведення перевірки на
підставі наказу, який вичерпав свою
дію; ненадання відповіді на
заперечення на Акт перевірки; відмова у
прийнятті для розгляду первинних
документів тощо), суд доходить висновку
про порушення порядку проведення
перевірки, що дає підстави вважати
висновки такої перевірки передчасними.

Враховуючи порушення порядку
проведення перевірки, що потягнуло за
собою недослідження податковим
органом документів первинного та
бухгалтерського обліку позивача, суд
констатує, що наслідки такої перевірки
у вигляді оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, вимоги про сплату
боргу та рішення про застосування
штрафних санкцій також не можуть бути
визнані правомірними, у зв'язку із чим
останні підлягають визнанню
протиправними та скасуванню. При цьому,
суд звертає увагу на ту обставину, що
суд не може підміняти собою Інспекцію і
перебирати на себе функцію по
проведенню перевірки і досліджувати
самостійно документи, які безпідставно
не досліджувалися і не враховувалися
відповідачем.

Стосовно вимоги про зобов'язання ДПІ
провести належним чином документальну
планову перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 1
січня 2011 року по 31 грудня 2013 рік, суд
зазначає, що такі дії є дискреційними
повноваженнями податкового органу, в
які суд втручатися не уповноважений,
тому резюмує необхідність відмови у
цій частині позову.

У той же час суд підкреслює, що
податковий орган не позбавлений права
у майбутньому провести перевірку
позивача у встановленому податковим
законодавством порядку.

Суд враховує положення частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України про те, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, та вважає, що у цьому випадку
ДПІ таких положень дотримано не було.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову, зокрема
щодо визнання протиправними дій
відповідача по проведенню
документальної планової виїзної
перевірки, визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень від 9 жовтня 2014 року № та
№, вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 9 жовтня 2014 року №Ф-
та рішення від 9 жовтня 2014 року №
про застосування штрафних санкцій. У
той же час, у іншій частині позов
задоволенню не підлягає.

Як встановлює частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 478,20 грн. за
позовні вимоги майнового характеру та
73,08 грн. за немайнові вимоги, доказів
понесення інших судових витрат не
надано.

Оскільки позовні вимоги немайнового
характеру суд задовольняє частково, то,
з урахуванням частини у якій у
задоволенні позову відмовлено, судові
витрати по сплаті судового збору
присудженню на користь позивача
підлягають у сумі 514,74 грн.

Керуючись статями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області по
проведенню документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 за період з 1 січня
2011 року по 31 грудня 2013 рік.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 9 жовтня 2014 року № та
№.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про сплату боргу
(недоїмки) від 9 жовтня 2014 року №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 9 жовтня 2014 року
№ про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 514 (п'ятсот
чотирнадцять) грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 24 листопада 2014 р.