Справа № 2-а-4672/11
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4672/11
У Х В А Л А

18 листопада 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі : головуючого судді
Головіна В.О., при секретарі Михайловій
Н.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Павлоград
та Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

До Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області
надійшло подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Павлоград
та Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх доводів, заявник
посилається на те, що постановою
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від
17.06.2011року, яка ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2013 року
залишена без змін , зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу пенсійні виплати. На
виконанні у заявника перебуває
виконавчий лист, виданий на підставі
зазначеного судового рішення.
Враховуючи, що під час виконання
зазначеного судового рішення виникли
обставини, що ускладнюють виконання
судового рішення, заявник просить
змінити порядок і спосіб виконання
постанови суду із зобов’язання
відповідача виплатити позивачу
нараховану суму виплат на стягнення
нарахованої, але не виплаченої суми
виплат.

У судове засідання сторони не
з’явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлялися належним чином. У
відповідності до ч. 2 ст.263 КАС України
їх неприбуття не перешкоджає судовому
розгляду.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, повно та
всебічно з’ясувавши всі фактичні
обставини, суд прийшов до висновку, що
заява не підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що постановою
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від
17.06.2011року, яка ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2013 року
залишена без змін , зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу пенсійні виплати. На
підставі зазначеного вище судового
рішення відкрито виконавче
провадження.

Згідно довідки відповідача, на
підставі рішення суду позивачу
нараховано пенсійні виплати у сумі
1400,51 грн.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства встановлено, що судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в адміністративному суді,
ухвалюється іменем України. Постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
по вищевказаній справі та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
судом, є позовними вимогами як обраним
судом видом захисту порушених прав
позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин відповідач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст. 198, 223 КАС України)

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду.

Суд вважає за необхідне зауважити, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Змінюючи спосіб виконання постанови
суду у такому порядку, як просить
відповідач, фактично змінить її суть,
що належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Керуючись ст.263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні Подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Павлоград
та Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили у
відповідності до ст. 254 КАС України та
може бути оскаржена в порядку та
строки, передбачені ст. 186 КАС України,
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.

Суддя:

ОСОБА_2