Справа № 369/5770/14-а
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/5770/14-а
Провадження № 2-а/369/372/14
ПОСТАНОВА

іменем України

10.11.2014
року

м.
Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області в складі

головуючої судді Волчка
А.Я.,

за участю секретаря
Ткачук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Малениця»
до ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, третя особа: Фермерське
господарство «Мрія» про визнання
незаконним та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Малениця» (далі –
ТОВ «Малениця», Позивач) в червні 2014
року звернулось до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до ОСОБА_1
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
незаконним та скасування рішень.

Заявлені позовні вимоги Позивач
обґрунтовував тим, що виконавчим
комітетом ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинськогого району
Київської області були видані ТОВ
«Малениця» погодження розміщення
тимчасових споруд терміном дії на
п’ять років.

Проте, 29 травня 2014 року Відповідачем
були прийняті рішення № 21/14-21/18, якими
були скасовані попередні рішення «Про
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності».

Позивач переконаний, що законодавчо
передбачених повноважень у
відповідача на прийняття вказаних
рішень не має. Оскільки, відповідно до
пункту 4 рішення Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 у
справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України “Про
місцеве самоврядування в Україні”
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування),
Конституційний Суд України дійшов
висновку, що органи місцевого
самоврядування, вирішуючи питання
місцевого значення, представляючи
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, приймають
нормативні та ненормативні акти. До
нормативних належать акти, які
встановлюють, змінюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово, а
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб’єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

З огляду на правову позицію
Конституційного Суду України, та
враховуючи природу дозволів на
розміщення тимчасових споруд, можна
дійти висновку, що дозволи на
розміщення тимчасових споруд, виданих
ОСОБА_1 сільською радою Києво-
Святошинського району Київської
області, передбачають конкретні
приписи, звернені до ТОВ «Малениця»,
розраховані на одноразове
застосування, та після реалізації
вичерпують свою дію, а, отже, є
ненормативними актами органу
місцевого самоврядування.

У пункті 5 рішення Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року №7- рп/2009 у
справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України “Про
місцеве самоврядування в Україні”
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування)
Конституційний Суд України зазначив,
що “...органи місцевого самоврядування
не можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов’язані з
реалізацією певних суб’єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб’єкти цих правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення. Це є “гарантією
стабільності суспільних відносин” між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення. Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.”

З огляду на зазначене, виконавчий
комітет ОСОБА_1 сільської ради Києво-
Святошинського району Київської
області не наділене повноваженнями
приймати рішення про скасування рішень
на розміщення тимчасових споруд, а тому
дії відповідача щодо прийняття
оскаржуваних постанов є протиправними.

Тому Позивач просив визнати незаконним
та скасувати рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29 травня 2014 року № 21/14
про скасування рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради «Про
розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності», рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29 травня 2014 року № 21/15 про
скасування рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради «Про
розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності», рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29 травня 2014 року № 21/16 про
скасування рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради «Про
розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності», рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29 травня 2014 року № 21/5 про
скасування рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради «Про
розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності», рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29 травня 2014 року № 21/17 про
скасування рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради «Про
розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності», рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29 травня 2014 року № 21/18 про
скасування рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради «Про
розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності».

03 жовтня 2014 року до участі у справі в
якості третьої особи було залучено
товариство з обмеженою
відповідальністю «Фермерське
господарство «Мрія».

В судовому засіданні учасники процесу
не з’явились, про час та місце розгляду
адміністративної справи повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
відомі. Представник Позивача подав до
канцелярії суду заяву від 10.11.2014 року за
вх. № 28176 з проханням слухати справу у
його відсутність, заявлені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши усі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються вимоги Позивача,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

У ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі – КАС
України) визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб’єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, і до адміністративного
суду можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність
суб’єктів владних повноважень, де суди
перевіряють, чи прийнятті вони : на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
при цьому, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Як встановлено в судовому засіданні,
рішеннями виконавчого комітету ОСОБА_1
сільської ради від 18 квітня 2013 року №№
17/13, 17/14, 17/15, 17/16, 17/17, вирішено було
погодити ТОВ «Малениця» розміщення
тимчасової споруди для провадження
підприємницької діяльності площею до
30 кв.м. в селі Горенка по вул. Радгоспна,
б/н (на території СФГ «Мрія») на 5 років з
дати оформлення паспорта прив’язки
тимчасової споруди.

Частинами другою, четвертою статті 28
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (в редакції
статті, чинній на час прийняття
оскарженого рішення) визначено:
тимчасова споруда торговельного,
побутового, соціально-культурного чи
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення
підприємницької діяльності може мати
закрите приміщення для тимчасового
перебування людей (павільйон площею не
більше 30 квадратних метрів по
зовнішньому контуру) або не мати такого
приміщення. Розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Згідно з пунктами 2.2-2.3 Порядку
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21 жовтня 2011
року № 244, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 22
листопада 2011 року за № 1330/20068, замовник,
який має намір встановити тимчасову
споруду, звертається до відповідного
виконавчого органу сільської,
селищної, міської ради, районної
державної адміністрації із
відповідною заявою у довільній формі
про можливість розміщення тимчасової
споруди. До заяви додаються: графічні
матеріали із зазначенням бажаного
місця розташування тимчасової споруди,
виконані замовником у довільній формі
на топографо-геодезичній основі М 1:500
кресленнями контурів тимчасової
споруди з прив'язкою до місцевості;
реквізити замовника (найменування,
П.І.Б., адреса, контактна інформація).
Цей перелік документів є вичерпним.

Відповідність намірів щодо місця
розташування тимчасової споруди
комплексній схемі розміщення
тимчасових споруд (у разі її наявності),
будівельним нормам визначає
відповідний орган з питань
містобудування та архітектури, який
утворено у складі виконавчого органу
відповідної сільської, селищної,
міської ради, районної державної
адміністрації, протягом десяти робочих
днів з дня подання зазначеної заяви.
Про відповідність намірів замовника
щодо місця розташування тимчасової
споруди комплексній схемі розміщення
тимчасових споруд (у разі її наявності),
будівельним нормам замовник
повідомляється відповідним органом з
питань містобудування та архітектури
письмово протягом трьох робочих днів з
дня такого визначення відповідності
намірів або замовнику надається
аргументована відмова щодо реалізації
намірів розміщення тимчасової споруди
(пункт 2.4 Правил).

Таким чином, при розгляді звернення
суб'єкта господарювання на підставі
графічних матеріалів відповідний
орган з питань містобудування та
архітектури перевіряє відповідність
намірів замовника щодо місця
розташування тимчасової споруди
комплексній схемі розміщення
тимчасових споруд (у разі її наявності)
та будівельним нормам.

29 травня 2014 року виконавчим комітетом
ОСОБА_1 сільської ради були прийняті
рішення №№ 21/14, 21/15, 21/16, 21/17, 21/18, якими
були скасовані рішення виконавчого
комітету ОСОБА_1 сільської ради від 18
квітня 2013 року №№ 17/13, 17/14, 17/15, 17/16, 17/17
«Про розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності ТОВ «Малениця».

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд
і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Конституцією України встановлено, що
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України (частина перша статті
140).

Згідно ст. 122 Земельного кодексу
України (далі – ЗК України) сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Так, у Законі України "Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності" органу
місцевого самоврядування надано право
за його ж ініціативою переглянути,
зупинити дію та скасувати власний
регуляторний акт (частини перша, друга
статті 11)

У пункті 5 рішення Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року №7- рп/2009 у
справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України
“Промісцеве самоврядування в
Україні” (справа про скасування актів
органів місцевого самоврядування)
Конституційний Суд України зазначив,
що в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року № 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що Відповідач ОСОБА_1
сільська рада, була не вправі
скасовувати свої попередні рішення
щодо погодження ТОВ «Малениця»
розміщення тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності площею до 30 кв.м. в селі
Горенка по вул. Радгоспна, б/н (на
території СФГ «Мрія») на 5 років з дати
оформлення паспорта прив’язки
тимчасової споруди, оскільки прийняття
даних рішень обмежує та порушує права
Позивача, оскільки відповідно до
приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів ТОВ
«Малениця», і Позивач щодо цих
правовідносин заперечував проти їх
припинення

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Враховуючи вищевикладене та на
підставі ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
рішення Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року №7- рп/2009 у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України
“Промісцеве самоврядування в
Україні” та керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 71, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Малениця» до ОСОБА_1
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, третя особа:
Фермерське господарство «Мрія» про
визнання незаконним та скасування
рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету ОСОБА_1
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 29 травня
2014 року № 21/14 про скасування рішення
виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської
ради «Про розміщення тимчасової
споруди для провадження
підприємницької діяльності».

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету ОСОБА_1
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 29 травня
2014 року № 21/15 про скасування рішення
виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської
ради «Про розміщення тимчасової
споруди для провадження
підприємницької діяльності».

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету ОСОБА_1
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 29 травня
2014 року № 21/16 про скасування рішення
виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської
ради «Про розміщення тимчасової
споруди для провадження
підприємницької діяльності».

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету ОСОБА_1
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 29 травня
2014 року № 21/17 про скасування рішення
виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської
ради «Про розміщення тимчасової
споруди для провадження
підприємницької діяльності».

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету ОСОБА_1
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 29 травня
2014 року № 21/18 про скасування рішення
виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської
ради «Про розміщення тимчасової
споруди для провадження
підприємницької діяльності».

Скасувати заходи забезпечення позову
накладені ухвалою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 17 червня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Києво-Святошинський районний суд
протягом 10 днів з моменту її оголошення

Суддя:
Волчко
А.Я.