Справа № 2а-1870/1962/12
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/64578/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Пилипчук Н.Г.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 14.05.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012

у справі № 2а-1870/1962/12

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Сумської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень-
рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2.)
звернулась до суду з позовом до
Сумської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
Державної податкової служби (далі по
тексту - відповідач, Сумська МДПІ
Сумської області ДПС) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 14.05.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26.09.2012, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування, сплати податків і зборів,
дотримання валютного та іншого
законодавства за період з 08.02.2010 по
31.12.2010, за результатами якої складено
акт від 08.12.2011 №17/17/-464, згідно з
яким підставою збільшення суми
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності є не
включення позивачем до обсягу виручки
коштів, що надійшли на розрахунковий
рахунок платника за 2010 рік на загальну
суму 79863,43 грн., в результаті чого,
податковим органом зроблено висновок
про заниження позивачем податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в
загальній сумі - 11979,51 грн.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 27.12.2011 №
про донарахування суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності на суму
11979,51 грн. та № про донарахування
суми грошового зобов'язання по податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів на загальну суму 70995,00
грн., в т.ч. за основним платежем - 56388,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) -14607,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Судами встановлено, що під час
проведення перевірки щодо сум виручки
отриманих за перевіряємий період
позивачем, відображених в книзі обліку
доходів та витрат (форма №10) та в звітах
суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи - платника єдиного
податку встановлено, що перевищення
понад 500 тисяч грн. відбулося в ІV
кварталі 2010 року. Платником за
результатами підприємницької
діяльності, самостійно визначено суму
перевищення в розмірі 122793,00 грн. та
відповідно 13.01.2011 до Лебединського
відділення Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції за вх.
№150 подано декларацію про отримані
доходи з 01.01.2010 по 31.12.2010 та
задекларовано витрати в сумі 110989,00 грн.

Перевіркою встановлено заниження
платником валового доходу
відображеного в декларації про
отримані доходи в сумі 79863,43 грн., а саме,
відповідно до банківських виписок про
рух грошових коштів встановлено, що
позивачем за період з 17.08.2010 по 31.12.2010 не
було включено до обсягів виручки:
фактично отримані кошти у
безготівковій формі 29.12.2010 року на
рахунок №0686 від ТОВ «Ук.Аз.-
Дружба» в сумі - 79860,00 грн. як
передоплату за продукти харчування
згідно рахунка №1 від 28.12.2010; 31.12.2010 не
включено кошти в сумі 0,05 грн.
нараховані банком як банківські
відсотки на залишок коштів на рахунку;
31.08.2010, 29.09.2010, 27.10.2010, 29.11.2010, 29.12.2010 по
рахунку №2185 банком нараховані
банківські відсотки на залишок кошів
на рахунку в сумі 3,38 грн., які не було
включено до обсягів виручки за
перевіряємий період.

На момент виникнення спору
правовідносини з приводу єдиного
податку регулювалися приписами Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (далі по тексту - Указ).

Відповідно до ст. 1 Указу, спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується, у тому
числі, для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їхніх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. грн.; юридичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
будь-якої організаційно-правової форми
та форми власності, в яких за рік
середньооблікова чисельність
працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 1 млн. грн.

За приписами ст. 4 Указу спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності для суб'єктів малого
підприємництва може застосовуватися
поряд з діючою системою оподаткування,
обліку та звітності, передбаченою
законодавством, на вибір суб'єкта
малого підприємництва.

Згідно зі ст. 5 Указу, в разі порушення
вимог, установлених ст. 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Оподаткування доходів, отриманих
платником єдиного податку з порушенням
умов перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування.

Якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір, отримує інші доходи, ніж
визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту,
то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими
цим Законом для платників податку, що
не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності (пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону
України «Про податок з доходи фізичних
осіб»).

На підставі пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» визначено, що до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включається оподатковуваний
дохід (прибуток), не включений до
розрахунку загальних оподатковуваних
доходів попередніх податкових
періодів та самостійно виявлений у
звітному періоді платником податку або
нарахований податковим органом згідно
із законом.

Пунктом 7.1 ст. 7 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
встановлено, що ставка податку
становить 15 % від об'єкта оподаткування,
крім випадків, визначених у пунктах 7.2 -
7.3 цієї статті.

Згідно ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок із
громадян», оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

Щодо доводів позивача про те, що
грошові кошти у розмірі 79860,00 грн., які
надійшли на її рахунок від ТОВ «Ук.Аз. -
Дружба» були помилково перераховані і
в подальшому були повернуті, при цьому
поставка товару не проводилася, то
відповідно сума таких не вважається
виручкою, суди вірно вважають
безпідставним виходячи з наступного.

Так, під час здійснення фахівцями
податкового органу зазначеної
перевірки, представником позивача було
надано пояснення №5062/1 від 18.11.2011, в
якому зазначено, що банківські
відсотки та сума 79860,00 грн., що надійшли
на рахунок №0686 та №2185
помилково були не включені до суми
виручки.

Крім того, матеріали справи не містять
будь-яких пояснень та первинних
документів, які б підтверджували
повернення коштів ТОВ «Ук.Аз. - Дружба»,
а за даними банківських виписок кошти в
період 2010 року ТОВ «Ук.Аз. - Дружба» не
поверталися. Розрахункові документи,
які б підтверджували повернення коштів
готівкою, в період перевірки платником
не надавалися.

Отже, колегія суддів погоджується
судами попередніх інстанцій, що
відповідачем правомірно здійснено
нарахування грошового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в
загальній сумі - 11979,51 грн.

Стосовно підстав донарахування
позивачу податкового зобов'язання з
податку на додану вартість, то судами
зазначено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що під
час проведення перевірки відповідачем
встановлено, що у вересні 2010 року
загальна сума від здійснення операцій
з поставки товарів (послуг) позивача
склала - 364328,00 грн. (без ПДВ 303606,67 грн.), що
сукупно перевищує 300 тис. грн. (без
урахування податку на додану вартість).
При цьому, фактично позивачем 29.12.2010
подано заяву про реєстрацію платником
податку на додану вартість до
податкового органу.

Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України
«Про податок на додану вартість», особа
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку у разі, коли загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), у тому числі
з використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300 тис. грн. (без
урахування податку на додану вартість).

Згідно з п. 9.3 ст. 9 зазначеного Закону
особи, які підпадають під визначення п.
2.3 ст. 2 цього Закону, зобов'язані
зареєструватись як платник податку у
податковому органі за їх
місцезнаходженням (місцем проживання).
Якщо обсяг оподатковуваних операцій
особи протягом звітного податкового
періоду перевищує суму, визначену пп.
2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього Закону, не більше ніж
удвічі, така особа зобов'язана
надіслати податковому органу заяву про
реєстрація протягом 20 календарних
днів, наступних за таким звітним
податковим періодом. З урахуванням
положень цього пункту заява про
реєстрацію має бути подана (надіслана)
до податкового органу особами, що
підлягають реєстрації згідно з пп. 2.3.1
п. 2.3 ст. 2 цього Закону, не пізніше 20-го
календарного дня з моменту досягнення
суми оподатковуваних операцій,
визначеної цим підпунктом. Особа, що не
надсилає таку заяву у таких випадках та
у строки, несе відповідальність за не
нарахування або несплату цього податку
на рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування.

Отже, колегія суддів погоджується із
судами попередніх інстанцій, що
оскільки позивач при перевищенні
обсягів операцій з поставки товарів в
сумі 300 тис. грн., протягом 20 днів,
наступних за таким звітним періодом, не
надіслав податковому органу заяву про
реєстрацію платником податку на додану
вартість, то визначення податковим
органом грошового зобов'язання з
податку на додану вартість є
правомірним.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для відмови у
задоволенні позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 14.05.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Н.Г. Пилипчук (підпис)М.О.
Федоров