Справа № 500/6701/14-а
Суддя: Бальжик О. І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/6701/14-а
Провадження № 2-а/500/176/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2014 року
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області у складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:Щербини
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїл
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання
неправомірним рішення про відмову у
перерахунку пенсії та зобов'язання
провести перерахунок пенсії за
довідкою про складові заробітної плати
за №185 від 12.06.2014 року, в тому числі з
урахуванням графи «інші виплати» з
12.06.2014 року. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що у 2014 році йому була
призначена пенсія по інвалідності
згідно з Законом України «Про державну
службу». При нарахуванні відповідачем
пенсії не були враховані інші виплати,
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. На його
звернення до управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
у перерахунку пенсії йому було
відмовлено. Зазначив, що, на думку
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області, незважаючи на
затвердження нової форми довідки, в яку
була введена колонка «інші виплати»,
без внесення змін в Закон України «Про
державну службу» та постанову Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» 2000
року за №865 немає підстав включення при
призначенні пенсії сум індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань. Вважав таке рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області неправомірним, адже зазначені
виплати у відповідності до ст.2 ЗУ «Про
оплату праці» входять у структуру
заробітної плати, з якої проводилося
утримання на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Ухвалою суду від 08.10.2014 року відкрито
скорочене провадження у справі (а.с.10).

Ухвалою суду від 16.10.2014 року справа
призначена до судового розгляду (а.с.14).

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги уточнив, остаточно просив
визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області щодо відмови у перерахунку
пенсії за довідкою про складові
заробітної плати за №185 від 12.06.2014 року
та зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
здійснити перерахунок, нарахування та
виплату призначеної пенсії в новому
розмірі з 29.09.2014 року за довідкою про
складові заробітної плати №185 від
12.06.2014 року, в тому числі з урахуванням
графи «інші виплати». На задоволенні
позовних вимог наполягав на підставі
доводів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнала, посилаючись на те, що
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань у розмірі
середньої заробітної плати,
матеріальна допомога на оздоровлення
при наданні щорічної відпустки та
індексація грошових доходів населення
не враховуються під час обчислення
пенсії відповідно до ст.37 Закону «Про
державну службу».

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійснені ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 отримує пенсію по
інвалідності з 12.06.2014 року, яку
розраховано відповідно до Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993 р. №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ).
Загальний стаж його роботи складає 35
років 2 місяці 24 дні, у тому числі 28
років 05 місяців 23 дні - стаж роботи на
державній службі.

29.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області із заявою про
перерахунок пенсії, на що листом за
вих.№136/К-01 від 03.10.2014 року йому було
відмовлено.

Загальні засади діяльності,
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті, а також особливості
правовідносин щодо призначення та
перерахунку пенсій державним
службовцям, встановлені Законом
№3723-ХІІ.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону N3723-XII
пенсія державним службовцям
призначається у розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Частиною 2 ст.37-1 Закону N3723-XII
передбачено, що перерахунок пенсії
здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Таким чином, призначення державному
службовцю пенсії та її перерахунок
здійснюється із сум їх заробітної
плати, на які нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Водночас ст.33 Закону N3723-ХІІ
встановлено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок
(частина друга). Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань (частина
шоста). Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України (частина
сьома).

Згідно ст.2 Закону України «Про оплату
праці» від 24.03.1995 року за №108/95-ВР
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року за №5 (далі - Інструкція),
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників, у розмірах,
передбачених нормативно-правовими
актами, або визначена у колективному
договорі підприємства, що надається
працівникам як за умови подання заяви,
так і без неї (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом), відноситься до
заробітної плати, як інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, а отже, є базою для нарахування
та утримання єдиного внеску.

Згідно з п.п.2.2.7 Інструкції сума виплат,
пов'язаних з індексацією заробітної
плати працівників, входить до складу
фонду додаткової заробітної плати.

Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року за N1058-IV не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000 року за N865 встановлено, що розмір
виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
Середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 або 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цих виплат за 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що
запроваджені нормативно-правовими
актами надбавки та матеріальна
допомога належать до додаткових видів
грошового забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

У судовому засіданні встановлено та не
заперечувалось сторонами, що з таких
виплат як допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, а також
премії та надбавки позивачу
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

При виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Так, за позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від
20.02.2012 року, висновок касаційного суду
про те, що матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
не включається до складу заробітної
плати державного службовця, не
враховується при обчисленні розміру
пенсії, є наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням законів №3723-ХІІ та
№108/95-ВР, які щодо спірних
правовідносин є загальними. У той же
час перевагу мають спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин стаття 41 Закону №1058-ІV та
стаття 66 Закону №1788-ХІІ.

Стаття 8 КАС визначає, що суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, управлінням Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
не доведено правомірність та
обґрунтованість своїх дій щодо відмови
врахувати позивачу при розрахунку
пенсії інші види виплат, на які
нараховані та з яких утримані страхові
внески (єдиний внесок) до Пенсійного
фонду України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.9-11, 69 -71, 158-163 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області щодо відмови ОСОБА_1 у
здійснені перерахунку пенсії за
наданою довідкою про складові
заробітної плати за №185 від 12.06.2014 року.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок,
нарахування і виплату пенсії в новому
розмірі з 29.09.2014 року за довідкою про
складові заробітної плати за №185 від
12.06.2014 року, у тому числі з урахуванням
графи «інші виплати».

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя: