Справа № 822/3515/14
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3515/14

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович
А.І.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

18 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

секретар судового засідання:
Лозінська Н.В.

за участі:

представника відповідача:
Свірневської Н.В.

представника третьої особи: Дудка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області та
Прокуратури Західного регіону України
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 жовтня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Прокуратура
Західного регіону України про
визнання протиправним та скасування
рішення ,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду із позовом до
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Прокуратура
Західного регіону України про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, відповідач та третя особа
подали апеляційні скарги, в яких
просили постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 06
жовтня 2014 року скасувати, прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неповного з'ясування
обставин справи і, як наслідок,
невірного вирішення справи та
прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі, просив вимоги, що в
ній викладені, задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився,
повноважного представника не направив,
хоча був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та
враховуючи відсутність заперечень
представника відповідача, колегія
суддів вирішила провести розгляд
справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача та третьої
особи, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню, а оскаржувана
постанова - скасуванню, з прийняттям
нової постанови про відмову в
задоволенні позову, з наступних
підстав.

Встановлено, військовою прокуратурою
Західного регіону України проводиться
досудове розслідування у
кримінальному провадженні, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000004 від 19
лютого 2014 року, за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 365 ч. З КК України.

Відповідно до Договору №К-2014/03 про
надання правової допомоги від 21.03.2014
року, він укладений між адвокатом
ОСОБА_4 та клієнтом ОСОБА_5 для надання
адвокатом безкоштовної правової
допомоги клієнту по захисту інтересів
останнього щодо подій, що сталися 19.02.2014
року в районі управління СБУ в
Хмельницькій області ( стор. 12 справи).

На підставі даного договору позивач
надавав правову допомогу ОСОБА_5

20.05.2014 року ст. групи процесуальних
прокурорів у кримінальному
провадженні - начальник відділу
процесуального керівництва досудовим
розслідуванням та підтримання
державного обвинувачення у
кримінальних провадженнях слідчого
відділу слідчого управління
прокуратури Західного регіону України
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, молодший радник юстиції
Бурлака П. направив до відповідача Лист
№04/1-38 вих.№14, в якому стверджує, що
адвокат ОСОБА_4 у своїй діяльності, явно
вийшов за межі наданих йому
повноважень, чим порушив вимоги ст.ст.
202, 203 ЦК України, ст.50, 58 КПК України,
ст.ст. 20, 21 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
і просить розглянути порушення на
засіданні
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області та
повідомити прокуратуру Західного
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
про прийняте рішення та вжиті заходи (
а. с. 88 - 90).

Рішенням
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області від
21.07.2014 року вирішено притягнути
адвоката ОСОБА_8, Свідоцтво про право
зайняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1, видане на підставі рішення
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області №108
від 10 липня 2010 року (адреса робочого
місця адвоката: АДРЕСА_1), до
дисциплінарної відповідальності і
застосувати до нього дисциплінарне
стягнення у вигляді попередження ( а.с. 6
- 8).

Як вбачається із матеріалів справи,
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення відповідача слугувало
встановлене порушення позивачем вимог
ст.ст. 11, 15 Правил адвокатської етики,
затверджених Установчим З'їздом
адвокатів України 17.11.2012 року (далі -
Правил). Вказане порушення полягало у
наданні правової допомоги громадянину
ОСОБА_5 без укладення відповідного
договору та необхідних для цього
повноважень.

Не погодившись із вказаним рішення,
позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов ОСОБА_8, суд першої
інстанції виходив з того, що вказане
рішення відповідача є незаконним, адже
під час його прийняття не було
враховано та не надано належної оцінки
усім обставинам справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується зі вказаним висновком
та зважає на таке.

Відповідно до ст.59 Конституції України
визначено, що кожен має право на
правову допомогу. У випадках,
передбачених законом, ця допомога
надається безоплатно. Кожен є вільним у
виборі захисника своїх прав. Для
забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової
допомоги при вирішенні справ у судах та
інших державних органах в Україні діє
адвокатура.

Адвокат надає правову допомогу
відповідно до законодавства України
про адвокатуру та адвокатську
діяльність на підставі договору про
надання правової допомоги (ст.14 Правил).

Згідно із ст.20 Закону "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність" під час
здійснення адвокатської діяльності
адвокат має право вчиняти будь-які дії,
не заборонені законом, правилами
адвокатської етики та договором про
надання правової допомоги, необхідні
для належного виконання договору про
надання правової допомоги.

Відповідно до частин 1 - 2 ст.21 вказаного
Закону, під час здійснення
адвокатської діяльності адвокат
зобов'язаний: 1) дотримуватися присяги
адвоката України та правил
адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта
надати звіт про виконання договору про
надання правової допомоги; 3)
невідкладно повідомляти клієнта про
виникнення конфлікту інтересів; 4)
підвищувати свій професійний рівень; 5)
виконувати рішення органів
адвокатського самоврядування; 6)
виконувати інші обов'язки, передбачені
законодавством та договором про
надання правової допомоги. Адвокату
забороняється: 1) використовувати свої
права всупереч правам, свободам та
законним інтересам клієнта; 2) без згоди
клієнта розголошувати відомості, що
становлять адвокатську таємницю,
використовувати їх у своїх інтересах
або інтересах третіх осіб; 3) займати у
справі позицію всупереч волі клієнта,
крім випадків, якщо адвокат впевнений у
самообмові клієнта; 4) відмовлятися від
надання правової допомоги, крім
випадків, установлених законом.

Стаття 15 Правил визначає, що договір
про надання правової допомоги може
укладатись клієнтом або на користь
клієнта іншою особою, яка діє в його
інтересах. Особливості укладення та
змісту контрактів (договорів) з
адвокатами, які надають безоплатну
правову допомогу, встановлюються
законом, що регулює порядок надання
безоплатної правової допомоги. Якщо
договір про надання правової допомоги
укладено на користь клієнта іншою
особою, яка діє в його інтересах,
адвокат зобов'язаний отримати
підтвердження згоди клієнта на надання
йому правової допомоги цим адвокатом
виключно у випадку, якщо цього вимагає
закон.

Відповідно до матеріалів справи,
ОСОБА_4, органу досудового
розслідування, було надано копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1 і два
договори про надання правової допомоги
№ К-2014/03/01 від 21 березня 2014 року
підписаний з одного боку адвокатом
ОСОБА_4, а з другого ОСОБА_9 (в інтересах
ОСОБА_5) та № К-2014/03/02 від 21 березня 2014
року підписаний тими ж особами, але на
представлення інтересів ОСОБА_9
будь-яких інших документів надано не
було. До того ж, договір № К-2014/03/01 від 21
березня 2014 року в інтересах ОСОБА_5
підписала ОСОБА_9

Після проведення слідчим
процесуальної дії з ОСОБА_9, адвокат
ОСОБА_4 у протоколі допиту свідка,
власноручно виклав клопотання, в
інтересах ОСОБА_5, про проведення
процесуальних дій з його участю та
долучення до матеріалів провадження
цивільного позову, заяви про визнання
потерпілим ОСОБА_5, які останнім не
підписані, оскільки ОСОБА_5, згідно з
текстом цивільного позову перебуває у
м. Прага, Чешської Республіки на
лікуванні, однак підтверджуючих
документів надано не було. Адвокат
ОСОБА_4 в якості захисника ОСОБА_5
допущений не був.

Із матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_5 (20.09.1997р.н.) на день укладання №
К-2014/03/01 від 21 березня 2014 року є
неповнолітнім.

Зі змісту положень статті 32 ЦК України
вбачається, що позивач, як особа у віці
від 14 до 18 років має неповну цивільну
дієздатність та укладає інші
правочини, зокрема й договір з
адвокатом, виключно за згодою батьків
(усиновлювачів) або піклувальників.

Частиною 1 ст.58 КПК України визначено,
що потерпілого у кримінальному
провадженні може представляти
представник - особа, яка у
кримінальному провадженні має право
бути захисником.

Згідно ст.59 КПК України, якщо
потерпілим є неповнолітня особа або
особа, визнана в установленому законом
порядку недієздатною чи обмежено
дієздатною, до участі в процесуальній
дії разом з нею залучається її законний
представник. Питання участі законного
представника потерпілого у
кримінальному провадженні регулюється
згідно з положеннями статті 44 цього
Кодексу.

Відповідно до частин 1 - 3 ст.44 КПК
України, якщо підозрюваним,
обвинуваченим є неповнолітній або
особа, визнана у встановленому законом
порядку недієздатною чи обмежено
дієздатною, до участі в процесуальній
дії разом з ним залучається його
законний представник. Як законні
представники можуть бути залучені
батьки (усиновлювачі), а в разі їх
відсутності - опікуни чи піклувальники
особи, інші повнолітні близькі родичі
чи члени сім'ї, а також представники
органів опіки і піклування, установ і
організацій, під опікою чи піклуванням
яких перебуває неповнолітній,
недієздатний чи обмежено дієздатний.
Про залучення законного представника
слідчий, прокурор виносить постанову, а
слідчий суддя, суд - постановляє ухвалу,
копія якої вручається законному
представнику.

Отже, ОСОБА_9, навіть у випадку коли вона
є сестрою ОСОБА_5 не може бути законним
представником останнього.

Під час судового засідання адвокатом
ОСОБА_4 надано договір №К-2014/04 і
письмове підтвердження матері ОСОБА_5 -
ОСОБА_10 від 25 березня 2014 року щодо
погодження умов договору та наданих
йому повноважень.

Разом з цим, у своїх Поясненнях від
04.06.14р. позивач вказує, що отримав згоду
матері ОСОБА_5 ОСОБА_10 на
представництво та захист інтересів її
сина усно в телефонній розмові.

Крім того, протягом липня - серпня 2014
року ОСОБА_11 зверталась у військову
прокуратуру Західного регіону України
щодо визнання її та неповнолітнього
сина ОСОБА_5 потерпілими у провадженні,
однак жодного факту надання прав
представляти їх інтереси адвокату
ОСОБА_4 надано не було, а також від неї
не надходило жодних заяв про залучення
ОСОБА_4 в якості їх захисника у даному
кримінальному провадженні.

Колегія суддів зауважує, що
визначальним в даному випадку є факт
подання позивачем вказаного договору
№К-2014/04 і письмового підтвердження
матері ОСОБА_5 - ОСОБА_10 від 25 березня 2014
року щодо погодження умов договору та
наданих йому повноважень саме до
органів досудового розслідування, а не
до Кваліфікаційно - дисциплінарної
комісії адвокатури Хмельницької
області чи суду.

В свою чергу, судом першої інстанції
проігноровано той факт, що ні у органу
досудового розслідування під час
проведення слідчих дій, що стало
підставою звернення до Кваліфікаційно
- дисциплінарної комісії адвокатури
Хмельницької області, ні у голови та
членів вказаної комісії не було жодних
підтверджуючих документів щодо
наявності та й взагалі існування
договору №К-2014/04 і письмового
підтвердження ОСОБА_10 від 25 березня 2014
року щодо погодження умов договору та
наданих повноважень ОСОБА_4

Також заслуговує на увагу наступний
факт. Згідно умов вищезазначеного
договору, адвоката ОСОБА_4 було
уповноважено лише представляти
інтереси довірителя в судових органах
України однак, не має жодного посилання
в тексті договору на те, що адвоката
ОСОБА_4 було уповноважено на захист
інтересів ОСОБА_5 під час досудового
розслідування в органах прокуратури,
МВС, СБУ чи Міндоходів. Пунктом 3
вказаного договору зазначено, що об'єм
правової допомоги може бути змінений
(збільшений/зменшений) виключно за
згодою сторін, шляхом укладання
додаткового письмового договору.
Доказів укладення таких договорів не
надано.

Враховуючи наведені обставини, колегія
суддів вважає, що позивачем не подано
належних доказів наявності у нього
повноважень на представництво ОСОБА_5 у
кримінальному провадженні, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000004 від 19
лютого 2014 року, за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.365 ч.3 КК України.

Судом першої інстанції також не
враховано, що слідчим суддею
Шевченківського районного суду м.
Львова розглядалась скарга адвоката
ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та
постанову про часткову відмову у
задоволенні клопотань.

Ухвалою слідчого судді
Шевченківського районного суду
м.Львова від 05 червня 2014 року, яка
набрала законної сили, відмовлено у
задоволенні скарги ОСОБА_4

Вказана ухвала містить висновок про те,
що адвокат ОСОБА_4 вчиняючи
процесуальні дії від імені ОСОБА_5, явно
вийшов за межі наданих повноважень.
ОСОБА_4 не оскаржив вказану ухвалу,
тобто фактично погодився із висновком
суду.

Стаття 11 Правил встановлює вимоги до
компетентності та добросовісності
адвоката.

Так, зважаючи на суспільну значущість і
складність професійних обов'язків
адвоката, від нього вимагається
високий рівень професійної підготовки,
ґрунтовне знання чинного
законодавства, практики його
застосування, опанування тактики,
методів і прийомів адвокатської
діяльності, ораторського мистецтва.

Адвокат зобов'язаний надавати правову
допомогу клієнтам, здійснювати їх
захист та представництво компетентно і
добросовісно, що передбачає знання
відповідних норм права, наявність
необхідного досвіду їх застосування,
доскональність в урахуванні всіх
обставин, що стосуються доручення
клієнта та можливих правових наслідків
його виконання, ретельну підготовку до
виконання доручення.

Адвокат не повинен надавати правову
допомогу, здійснювати захист або
представництво з питань, які не
охоплюються сферою його спеціалізації,
в разі, якщо така має місце, і явно не
відповідають рівню його компетенції.

Адвокат має постійно підвищувати свій
професійний рівень та кваліфікацію,
володіти достатньою інформацією про
зміни у чинному законодавстві.

Відповідно до матеріалів справи,
станом на дату судового розгляду
справи ОСОБА_5 не визнаний потерпілим.
Адвокат оскаржував дії слідства
стосовно відмови у визнанні потерпілим
ОСОБА_5 до суду, суд відмовив у
задоволенні скарги адвоката, однак
рішення суду по вказаному питанню
позивач не оскаржив. Більше того,
ОСОБА_4 в якості захисника ОСОБА_5
допущений не був.

Крім того, встановлено, що після
проведення слідчим процесуальної дії з
ОСОБА_9, адвокат ОСОБА_4 у протоколі
допиту свідка, власноручно виклав
клопотання, в інтересах ОСОБА_5, про
проведення процесуальних дій з його
участю та долучення до матеріалів
провадження цивільного позову, заяви
про визнання потерпілим ОСОБА_5, які
останнім не підписані, оскільки ОСОБА_5,
згідно з текстом цивільного позову
перебуває у м. Прага, Чешської
Республіки на лікуванні.

Слід зауважити, що написання
клопотання на процесуальному
документі - Протокол допиту свідка
ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_5 суперечить
загальному правилу складання
процесуальних документів, клопотання в
інтересах особи викладається на
окремому аркуші, або на процесуальному
документі в якому для цього відведено
місце.

Наведені обставини підтверджують
порушення позивачем вимог ст.11 Правил.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
порушення Правил адвокатської етики та
інших обов'язків передбачених законом,
визначається як дисциплінарний
проступок.

Згідно із ч.1 ст.35 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
за вчинення дисциплінарного проступку
до адвоката може бути застосовано одне
з таких дисциплінарних стягнень:

1) попередження;

2) зупинення права на заняття
адвокатською діяльністю на строк від
одного місяця до одного року;

3) для адвокатів України - позбавлення
права на заняття адвокатською
діяльністю з наступним виключенням з
Єдиного реєстру адвокатів України, а
для адвокатів іноземних держав -
виключення з Єдиного реєстру адвокатів
України.

Враховуючи наведені обставини в
сукупності, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що доводи
відповідача про порушення позивачем
вимог ст.ст. 11, 15 Правил підтвердились в
ході судового розгляду справи та не
були спростовані позивачем. Дана
обставина свідчить про правомірність
оскаржуваного рішення
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області від
21.07.2014 року.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із ч.3 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

У відповідністю із пп.1, 3, 4 ч.1 ст.202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним, так як прийняте
з порушення норм права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанову суду першої інстанції
належить скасувати і прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області та
Прокуратури Західного регіону України
задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Хмельницької області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Прокуратура
Західного регіону України про визнання
протиправним та скасування рішення
скасувати .

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі
25.11.2014р.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Смілянець Е. С.

Сушко О.О.