Справа № 2а-12515/11/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

Справа № 152367/11/9104 Львівський
апеляційний адміністративний суд в
складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Буському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2011 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області до
Відділу Державної виконавчої служби
Буського районного управління юстиції
про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

УПФ України в Буському районі
Львівської області 02.11.2011 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до ВДВС Буського районного
управління юстиції, в якому просило
скасувати постанову про накладення
штрафу від 19.10.2011 року ВП №28591194.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції УПФ України в
Буському районі Львівської області
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що
рішення у справі не виконано позивачем
з поважних причин, а саме у зв'язку
відсутністю відповідних асигнувань.
При цьому позивачем здійснено всі
можливі заходи в межах своїх
повноважень для виконання рішення
суду. Покликання відповідача у
постанові про накладення штрафу серії
ВП №28591194 від 19.10.2011р., що позивачем
рішення суду не виконано без поважних
причин, підстав для невиконання
рішення суду не представлено,
спростовуються матеріалами справи.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи,
відповідачем відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа, виданого Буським районним судом
Львівської області про зобов'язання
позивача нарахувати і виплатити ОСОБА_1
щомісячне підвищення до пенсії
провести за період з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року включно із врахуванням
вимог ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум, про що
винесено відповідну постанову ВП
№28591194 від 08.09.2011 року. Позивачу надано
строк для добровільного виконання
рішення суду до 14.09.2011 року.

Проте, вказане вище рішення у наданий
державним виконавцем строк
добровільно не виконано, у зв'язку з чим
на позивача накладено штраф у розмірі
680 грн. 00 коп., що підтверджується
постановою про накладення штрафу від
19.10.2011 року ВП №28591194.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
твердження позивача про те, що рішення
виконано шляхом винесення
розпорядження про нарахування ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни є
безпідставним, оскільки рішенням суду
управління зобов'язано здійснити
нарахування і виплату стягувачу
підвищення до пенсії. Вважає, що
рішення суду в частині виплати
допомоги позивач не виконав без
поважних на те причин та для виконання
рішення в цій частині не вчинив
будь-яких дій.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 14 КАС України
передбачено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець:
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом. Державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право: накладати стягнення у
вигляді штрафу на громадян і посадових
осіб у випадках, передбачених законом.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа вносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює виконавчі дії по
виконанню рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим законом порядку.

Відповідно до ст.75 вищенаведеного
Закону, після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
ст.24 вищевказаного Закону визначає
йому строк добровільного виконання
рішення. У разі невиконання без
поважних причин цих вимог державний
виконавець застосовує до боржника
штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, і
призначає новий строк виконання.

Згідно ст.89 цього ж Закону в разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від двох до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб від десяти
до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

Постанова державного виконавця про
накладення штрафу може бути оскаржена
до начальника відповідного органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець або до суду в
10-денний строк.

Також, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів вважає за належне
зазначити, що відсутність бюджетних
асигнувань не можна брати до уваги як
поважну причину невиконання позивачем
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, як про це
зазначив Європейський суд з прав
людини в рішенні у справі «Кечко проти
України», а тому погоджується, що
відмова позивача виконати виконавчий
документ із зазначених мотивів є
безпідставною та вчиненою без поважних
причин.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком щодо
необґрунтованості та безпідставності
позовних вимог та вважає, що постанова
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області серії ВП №28591194 від 19.10.2011р. про
накладення на управління Пенсійного
фонду України в Буському районі
Львівської області штрафу в розмірі
680,00 гривень винесена правомірно.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2011 року у справі №2а-12515/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук