Справа № 2а-19425/11/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20.01.2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення №737/17-04 від 10.08.2011
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26.04.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року,
у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.11.2013 року №К/800/22032/13
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року
та постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.04.2012 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.01.2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій він просить судове
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким вимоги позивача
задовольнити.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідачем проведено документальну
невиїзну перевірка позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) та додержання
валютного законодавства України у
квітні 2011 року, за результатами якої
складено відповідний Акт №86/17-04/НОМЕР_1
від 08.08.2011 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.198 ст.198, п.200.1 ст.200
Податкового кодексу України в
результаті чого ним занижено на 706 538
грн. суми податкового зобов'язання з
податку на додану вартість за квітень
2011 року.

На підставі виявлених порушень,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №737/17-04 від 10.08.2011
року, яким позивачу нараховано 706 538,00
грн. суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість.

Позивач скористався правом
адміністративного оскарження, за
результатами якого рішенням Державної
податкової адміністрації у м. Києві
«Про результати розгляду скарги» від
17.10.2011 року №1473/10/25-115 та рішенням
Державної податкова адміністрація
України №2572/Н/10-2315 від 13.12.2011 року,
податкове повідомлення-рішення №737/17-04
від 10.08.2011 року залишено без змін, а
скарга - без задоволення.

Щодо обґрунтування вимог апеляційної
скарги, колегія суддів в повному обсязі
підтримує позицію суду першої
інстанції, що перевірка проводилась на
підставі наказу №2135/17-04 від 05.08.2011 року,
даний наказ було отримано позивачем
особисто, а отже суд не вбачає
протиправності в діях відповідача
стосовно проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3
та частини першої, другої ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а)придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу; податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; не відносяться до податкового
кредиту, зокрема, суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Тобто, обов'язковою умовою
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій є фактична
наявність у платника податків
первинних документів, фізичних,
технічних та технологічних
можливостей для здійснення
відповідних операцій та зв'язку між
фактом придбання товару (послуги) і
подальшою господарською діяльністю.

Про відсутність факту здійснення
господарських операцій можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
всупереч даним податкового обліку
будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного
з таких учасників; результати,
відображені у даних податкового обліку
будь-кого з учасників господарської
операції, фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
будь-кого з учасників такої операції
(наприклад, відображення отримання
послуг без їх фактичного надання або в
разі їх надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку
чи первинних документах; імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи його
не продавала тощо).

З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість має бути підтверджено
рух активів у процесі здійснення
господарських операцій, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарських
операцій: договори, акти виконаних
робіт тощо; фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності;
встановлено зв'язок між фактом
придбання товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку, що збігається з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в Листі від 02.06.2011
року № 742/11/13-11.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем, як замовником, та ПП «Фірма
«Володар», як підрядником, укладено
договір підряду №ПФВ/НСВ 16/08/10 від
16.08.2010 року, відповідно до якого
підрядник зобов'язується виконати
комплекс робіт по проектуванню,
погодженню, прокладці та монтажу
зовнішніх ліній зв'язку, а також
виконання зварювальних й
ремонтно-будівельних робіт на об'єктах
та роботи з будівництва розподільчих
внутрішньо будинкових мереж доступу, а
замовник зобов'язується прийняти й
оплатити їх.

Додатково до договору підряду було
укладено дві додаткові угоди.

На підтвердження виконання умов
зазначеного договору, позивачем
надано: акти виконаних робіт за
договором № ПФВ/НСВ 16/08/10 від 16.08.2010 року
за квітень 2011 року, податкові накладні
№167 від 13.04.2011 р. на суму 134 730,00 грн., №168
від 18.04.2011 р. на суму 89 910,00 грн., №169 від
19.04.2011 р. на суму 750 553,12 грн., №170 від
22.04.2011 р. на суму 564 666,69 грн., №171 від
25.04.2011 р. на суму 670 586,85 грн., №172 від
25.04.2011 р. на суму 88 079,68 грн., №173 від 25.04.2011
р. на суму 686 908,84 грн., №174 від 27.04.2011 р. на
суму 220 335,92 грн., №175 від 27.04.2011 р. на суму
415 873,36 грн., №176 від 27.04.2011 р. на суму 340
409,87 грн., №177 від 27.04.2011 р. на суму 277172,69
грн.; рахунки-фактури №1 від 13.04.2011 р. на
загальну суму 134730,00 грн., №1 від 18.04.2011 р.
на загальну суму 89910,00 грн., №1 від 19.04.2011
р. на загальну суму 750 553,12 грн., №1 від
22.04.2011 р. на загальну суму 564666,58 грн., №22
від 25.04.2011 р. на загальну суму 670586,85 грн.,
№23 від 25.04.2011 р. на загальну суму 686908,84
грн., №27 від 25.04.2011 р. на загальну суму
88079,68 грн., №270411 від 27.04.2011 р. на загальну
суму 220335,92 грн., №270414 від 27.04.2011 р. на
загальну суму 415873,36 грн., №270419 від 27.04.2011
р. на загальну суму 340409,87 грн., №270420 від
27.04.2011 р. на загальну суму 277 172,69 грн.;
виписки із банку.

Проте, як вбачається із вищезазначених
документів, оплата здійснювалась
позивачем за роботи по підключенню
осіб до мережі Інтернет, виконання яких
не передбачено ні договором підряду, ні
додатковими угодами, а тому відповідні
документи не є первинними в розумінні
податкового законодавства та не можуть
свідчити про реальність та фактичність
здійснених господарських операцій.

Більш того, як встановлено судом першої
інстанції свідоцтво контрагента
позивача як платника податку на додану
вартість анульовано у зв'язку з
перереєстрацією (зі зміною
місцезнаходження).

За даними податкового органу статутний
капітал ПП «Фірма «Володар» відповідно
до установчих документів на момент
його створення складав 1,0 тис. грн.,
підприємство не має філій, дочірній
підприємств, відокремлених
структурних підрозділів; за даними
декларацій з податку на додану
вартість за I квартал 2011 року основні
засоби у ПП «Фірма «Володар» відсутні;
відповідно до довідки форми 1 ДФ за I
квартал 2011 року кількість працюючих на
підприємстві складає 0 осіб у штаті.

Судом першої інстанції правомірно
зауважено, щодо посилань позивача, про
реальність господарських операцій з
замовниками ЗАТ «Київстар ДЖ.Ес.Ем.» та
ЗАТ «Українські радіосистеми»,
оскільки акти були підписані раніше,
ніж з ПП «Фірма «Володар», тобто роботи
за укладеними із ЗАТ «Київстар
ДЖ.Ес.Ем.» та ЗАТ «Українські
радіосистеми» актами були здані
раніше, а ніж фактично отримані від ПП
«Фірма «Володар».

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем виконано.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що наявність
формально складених податкових
накладних та інших документів не є
безумовним та беззаперечним доказом
реальності та фактичності
господарських операцій позивача з його
контрагентом, а інших доказів на
підтвердження доводів, викладених в
апеляційній скарзі позивачем не
надано, як і не надано доказів
використання отриманих від
контрагента послуг у господарській
діяльності позивача, у зв'язку з чим,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
за таких підстав, апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 20.01.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
20.11.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.