Справа № 804/15261/13-а
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р. справа № 804/15261/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді

Чорної В.В.

при секретарі судового засідання

Медінської А.О.

за участі сторін:

представника позивача

Селіванова В.Ф.

представника відповідача

Духневич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко Дніпро» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

18 листопада 2013 р. Товариство з
обмеженою відповідальністю «Ніко
Дніпро» (далі - ТОВ «Ніко
Дніпро») звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із зазначеним
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
коригування показників податкової
звітності ТОВ «Ніко Дніпро» за липень
2013 року, та зобов'язати відповідача
відновити в електронних базах даних
«Деталізована інформація по платнику
податку на додану вартість щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
показники податкової звітності ТОВ
«Ніко Дніпро» за липень 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що висновок
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області, викладений в акті № 1151/22-03/38597619
від 25.09.2013 р. про непідтвердження
реальності здійснення господарських
відносин з контрагентами, встановлення
відсутності об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення
платником податків ТОВ «Ніко Дніпро»
операцій по ланцюгу постачання з ТОВ
«ТД-Ніко», ТОВ «Ніко Дніпро» -
контрагенти/покупці ТОВ «Ніко Скайлайн
Моторс», є безпідставним та
необґрунтованим. Аргументуючи свою
позицію, позивач зазначив, що ТОВ «Ніко
Дніпро» розміщено в орендованому
приміщенні площею 2 590,7 кв.м, на
підприємстві працює 62 особи, маються
всі необхідні дозвільні документи на
ведення господарської діяльності,
пов'язаної з торгівлею транспортними
засобами, що, на думку позивача,
свідчить про наявність технічної та
технологічної можливості вести таку
діяльність. Реальність здійснення
господарських відносин з
контрагентами позивач доводить
посиланням на первинні документи
фінансово-господарської діяльності,
які були надані на вимогу податкового
органу та досліджувались відповідачем
при проведенні зазначеної перевірки, а
саме: договори комісії,
товарно-транспортні накладні,
видаткові накладні, акти
приймання-передачі
товарно-транспортних накладних, які
підтверджують реальність здійснених
між сторонами правочинів.

Крім того, позивач зазначив про
неправомірність дій податкового
органу щодо здійснення у
автоматизованій інформаційній системі
«Податковий блок», зокрема у її
підсистемі «Аналітична система»,
коригувань показників податкової
звітності з ПДВ, які були самостійно
задекларовані позивачем у декларації з
ПДВ за липень 2013 року, на підставі акту
документальної позапланової перевірки
№ 1151/22-03/38597619 від 25.09.2013 року з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ з контрагентами за
липень 2013 року. Вказане твердження
позивач обґрунтовує посиланням на ст.
ст. 54, 58 Податкового кодексу України,
якими передбачено, що суми податкових
зобов'язань платника податків можуть
бути визначені двома способами, а саме:
безпосередньо платником податків при
поданні ним податкової звітності у
встановленому законом порядку, або
податковим органом у разі винесення
останнім податкового
повідомлення-рішення, яке має бути
узгодженим. При цьому, невідповідність
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань, що
задекларовані позивачем у деклараціях
з ПДВ, показникам з централізованої
бази даних податкової звітності, має
безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, оскільки така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, як то: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин з позивачем з
метою уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій
(а.с.3-9).

Відповідачем подано до суду
заперечення проти позову, в яких
зазначено про те, що перевіркою ТОВ
«Ніко Дніпро» за липень 2013 року
встановлено неможливість реального
здійснення господарських відносин з
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, відсутність об'єктів
оподаткування по операціях з продажу
товарів підприємцям-покупцям за період
з 01.07.2013 р. по 31.07.2013 р. Свої висновки
відповідач обґрунтовує тим, що в
товарно-транспортних накладних, які
виступили предметом перевірки, не
вказано адреси, де здійснюється
завантаження товару, а зазначено лише
назву міста, не вказано пункт
розвантаження, а лише місто Донецьк,
ім'я водія, який здійснював
перевезення, акту виконаних робіт з
надання транспортних послуг
перевізником, не надано рахунки
бухгалтерського обліку 281, що свідчить
про відсутність реальності здійснення
господарської операції та свідчить про
здійснення з боку ТОВ «Ніко Дніпро»
діяльності, пов'язаної з наданням
податкової вигоди третім особам, та має
ознаки «податкової ями». Також,
відповідачем зазначено, що жодних
коригувань показників податкової
звітності, відображених позивачем у
податкових деклараціях, які були
надані ТОВ «Ніко Дніпро» до
податкового органу та враховані при
проведенні перевірки, працівниками ДПІ
не проводилось, а результати
проведеної перевірки були відображені
в аналітичній системі внутрішньої бази
ДПІ, а отже, не перешкоджають позивачу
користуватись самостійно
задекларованим податковим кредитом
(а.с. 86-95).

В судовому засіданні 13.02.2014 р.
представник позивача за довіреністю
Селіванов В.Ф. позовні вимоги
підтримав, просив адміністративний
позов задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за
довіреністю Духневич Т.С. проти
задоволення позовних вимог заперечила
та підтримала доводи, викладені в
запереченні проти позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини
спірних правовідносин.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ніко Дніпро»
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області з 13.02.2013 року (а.с.20).

25.09.2013 року на підставі наказу № 473
головним державним
ревізором-інспектором ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області Лінською В.П., згідно з п.п. 78.1.1
п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України,
було проведено позапланову невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко Дніпро» з
питань дотримання податкового
законодавства з ПДВ з контрагентами за
липень 2013 року, за результатами якої
складено акт №
1151/22-03/38597619 від 25.09.2013 року (а.с. 21-30).

В зазначеному акті перевірки
податковим органом зроблено висновки
про непідтвердження реальності
здійснення господарських відносин за
липень 2013 року з контрагентами, їх вид,
обсяг, якість та розрахунки, а саме,
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення платником
податків операцій ТОВ «Ніко Дніпро» по
ланцюгу постачання з: постачальники
ТОВ «ТД-Ніко», ТОВ «Ніко Дніпро» -
контрагенти/покупці ТОВ «Ніко Скайлайн
Моторс». Крім того, перевіркою
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по операціях з придбання
товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям за
період з 01.07.2013 р. по 31.07.2013 р., в
розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, ст. 185
Податкового кодексу України.

14.10.2013 р. ТОВ «Ніко Дніпро» надано до ДПІ
у Жовтневому районі
м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області заперечення
№ 0077/13 від 14.10.2013 р. на зазначений акт
(а.с. 31-33).

Листом № 12707/04-63/22-03 від 21.10.2013 р. ДПІ у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області повідомила ТОВ «Ніко Дніпро»
про результати розгляду заперечень,
зокрема, про залишення без змін
висновків, викладених в акті перевірки
№ 1151/22-03/38597619 від 25.09.2013 р. (а.с.
34-39).

На підставі зазначених висновків акту
перевірки, ДПІ в АНД районі
м. Дніпропетровська здійснено
коригування показників податкової
звітності ТОВ «Ніко Дніпро» та
виключення з Інформаційної системи
«Податковий блок» сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які
визначені ТОВ «Ніко Дніпро» у
податковій декларації за липень 2013
року.

Зазначене підтверджується наданою
позивачем довідкою, отриманою, з його
слів, безпосередньо у податковому
органі (а.с. 96-97), а також наданою
відповідачем на вимогу суду
роздруківкою (скрін-шотом) з бази даних
податкового органу ІС «Податковий
блок», з якої вбачається, що
коригування показників відбулося саме
на підставі акту перевірки №
1151/22-03/38597619 від 25.09.2013 р. (а.с. 109-110). За
таких обставин, доводи відповідача про
відсутність здійснення ним
коригування показників податкової
звітності позивача з ПДВ по декларації
за липень 2013 року спростовуються
матеріалами справи.

Встановивши обставини справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 2 ст. 207 ГК України визначено,
що господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Відповідно до ст. 228 ЦК України,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним; правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Пленум Верховного Суду України в
постанові «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р.,
зокрема, визначив перелік правочинів,
які є нікчемними як такі, що порушують
публічний порядок, визначений статтею:
правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Отже, суб'єктний склад правопорушення
повинен бути встановлений
компетентним державним органом і
підтверджений законодавчо визначеними
належними засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено, що
15.05.2013 р. між ТОВ «ТД-Ніко»
(постачальник) то ТОВ «Ніко-Дніпро»
(покупець) укладено договір № THDR01,
згідно умов якого, постачальник
постачає, а покупець приймає у
власність нові автомобілі виробництва
компанії Mitsubishi Motors Corporation (Японія) (а.с.
44-45).

Згідно умов додаткової угоди від 27.05.2013
р. до договору № THDR01 від 15.05.2013 р.,
покупець сплачує вартість партії
товару протягом 60 календарних днів з
дня отримання відповідної партії
товару (а.с.46).

Відповідно до додатку № DR-014 від 23.07.2013
р. до договору № THDR01 від 15.05.2013 р., на
адресу ТОВ «Ніко Дніпро» поставлено
автомобілі Lanser 1.6 AT Inform JMBSRCY1AEU001213,
Outlander-RE 2.0 CVT Inform JMBXTGF2WDZ015790, та відповідно
до додатку № DR-017 від 26.07.2013 р. до
договору № THDR01 від 15.05.2013 р., на адресу
ТОВ «Ніко Дніпро» поставлено
автомобіль ASX 1.6 MT Invite JMBXNGA1WDT713805
(а.с.47-48).

На підтвердження реальності виконання
умов даного договору позивачем надано
копії первинних документів
фінансово-господарського обліку, а
саме:

- акти приймання-передачі транспортних
засобів, що мають ідентифікаційні
номери, між суб'єктом господарювання та
уповноваженим дилером № 130723-010 від
23.07.2013 р. на автомобілі Lanser 1.6 AT Inform
JMBSRCY1AEU001213, Outlander-RE 2.0 CVT Inform JMBXTGF2WDZ015790
(а.с.53);

- видаткова накладна № 123743/790 від 23.07.2013
р. на автомобіль Outlander-RE 2.0 CVT Inform
JMBXTGF2WDZ015790 на загальну суму 228 000 грн.(а.с.
52);

- видаткова накладна № 123418/213 від 23.07.2013
р. на автомобіль Lanser 1.6 AT Inform JMBSRCY1AEU001213
на загальну суму 160 031 грн.(а.с. 55);

- товарно-транспортна накладна № 13/07 23/26
від 23.07.2013 р. на автомобілі Lanser 1.6 AT Inform
JMBSRCY1AEU001213, Outlander-RE 2.0 CVT Inform JMBXTGF2WDZ015790,
відповідно до якої, ТОВ «Ніко Дніпро»
(вантажоодержувач) прийняв зазначені
автомобілі від ТОВ «ТД-Ніко» (а.с.54);

- акт приймання-передачі транспортних
засобів, що мають ідентифікаційні
номери, між суб'єктом господарювання та
уповноваженим дилером № 130726-010 від
26.07.2013 р. на автомобіль ASX 1.6 MT Invite
JMBXNGA1WDT713805 (а.с.57);

- видаткова накладна № 123870/805 від 26.07.2013
р. на автомобіль ASX 1.6 MT Invite JMBXNGA1WDT713805 на
загальну суму 180 418 грн.(а.с. 56);

- товарно-транспортна накладна № 13/07 26/20
від 26.07.2013 р. на автомобіль ASX 1.6 MT Invite
JMBXNGA1WDT713805, відповідно до якої, ТОВ «Ніко
Дніпро» (вантажоодержувач) прийняв
зазначений автомобіль від ТОВ
«ТД-Ніко» (замовника) (а.с.58);

25.07.2013 р. між ТОВ «Ніко Дніпро»
(комітентом) та ТОВ «Ніко Скайлайн
Моторс» (комісіонером) укладено угоду
комісії № 25-07/13 на продаж товару, за
умовами якого комітент передає, а
комісіонер приймає призначений на
реалізацію товар, під яким у даному
договорі розуміються нові автомобілі
торгової марки MITSUBISHI, перелік яких
наведений у додатку до договору (а.с.
49-51).

Згідно даного договору ТОВ «Ніко
Дніпро» передало на комісію до ТОВ
«Ніко Скайлайн Моторс» автомобілі Lanser
1.6 AT Inform JMBSRCY1AEU001213, Outlander-RE 2.0 CVT Inform
JMBXTGF2WDZ015790, ASX 1.6 MT Invite JMBXNGA1WDT713805, що
підтверджено актами
приймання-передачі товару на комісію
до договору № 25-07/13 від 25.07.2013 р.
зазначених автомобілів, а саме: акт №1
від 26.07.2013 р. на суму 247 248 грн., акт № 2 від
29.07.2013 р. на суму 167 280 грн., акт № 3 від
31.07.2013 р. на суму 199 104 грн.

На підтвердження реальності виконання
умов даного договору позивачем надано
копії первинних документів
фінансово-господарського обліку, а
саме:

- акт № 1 від 26.07.2013 р. приймання-передачі
товару на комісію до договору комісії
на продаж товару № 25-07/13 від 26.07.2013 р.,
відповідно до якого ТОВ «Ніко Дніпро»
(комітент) передало ТОВ «Ніко Скайлайн
Моторс» (комісіонер) автомобіль Outlander-RE
2.0 CVT Inform JMBXTGF2WDZ015790 загальною вартістю 247
248 грн.(а.с. 65);

- товарно-транспортна накладна № 001447
від 26.07.2013 р. на автомобіль Outlander-RE 2.0 CVT
Inform JMBXTGF2WDZ015790, відповідно до якої ТОВ
«Ніко Дніпро» (вантажовідправник)
відправив зазначений автомобіль до ТОВ
«Ніко Скайлайн Моторс»
(вантажоодержувача) (а.с.59);

- акт № 2 від 29.07.2013 р. приймання-передачі
товару на комісію до договору комісії
на продаж товару № 25-07/13 від 25.07.2013 р.,
відповідно до якого, ТОВ «Ніко Дніпро»
(комітент) передало ТОВ «Ніко Скайлайн
Моторс» (комісіонер) автомобіль Lanser 1.6 AT
Inform JMBSRCY1AEU001213 загальною вартістю 167 280
грн. (а.с.66);

- товарно-транспортна накладна № 001448
від 29.07.2013 р. на автомобіль Lanser 1.6 AT Inform
JMBSRCY1AEU001213, відповідно до якої, ТОВ «Ніко
Дніпро» (вантажовідправник) відправив
зазначений автомобіль до ТОВ «Ніко
Скайлайн Моторс» (вантажоодержувача)
(а.с.60);

- акт № 3 від 31.07.2013 р. приймання-передачі
товару на комісію до договору комісії
на продаж товару № 25-07/13 від 25.07.2013 р.,
відповідно до якого, ТОВ «Ніко Дніпро»
(комітент) передало ТОВ «Ніко Скайлайн
Моторс» (комісіонер) автомобіль ASX 1.6 MT
Invite JMBXNGA1WDT713805 загальною вартістю 199 104
грн. (а.с.66);

- товарно-транспортна накладна № 001449
від 31.07.2013 р. на автомобіль ASX 1.6 MT Invite
JMBXNGA1WDT713805, відповідно до якої, ТОВ «Ніко
Дніпро» (вантажовідправник) відправив
зазначений автомобіль до ТОВ «Ніко
Скайлайн Моторс» (вантажоодержувача)
(а.с.61).

Всі вищезазначені документи
надавалися позивачем до перевірки
податковому органу, що відображено в
акті перевірки (а.с.23).

При цьому, висновок про нереальність
укладених угод зроблений відповідачем
у акті перевірки з посиланням на те, що
в товарно-транспортних накладних, які
надані до перевірки, не вказано адреси,
де здійснюється завантаження товару, а
зазначено лише назву міста, не вказано
пункт розвантаження, а лише місто
Донецьк, ім'я водія, який здійснював
перевезення, акту виконаних робіт з
надання транспортних послуг
перевізником. Крім того, до перевірки
не надано рахунки бухгалтерського
обліку 281, як автомобілі були
оприбутковані на підприємстві (а.с. 24). У
акті перевірки також зазначається, що
на момент її проведення до податкового
органу не надійшли відповіді щодо
результатів проведення зустрічних
звірок по контрагентам позивача - ТОВ
«Скайлайн моторс», ТОВ «ТД-Ніко», ТОВ
«Ніко-Трейдінг» (а.с. 26).

Жодних інших обставин, на підставі яких
податковим органом зроблені висновки
про нереальність здійснення
правочинів з посиланням на ст.ст. 215, 216
ЦК України, актом перевірки не
зафіксовано.

Під час розгляду справи судом
досліджено довідку, складену ДПІ у
Кіровському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області №
77/22-01/35887933 від 20.09.2013 р. про результати
проведення зустрічної звірки ТОВ «Ніко
Скайлайн Моторс» щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платником
податків ТОВ «Ніко Дніпро» за липень 2013
р., відповідно до якої, податковим
органом підтверджено відображення в
податковій звітності за липень 2013 року
фінансово-господарських операцій між
ТОВ «Ніко Скайлайн Моторс» та ТОВ «Ніко
Дніпро», пов'язаних з продажем
автомобілів Lanser 1.6 AT Inform JMBSRCY1AEU001213,
Outlander-RE 2.0 CVT Inform JMBXTGF2WDZ015790, ASX 1.6 MT Invite
JMBXNGA1WDT713805, суму податку на додану
вартість з яких включено до складу
податкового кредиту відповідного
періоду за податковими накладними,
відображеними у реєстрі отриманих
податкових накладних, які відповідають
даним податкової декларації платника
податків з ПДВ за липень 2013 року
(а.с.106-108).

Підсумовуючи вищенаведене, суд
зазначає, що договори, укладені між ТОВ
«Ніко Дніпро» та його контрагентами по
ланцюгу постачання з: постачальники -
ТОВ «ТД-Ніко» - ТОВ «Ніко-Дніпро» -
контрагенти/покупці ТОВ «Ніко Скайлан
моторс», оформлені належним чином, та
підписані уповноваженими особами, які
на час підписання договору та їх
виконання мали необхідний обсяг
правосуб'єктності; спірні правочини не
визнані судом недійсними, і їх
недійсність прямо не встановлена
законом, у зв'язку з чим, на них
поширюється презумпція правомірності
правочину. Позивачем надано суду всі
необхідні докази на підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій: товарно-транспортні накладні
на автомобілі, видаткові накладні, акти
приймання-передачі товару на комісію
до договору комісії на продаж товару №
25-07/13 від 26.07.2013 р., та інші.

Здійснення даних господарських
операцій також підтверджено довідкою
зустрічної звірки контрагента - ТОВ
«Ніко Скайлайн Моторс», реєстрацією
відповідних податкових накладних та
відображенням їх у податковому обліку
за відповідний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представником відповідача в судовому
засіданні не доведено, що вчинений
правочин з надання послуг між ТОВ «Ніко
Дніпро» та ТОВ «Ніко Скайлайн Моторс» є
нікчемним, порушує публічний порядок
та суперечить інтересам держави і
суспільства. Ним також не було надано
жодних документів, які б
підтверджували відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій при придбанні автомобілів у
ТОВ «Ніко Дніпро» за договором комісії
у липні 2013 року.

Отже, висновки відповідача, викладені в
акті перевірки від 25.09.2013 р., про
непідтвердження реальності здійснення
господарських відносин з ТОВ «Ніко
Скайлайн Моторс», та про відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям за
липень 2013 року не відповідають
фактичним обставинам, та
спростовуються матеріалами справи.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправними дій
відповідача щодо внесення до
автоматизованих інформаційних баз
даних органів державної податкової
служби України коригувань самостійно
задекларованих позивачем податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
ПДВ за липень 2013 року, суд зазначає
наступне.

З аналізу положень ст. 54, п. 58.1 ст. 58
Податкового кодексу України
вбачається, що суми податкових
зобов'язань платника податків можуть
бути визначені ним самостійно, або
контролюючим органом у випадках,
передбачених п.п. 54.3.1 - п.п. 54.3.6
Податкового кодексу України. При цьому,
у разі визначення податковим органом
відповідно до ст. 54 Кодексу податкового
зобов'язання, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Згідно ст. 74 ПК України, податкова
інформація, зібрана відповідно до
цього Кодексу, може зберігатися та
опрацьовуватися в інформаційних базах
даних органів державної податкової
служби. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом державної податкової служби.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на податковий орган функцій
та завдань.

З метою реалізації вимог розпорядження
Кабінету Міністрів України від
06.02.2008 р. № 262-р «Про заходи щодо
удосконалення системи адміністрування
податку на додану вартість»,
Департаментом
інформаційно-аналітичного
забезпечення процесів оподаткування
та Департаментом розвитку та
модернізації ДПС було розроблено
систему автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Вказану систему розроблено на
виконання Закону України від 03.04.1997 р.
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість», наказу ДПА України від 30.05.1997
р. № 166 «Про затвердження форми
податкової декларації та порядку її
заповнення і подання», а також
Примірного порядку взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість в розрізі
контрагентів, який затверджено наказом
ДПА України від 18.04.2008 р. № 266 (далі -
Порядок № 266).

Згідно п.п. 2.10.3 п. 2.10 Порядку № 266, у
складі автоматизованого контролю
органами державної податкової служби
здійснюється співставлення даних
податкової звітності з податку на
додану вартість з інформацією з інших
джерел, а саме, інформації кол. 2
розділу II Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку
коригування сум ПДВ до податкової
декларації з податку на додану
вартість з даними Реєстру платників
ПДВ.

Відповідно до п. 2.14 Порядку № 266,
інформація податкової звітності з
податку на додану вартість, надіслана
до центральної бази даних податкової
звітності, у розрізі контрагентів
підлягає співставленню засобами
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
метою виявлення платників ПДВ, якими
занижено суму податкових зобов'язань
або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку № 266 передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС
«Аудит». По мірі підписання актів
перевірки та узгодження податкових
зобов'язань, визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Згідно п. 4.15 Порядку № 266, якщо
платником ПДВ (постачальником) до
податкових зобов'язань включено суму
ПДВ меншу, ніж контрагентом
(отримувачем) до податкового кредиту,
працівники підрозділу оподаткування
юридичних, фізичних осіб органу ДПС, на
обліку якого знаходиться платник ПДВ
(постачальник), та органу ДПС, на обліку
якого знаходиться платник ПДВ
(отримувач), відповідно до п. 3 ст. 11, п. 3
ст.11-1 Закону № 509, звертаються в
письмовій формі до таких платників ПДВ
щодо одержання пояснень та їх
документальних підтверджень з метою
встановлення причин розбіжностей
даних, що містяться у поданій ними
податковій звітності з податку на
додану вартість, виявлених під час
камеральної перевірки, та/або за
результатами автоматизованого
співставлення.

З аналізу наведених норм вбачається, що
метою впровадження системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України є вдосконалення
контролю за правильністю формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ, оперативне виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці. Об'єктом
автоматизації є процес співставлення
даних податкової звітності з ПДВ:
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту, розрахунків
коригування сум ПДВ контрагентів з
використанням інформації
актів/довідок перевірки платника ПДВ
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) у розрізі контрагентів,
донарахованих сум ПДВ. Система
призначена для проведення
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на центральному рівні із
забезпеченням доступу до результатів
співставлення підрозділам органів ДПС
на регіональному та районному рівні
для відпрацювання отриманих
результатів та використання їх для
контрольно-перевірочної роботи.

Отже, процес співставлення даних
податкової звітності з ПДВ у розрізі
контрагентів є формальним рівнем
податкового контролю, на стадії якого
податковий орган фактично порівнює
задекларовані контрагентами
кореспондуючі суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника. Адже питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

Відповідно, етап
контрольно-перевірочної роботи за
правильністю формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
ПДВ, який здійснюється податковими
органами України шляхом співставлення
даних податкової звітності з податку
на додану вартість з інформацією з
інших джерел, а саме, інформації кол. 2
розділу II Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку
коригування сум ПДВ до податкової
декларації з податку на додану
вартість з даними Реєстру платників
ПДВ, не передбачає внесення такими
органами до системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
будь-яких коригувань самостійно
задекларованих платником податків
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ.

При цьому, суд зазначає, що у
податковому праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку ст.
54 Податкового кодексу України, та його
узгодження.

Матеріалами справи підтверджено, що
ДПІ у Жовтневому районі
м. Дніпропетровська на підставі акту
перевірки № 1151/22-03/38597619 від 25.09.2013 року
податкові повідомлення-рішення не
приймалися.

За викладених обставин, дії ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області щодо внесення до електронної
інформаційної системи податкового
обліку коригувань самостійно
задекларованих ТОВ «Ніко Дніпро» за
липень 2013 року показників податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
ПДВ без винесення податкового
повідомлення-рішення, та до його
узгодження, є протиправними та
порушують права позивача на
відображення самостійно
задекларованих ним показників
податкової звітності у центральних
автоматизованих інформаційних базах
органів державної податкової служби
України.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий адміністративний суд України при
вирішенні подібних спорів (ухвала ВАСУ
від 16.09.2013 р. по справі № К/800/3806/13, ухвала
ВАСУ від 18.11.2013 р. по справі № К/800/35845/13).

Відповідно, порушене право позивача
може бути поновлене шляхом
зобов'язання відповідача відновити
відкориговані ним у інформаційній
системі податкового обліку показники
податкової звітності, що були
самостійно задекларовані позивачем у
декларації з ПДВ за липень 2013 року.

При цьому, суд враховує, що наказом ДПС
України № 1197 від 24.12.2012 року «Про
введення в експлуатацію інформаційної
системи «Податковий блок», з 01.01.2013 року
було введено в експлуатацію в органах
державної податкової служби всіх
рівнів ІС «Податковий блок». Пунктом 2.1
вказаного наказу було визначено, що
існуючі системи, в тому числі АС
«Деталізована інформація по платнику
податку на додану вартість щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
експлуатуються паралельно з ІС
«Податковий блок» до 31.01.2013 року.

Отже, станом на час вчинення
відповідачем оскаржуваних дій у
вигляді коригування показників
податкової звітності позивача з ПДВ по
декларації за липень 2013 року на
підставі акту перевірки від 25.09.2013 р.,
назви електронних баз даних
податкового органу змінилися, і
коригування здійснювалися
відповідачем не в АС «Деталізована
інформація по платнику податку на
додану вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», як зазначає позивач
у позовній заяві, а в ІС «Податковий
блок».

За викладених обставин, з метою повного
захисту порушених прав позивача, суд
вважає за потрібне у відповідності до
ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі
заявлених позовних вимог шляхом
правильного визначення назви
інформаційної системи податкового
обліку, до якої внесені відкориговані
показники податкової звітності
позивача з ПДВ.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ніко
Дніпро»- задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
коригування показників податкової
звітності Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко Дніпро» за
липень 2013 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Жовтневому районі
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відновити у
автоматизованих інформаційних
системах органів Міністерства доходів
і зборів, зокрема, у підсистемі
«Аналітична система» системи
«Податковий блок», показники
податкової звітності Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ніко
Дніпро» за липень 2013 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Якщо судом у відповідності
до частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
було проголошено вступну та
резолютивну частину постанови, а також
в разі прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено
18 лютого 2014 року.

Суддя
В.В. Чорна