Справа № 814/2030/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

03 листопада 2014 року
справа № 814/2030/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., в письмовому провадженні
розглянув адміністративну справу

за позовомпублічного акціонерного
товариства "Югцемент", вул. Промислова,
9, смт. Ольшанське, Миколаївський район,
Миколаївська область, 57113

доспеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Одесі
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, вул. Чкалова, 20/9 (пр.
Шевченко, 15/1, м. Одеса 65058), м. Миколаїв,
Миколаївська область, 54017

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачатретя особа 1:
товариство з обмеженою
відповідальністю "Ренейссанс
Констракшн", вул. Оранжерейна, 1, м. Київ
119, 04119 третя особа 2: товариство з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "Дікергофф
Україна", вул. Червонопрапорна, 26, м.
Київ, 03083 провизнання протиправними і
скасування податкових
повідомлень-рішень від 03.11.11 р. № ,
від 04.04.12 р. № В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Югцемент" (надалі - позивач або
Товариство) звернулось із
адміністративним позовом до
спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великим
платниками податків в м. Миколаєві,
правонаступником якої є
спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Одесі Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів
(надалі - відповідач або СДПІ), третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
товариство з обмеженою
відповідальністю "Ренейссанс
Констракшн" (надалі - третя особа 1 або
ТОВ "Ренейссанс Констракшн"), в якому
просить суд визнати протиправними і
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 3 листопада 2011
р. № та від 4 квітня 2011 р. № .

Ухвалою суду до участі у справі в
процесуальному статусі третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Дікергофф Україна"
(надалі - третя особа 2 або ТОВ ІІ
"Дікергофф Україна") (т. 4 а. с. 221-222).

В обґрунтування своїх вимог позивач
послався на безпідставність висновків
СДПІ про безтоварний характер його
правочинів із контрагентами. Наполягає
на наявності у нього всіх первинних
документів, з якими податкове
законодавство пов'язує визначення
податкових зобов'язань.

Відповідач позов не визнав, в
запереченнях зазначив, що господарські
операції позивача із такими
контрагентами, як ТОВ
"Профінтербудсервіс", ТОВ "Компанія
Промресурс ЛТД", ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" розцінені ним як
безтоварні, так як актами перевірок цих
підприємств зафіксовані їх
взаємовідносини із суб'єктами
господарювання, які, на думку
податкового органу, мають ознаки
фіктивності. Також, відповідач вказує
на відсутність на час перевірки
Товариства документів, якими оформлені
господарські операції позивача із ТОВ
"Ренейссанс Констракшн". Крім того, на
думку відповідача, позивач
безпідставно відніс до складу своїх
витрат кошти, сплачені, як оплата
управлінських послуг ТОВ ІІ "Дікергофф
Україна", так як акти здачі-прийняття
робіт не дають змоги ідентифікувати ці
послуги та встановити їх окрему
вартість (т. 1 а. с. 221-223).

Оскільки відповідач, який у спірних
правовідносинах виступає суб'єктом
владних повноважень, заперечує проти
адміністративного позову, статтею 72 ч. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України) на нього
покладається обов'язок доказування
правомірності свого рішення.

Позивач подав клопотання про розгляд
справи за його відсутності (т. 6 а. с. 181) і
на підставі ст. ст. 122 ч. 4, 128 ч. 6 КАС
України, суд розглядає справу за його
відсутності, в порядку письмового
провадження.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

СДПІ провела планову виїзну перевірку
Товариства з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 січня 2010 р.
до 31 березня 2011 р., результати якої
оформлені актом від 18 жовтня 2011 р. №
950/36/00203031 (надалі - акт перевірки) (т. 1 а.
с. 27-128).

В акті перевірки відповідач зробив
висновок про завищення Товариством
валових витрат, у зв'язку із включенням
до їх складу коштів, сплачених
контрагентам в якості оплати за товари
(послуги), фактичне отримання яких
відповідачем заперечується, що, на
думку СДПІ, порушує норми Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", чинного на час виникнення
спірних правовідносин, Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні", Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88 (надалі -
Положення № 88), Податкового кодексу
України (надалі - ПК України).

На підставі акту перевірки та за
наслідками адміністративного
оскарження СДПІ прийняла такі
податкові повідомлення-рішення:

- 3 листопада 2011 р. № , яким
Товариству зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств за I
квартал 2011 р. на 11921693,0 грн.;

- 4 квітня 2012 р. № , яким збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на 5196258,0 грн. і
застосована штрафна (фінансова)
санкція в розмірі 1299064,50 грн. (т. 1 а. с.
22-26).

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами адміністративної справи,
позивач уклав наступні договори:

- 22 вересня 2010 р. договір поставки із ТОВ
"Профінтербудсервіс", за умовами якого
останнє зобов'язувалось поставити
Товариству стальні ролики;

- 22 лютого 2010 р. договір на постачання
природного газу із ТОВ "Компанія
Промресурс ЛТД", згідно якого
контрагент у період з березня по
грудень 2010 р. постачав позивачу 100 тис.
м2 газу щомісяця;

- 21 січня 2010 р. договір поставки із ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", відповідно до
якого позивач придбав засоби захисту
(респіратори, комбінезони);

- 11 серпня 2010 р. договір підряду із АТЗТ
БК "Глиноземпромбуд", за умовами якого
контрагент виконував роботи з
облаштування проїздів з дорожніх пліт
(т. 1 а. с. 129-131, 142-149, 154-155, 189-192).

Відповідач прийшов до висновку про
штучність цих договорів, їх
безтоварний характер, посилаючись при
цьому виключно на дані, які містяться в
актах перевірок вищеперелічених
контрагентів (т. 2 а. с. 2-64).

В свою чергу, з аналізу актів перевірок
ТОВ "Профінтербудсервіс", ТОВ "Компанія
Промресурс ЛТД", ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" слідує, що висновок
про порушення ними вимог як
податкового, так і цивільного
законодавства зроблено тільки у
зв'язку із тим, що названі юридичні
особи мали взаємовідносини із
суб'єктами господарювання, які
податкові органи вважають фіктивними.
На переконання відповідача, слід
розповсюдити такі висновки на весь
ланцюг підприємств, які мали
взаємовідносини із такими фіктивними
підприємствами, в тому числі і на
позивача.

Суд не може погодитись із
обґрунтованістю таких доводів СДПІ,
так як для оцінки податкових
правовідносин значення мають виключно
господарські операції платника
податків із його безпосередніми
контрагентами, тобто з тими, з якими
такий платник має договірні
зобов'язання. Розповсюдження ж
висновків про порушення податкового
законодавства підприємствами у
ланцюгу на платника податків, який не
мав з фіктивними підприємствами
господарських правовідносин,
суперечить конституційному принципу
індивідуальної відповідальності,
закріпленому в ст. 61 ч. 2 Конституції
України.

Крім того, щоб стверджувати про вплив
правочинів ТОВ "Профінтербудсервіс",
ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД", ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" із своїми
постачальниками, які, за міркуваннями
СДПІ, є фіктивними, на взаємовідносини
із позивачем, відповідач повинен був
встановити тотожність товару, який
переміщувався за цим ланцюгом. Акти
перевірок позивача та ТОВ
"Профінтербудсервіс", ТОВ "Компанія
Промресурс ЛТД", ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" такої інформації не
містять, а тому в цій частині
заперечення відповідача ґрунтуються
тільки на припущеннях, які не
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Суд звертає увагу на те, що об'єктом
правочинів позивача із ТОВ
"Профінтербудсервіс", ТОВ "Компанія
Промресурс ЛТД", ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" є майно. СДПІ провела
виїзну перевірку Товариства, під час
якої мається фактична можливість
перевірити наявність чи відсутність
такого майна, а також його походження.
Замість такої перевірки, відповідач в
основу свого висновку про
безтоварність господарських операцій
поклав тільки дані актів перевірок
постачальників, які (акти перевірок) є
тільки опосередкованими доказами і
повинні підтверджуватись доказами, які
здобуті податковим органом під час
перевірки платника податків.
Відповідач ніяких доказів за час
виїзної перевірки позивача не здобув,
обмежившись тільки даними актів
перевірок контрагентів, а тому суд
вважає, що СДПІ підмінило перевірку
позивача результатами перевірок його
постачальників.

Суд звертає увагу на узгодженість
характеру товару, який поставлявся
позивачу, із статутними видами
господарської діяльності
контрагентів: ТОВ "Профінтербудсервіс",
яке поставляло позивачу стальні
ролики, займається будівництвом
будівель; ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД"
постачало Товариству газ і серед видів
своєї діяльності має розподілення та
постачання газу; ТОВ
"Технопостач-Миколаїв" основним видом
діяльності якого є інші види оптової
торгівлі, продало позивачу засоби
індивідуального захисту працівників
(респіратори та комбінезони); АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" виконало роботи з
облаштування проїздів з дорожніх пліт
і в акті перевірки цього підприємства
відображено, що основним видом його
діяльності є будівництво будівель.

Кім того, в акті перевірки АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" зафіксовано, що
підприємство на час виконання
будівельних робіт за замовленням
позивача мало діючу ліцензію.

Згідно ст. 9 ч. 1 п. 11 Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності",
ліцензуванню підлягають такі види
господарської діяльності, як
будівельна діяльність, тобто
законодавцем до виконавців
будівельних робіт висуваються певні
вимоги у виді ліцензійних умов, під
якими ст. 1 абз. 6 вказаного Закону
розуміє установлений з урахуванням
вимог законів вичерпний перелік
організаційних, кваліфікаційних та
інших спеціальних вимог, обов'язкових
для виконання при провадженні видів
господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню.

Відповідно до Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
у будівництві, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури, затверджених
наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України 27
січня 2009 р. № 47, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 11 березня
2009 р. за № 226/16242, вони встановлюють
організаційні, кваліфікаційні,
технологічні та спеціальні вимоги для
провадження господарської діяльності
у будівництві, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури (п. 1.1.); вони є
обов'язковими для всіх суб'єктів
господарської діяльності незалежно
від їх організаційно-правової форми та
форми власності, які виконують роботи,
пов'язані із створенням об'єктів
архітектури, відповідно до Переліку
робіт провадження господарської
діяльності у будівництві, пов'язаної із
створенням об'єктів архітектури,
згідно з додатком (п. 1.4.).

Отже, наявність у АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд" діючої ліцензії на
будівельні роботи означає, що
підприємство було перевірено на
предмет дотримання ліцензійних умов та
відповідає ним, що спростовує доводи
СДПІ про відсутність у цього
контрагента передумов для виконання
договірних зобов'язань перед
позивачем.

Що стосується зауважень відповідача
про те, що підпис директора ТОВ
"Компанія Промресурс ЛТД" на податковій
звітності виконано не власноручно, а за
допомогою факсиміле, слід зазначити, що
Порядок заповнення податкової
накладної, затверджений наказом ДПА
України від 30 травня 1997 р. № 165,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 23 червня 1997 р. за № 233/2037, а також
наказ ДПА України від 21 грудня 2010 р. № 969
Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 29 грудня 2010 р. за № 1401/18696,
чинних на час складання податкових
накладних ТОВ "Компанія Промресурс
ЛТД", не містили обмежень щодо
неможливості використання факсиміле
для оформлення податкових накладних.

Позивач має всі первинні документи,
наявність яких на час перевірки не
заперечується і відповідачем, до того ж
вони відображені в акті перевірки
Товариства та містяться в матеріалах
справи, а тому суд не вбачає порушень з
боку позивача при визначенні своїх
податкових зобов'язань з податку на
прибуток підприємств за
господарськими операціями із ТОВ
"Профінтербудсервіс", ТОВ "Компанія
Промресурс ЛТД", ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд", а заперечення
відповідача в цій частині не
підтверджені доказами та копіюють дані
актів перевірок цих постачальників.

Відповідач заперечив правомірність
включення Товариством до вартості
основних фондів вартості будівельних
робіт, виконаних ТОВ "Ренейссанс
Констракшн". На аркушах 103 і 115 акту
перевірки позивача (т. 1 а. с. 83, 95)
зазначено, що такі роботи не
підтверджені первинними документами.

Заслуговують на увагу пояснення
позивача про те, що до початку
перевірки в 2011 р. (в самому акті
перевірки помилково зазначено, що
перевірка проведена у 2010 р., хоча вірним
є 2011 р., що слідує з того, що всі
направлення на проведення перевірки
датовані 2011 р., а крім того, в акті
перевірки зазначено про продовження
терміну перевірки та її зупинення
також у 2011 р. і сам акт перевірки
складений в жовтні 2011 р.), а саме 11
жовтня 2010 р. первинні документи, якими
оформлювались господарські операції
позивача із ТОВ "Ренейссанс Констракшн"
були вилучені податковою міліцією, що
підтверджується протоколом виїмки та
огляду (т. 1 а. с. 185-187).

Вірними є посилання позивача на норми
ст. 85 п. 85.9. ПК України, згідно якої у
разі коли до початку або під час
проведення перевірки оригінали
первинних документів, облікових та
інших регістрів, фінансової та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів, а також
виконання вимог іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, були
вилучені правоохоронними та іншими
органами, зазначені органи зобов'язані
надати для проведення перевірки
контролюючому органу копії зазначених
документів або забезпечити доступ до
перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та
підписами посадових (службових) осіб
правоохоронних та інших органів, якими
було здійснено вилучення оригіналів
документів, або яким було забезпечено
доступ до перевірки вилучених
документів, повинні бути надані
протягом трьох робочих днів з дня
отримання письмового запиту
контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в
абзаці першому цього пункту, було
вилучено правоохоронними та іншими
органами, терміни проведення такої
перевірки, у тому числі розпочатої,
переносяться до дати отримання
вказаних копій документів або
забезпечення доступу до них.

Таким чином, за змістом ст. 85 п. 85.9. ПК
України, відповідач повинен був
надіслати правоохоронному органу, який
вилучив первинні документи, письмовий
запит щодо надання їх копій. Відповідач
не виконав покладений на нього
обов'язок, що призвело до
безпідставного висновку про
відсутність у Товариства первинних
документів, якими оформлені його
господарські правовідносини із ТОВ
"Ренейссанс Констракшн".

Аналізуючи правочин позивача із ТОВ ІІ
"Дікергофф Україна", суд зазначає
наступне.

10 квітня 2008 р. між Товариством та ТОВ ІІ
"Дікергофф Україна" було укладено
договір про надання управлінських
послуг, за умовами якого, останнє
надавало позивачу щомісяця комплекс
управлінських послуг, які визначені в
додатку № 1 до цього договору (т. 1 а. с.
162-168).

Відповідач вказав на те, що акти
здачі-прийняття робіт, якими позивач
оформлював отримання управлінських
послуг від ТОВ ІІ "Дікергофф Україна",
оформлені неналежним чином, зокрема в
них відсутня така інформація, як
конкретний вид послуг (консультаційні,
маркетингові,
інформаційно-технологічні, юридичні чи
інші) та вартість кожної з таких послуг.

Слід зазначити, що відповідач не
заперечує сам факт отримання
управлінських послуг позивачем, його
доводи в цій частині носять суто
формальний характер - документи, якими
оформлено отримання послуг, не містять
всіх необхідних даних.

Як зазначено у п. 1.1. договору про
надання управлінських послуг, ТОВ ІІ
"Дікергофф Україна" надає позивачу
щомісячний комплекс управлінських
послуг, які передбачені додатком № 1,
який, в свою чергу, містить чотири види
управлінських послуг: 1) консультаційні
послуги технічного характеру, 2)
консультаційні послуги щодо
фінансової документації, 3)
консультаційні послуги, пов'язані із
провадженням кадрової політики, 4)
маркетингові послуги. При цьому,
додаток № 1 містить достатньо
детальний опис того, які саме послуги
входять до кожного з цих чотирьох
видів.

Додаток № 2 до договору про надання
управлінських послуг визначає
фіксовану щомісячну ціну за
управлінські послуги - 528000,0 грн., в тому
числі податок на додану вартість 88000,0
грн. (т. 1 а. с. 166).

У п. 2.4. Положення № 88, на порушення
якого посилається СДПІ, зазначено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Суд констатує, що досліджені ним акти
здачі-прийняття робіт ці реквізити
містять (т. 1 а. с. 169-183).

Крім того, на переконання суду,
оскільки детальний опис конкретних
видів управлінських послуг міститься в
додатку № 1 до договору, а ціна за
комплекс управлінських послуг є
фіксованою, зазначення в акті
здачі-прийняття робіт родового поняття
"управлінські послуги" не суперечить
змісту податкового законодавства, а
також умовам договору сторін.

В судовому засідання представник
позивача також зауважив, що визначити
ціну конкретної послуги, наприклад
консультації з приводу кадрової
політики, фактично неможливо, і саме
тому передбачена загальна вартість
комплексу управлінських послуг.

Суд має зазначити, що правомірність
правочинів позивача із ТОВ
"Профінтербудсервіс", ТОВ "Компанія
Промресурс ЛТД", ТОВ
"Технопостач-Миколаїв", АТЗТ БК
"Глиноземпромбуд", ТОВ "Ренейссанс
Констракшн" і ТОВ ІІ "Дікергофф
Україна", які розглядаються судом в
рамках даної справи, вже неодноразово
досліджувалась судами і з цього
приводу маються такі що набрали
законної сили рішення
адміністративних судів першої,
апеляційної та касаційної інстанцій (т.
5 а. с. 127-220). При цьому суд вважає за
необхідне підкреслити, що раніше
судовими рішеннями вже була надана
оцінка не правовідносинам за інші
періоди, а виконанню сторонами саме тих
договорів, які досліджувались в цій
справі.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Судовий збір позивачем сплачено в
розмірі 2146,0 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 1941 від 4 квітня
2012 р. (т. 1 а. с. 202), який підлягає
присудженню позивачу з Державного
бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 122, 128, 158, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Податкові повідомлення-рішення від 3
листопада 2011 р. № , від 4 квітня 2012
р. № , визнати протиправними і
скасувати.

3. Присудити публічному акціонерному
товариству "Югцемент" з Державного
бюджету України судовий збір в сумі 2146,0
грн.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О.
Мороз