Справа № 363/3710/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Рудюк О.Д.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Вишгородського районного суду
Київської області від 06 жовтня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду
України у Вишгородському районі
Київської області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року, позивач звернулася до
Вишгородського районного суду
Київської області з позовом до
Управління пенсійного фонду України у
Вишгородському районі про визнання дій
та бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії. Свої позовні вимоги
мотивувала тим, що вона є інвалідом ІІ
групи із числа учасників ліквідації
наслідків на Чорнобильській АЕС, 1
категорії. Вважає, що відповідач
нараховує і виплачує їй пенсію у
неналежному розмірі, що не відповідає
вимогам ст.ст.49,50,54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Просила
суд витребувати у відповідача
розгорнуту довідку про розміри
нарахованих/перерахованих та
виплачених позивачу сум пенсій,
передбачених ст.ст.49, 50, 54 Закону,
починаючи з 01.01.2005 року і до моменту
подачі цього позову до суду; звернутися
до Верховного Суду України з
клопотанням для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; визнати
незаконними дії відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
вимог і норм, визначено розміри пенсій
для осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, до того, ще
й значно менші, ніж передбачені
статтями 50, 54 Закону для відповідної
категорії громадян; визнати
бездіяльність відповідача щодо
нарахування, перерахунку та виплати
ним позивачу недоотриманих сум
державної та додаткової пенсій,
передбачених ст.ст.49, 50, 54 Закону
протиправною; зобов'язати відповідача
зробити нарахування, перерахунок та
виплату державної пенсії позивача
відповідно, на підставі, у порядку та
розмірах, встановлених Законом у
редакції діючих Законів №230/96, №231 та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі не нижчому восьми мінімальних
пенсій за віком, за період, починаючи з
01.01.2005 року і до моменту винесення
рішення у цій справі, де розмір пенсії
за віком визначається у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законом одночасно
враховуючи вимоги ст.67 Закону, за якими
розміри пенсії збільшуються у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
КМУ, якими визначено розміри пенсій для
осіб, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відмінні
від законодавчо встановлених, ще й у
бік зменшення; зобов'язати відповідача
зробити нарахування, перерахунок та
виплату додаткової пенсії позивача
відповідно, на підставі, у порядку та
розмірах, встановлених Законом у
редакції діючих Законів №230/96, №231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі сімдесяти п'яти процентів
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 01.01.2005 року і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом одночасно
враховуючи вимоги ст.67 Закону, за якими
розміри пенсії збільшуються у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
КМУ, якими визначено розміри пенсій для
осіб, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відмінні
від законодавчо встановлених, ще й у
бік зменшення; зобов'язати відповідача
перераховувати у подальшому позивачу,
визначені с.ст.50, 54 Закону розміри
пенсій, у зв'язку зі збільшенням
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом для відповідної
групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні йому
пенсії; стягнути з відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого ст.256 КАС України на
користь позивача боргову суму за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій позивача,
передбачених ст.ст.50, 54 Закону.

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 06 жовтня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду - скасуванню з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п.
4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Проте, Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є постраждалою особою
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії та
інвалідом ІІ групи, внаслідок
захворювання, яке пов'язане з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС. Зазначене підтверджується
поданими доказами.

Перебуваючи на обліку у відповідача,
позивач звернулася із вимогою про
здійснення перерахунку пенсії
відповідно до розмірів, визначених
ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, листом відповідача від 02.042014р. №
47/к-01-01 у проведенні перерахунку їй було
відмовлено. Зокрема, свою позицію
відповідач обґрунтував тим, що
нарахування та виплата пенсії позивача
проводиться у розмірах, визначених
постановами Уряду України.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Виходячи із змісту ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: - інвалідам II групи - 75
процентів мінімальної пенсії
за віком.

Також, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими: по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України, до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Згідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного
Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 р., Закон України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014 р. в редакції Закону України від
06.07.2014 р. №1534-18 не містить жодної норми,
яка б обмежувала у 2014 р. пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
ст. ст. 50, 54 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в
редакції Закону України від 03.08.2014 р.
№1622-18, встановлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу, що вказана норма діє з
16.08.2014 року.

Таким чином, з 16.08.2014 року, розміри
пенсій передбачених ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обмежується вимогами
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 03.08.2014 р. №1622-18.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
колегія суддів вважає, що за період
з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року позивач має
право на нарахування, перерахунок та
виплату щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
у розмірі 75% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та основної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, дії відповідача щодо
відмови в проведені перерахунку та
виплати щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
основної пенсії в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком згідно ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2014 року по
15.08.2014 року - є протиправними.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
зазначена в адміністративному позові
вимога позивача про зобов'язання
відповідача перераховувати в
подальшому пенсії у зазначених
розмірах відповідно до ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - не може бути задоволена в
судовому порядку, так як КАС України не
передбачено можливості захисту прав та
інтересів осіб, які станом на момент
звернення до суду не порушені.

Крім того, необхідно зазначити про те,
що позивач звернулася за захистом прав,
свобод та інтересів тільки 27 серпня 2014
року, що підтверджується відбитком
штампом вхідної кореспонденції суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 2 ст. 100 КАС України
встановлено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивачем був
пропущений шестимісячний строк
звернення до адміністративного суду та
відсутні підстави для визнання причин
пропуску строку звернення до такого
суду поважними, а тому позовні вимоги
позивача за період з 2005 року по 26 лютого
2014 року - необхідно залишити без
розгляду.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, судом
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України,
ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає,
як така, що постановлена за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити
частково.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 06 жовтня 2014
року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області в частині про зобов'язання
вчинити дії щодо перерахунку пенсії з 01
січня 2005 року по 26 лютого 2014 року -
залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області щодо відмови в перерахунку та
призначенні пенсії ОСОБА_2 в розмірі не
меншому ніж вісім мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком, які
передбачені ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII за період з 27
лютого 2014 року по 15 серпня 2014 року.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Вишгородському районі
Київської області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в
розмірі не меншому ніж вісім
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, які
передбачені ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII за період з 27
лютого 2014 року по 15 серпня 2014 року, з
урахуванням фактично виплачених
коштів.

В іншій частині позовних вимог
- відмовити.

Постанова набирає законної сили та не
підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Костюк Л.О.

Судді:

Троян Н.М.

Твердохліб В.А.