Справа № 826/11761/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Твердохліб
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційні скарги
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, третя особа: ОСОБА_2 про
скасування наказу, зобов`язання
вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (далі - Відповідач), третя особа:
ОСОБА_2 (далі - Третя особа) та, з
урахуванням зміни позовних вимог,
просив скасувати наказ №214 від 05.08.2014
року «Про відсторонення ОСОБА_3 від
посади керівника ПАТ «КиївЗНДІЕП»,
виданий Міністерством регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, скасувати призначення з 07.08.2014
року виконуючим обов»язки
генерального директора ПАТ
«КиївЗНДІЕП» ОСОБА_2, зобов'язання не
чинити перешкод Позивачу у виконанні
обов'язків генерального директора ПАТ
«КиївЗНДІЕП».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 вересня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково, скасовано
наказ №214 від 05.08.2014 року «Про
відсторонення ОСОБА_3 від посади
керівника ПАТ «КиївЗНДІЕП», виданий
Міністерством регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, зупинено дію
наказу №214 від 05.08.2014 року «Про
відсторонення ОСОБА_3 від посади
керівника ПАТ «КиївЗНДІЕП» до набрання
рішенням у справі законної сили.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Відповідач та Третя особа
подали апеляційні скарги.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі
просить рішення суду про часткове
задоволення позовних вимог скасувати,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Третя особа, в свою чергу, просить
зупинити дію рішення суду першої
інстанції в частині зупинення дії
наказу №214 від 05.08.2014 року «Про
відсторонення ОСОБА_3 від посади
керівника ПАТ «КиївЗНДІЕП», судове
рішення скасувати повністю, а
провадження в справі - закрити,
посилаючись на те, що оскаржуваний
наказ регулює участь суб»єкта владних
повноважень у правовідносинах, що
виникли у сфері господарювання та не є
правовим актом індивідуальної дії в
розумінні положень КАС України, а тому
судом першої інстанції невірно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Відповідача, Третьої
особи та заперечення представника
Позивача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
наказом Відповідача №546 «ОС» від 31.10.2012
року Позивача призначено на посаду
Генерального директора ПАТ
«КиївЗНДІЕП» на умовах контракту
строком на п'ять років з 01.11.2012 року по
31.10.2017 року.

01 листопада 2012 року між Міністерством
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України та ОСОБА_3 укладено контракт
№27, за умовами якого Позивач
наймається (призначається) на посаду
Генерального директора ПАТ
«КиївЗНДІЕП» на термін п'ять років з
01.11.2012 року по 31.10.2017 року включно.

За умовами вказаного контракту
Генеральний директор зобов'язується
безпосередньо або через сформований
апарат Товариства здійснювати поточне
управління (керівництво) ПАТ
«КиївЗНДІЕП», а Міністерство
зобов'язується створювати належні
умови для матеріального забезпечення і
організації праці Генерального
директора.

На підставі контракту виникають
трудові відносини між сторонами.
Відповідач звільняє Позивача у разі
закінчення терміну дії контракту,
достроково за вимогою Позивача, а також
у випадку порушень законодавства
України та умов контракту.

Генеральному директору належать
закріплені за ним повноваження і права,
зокрема ті, що передбачені статутом
товариства та цим контрактом.

Згідно положень Статуту ПАТ
«КиївЗНДІЕП», затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 22.07.2010 року
№274 та зареєстрованого Печерською
районною в м.Києві державною
адміністрацією 30.07.2010 року, засновником
Інституту є Держава в особі
уповноваженого органу управління -
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України, яке утворено
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.03.2007 року №323
«Про утворення Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України і Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України» (п.1.2). Інститут здійснює свою
діяльність на основі та відповідно до
чинного законодавства України та цього
Статуту, який затверджується Вищим
органом (п.2.3).

Відповідно п.п.8.1, 8.2 Статуту управління
Інститутом здійснюють: Вищий орган
Інституту в особі Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України, який виконує повноваження
загальних зборів акціонерів та
наглядової ради до моменту прийняття
рішення про приватизацію; Генеральний
директор Інституту;

Генеральний директор є посадовою
особою Інституту.

Вищий орган Інституту здійснює
управління Інститутом в визначений
законодавством спосіб шляхом
прийняття рішень (наказів).

До компетенції Генерального директора
належать усі питання діяльності
Інституту, окрім тих, що згідно з чинним
законодавством України, цим Статутом
віднесені виключно до компетенції
Вищого органу Інституту (пп.8.3.2 п.8.3
Статуту).

05.08.2014 року Відповідачем прийнято
оспорюваний наказ №214, яким Позивача
згідно п.10 ч.1 ст.6 Закону України «Про
управління об»єктами державної
власності», ч.3 ст.99 Цивільного кодексу
України відсторонено від виконання
обов'язків Генерального директора ПАТ
«КиївЗНДІЕП» та призначено виконуючим
обов'язки Генерального директора ПАТ
«КиївЗНДІЕП» Третю особу.

Так, пунктом 10 частини 1 статті 6 Закону
України «Про управління об»єктами
державної власності» уповноважені
органи управління відповідно до
покладених на них завдань передають
функції з управління об'єктами
державної власності господарським
структурам та здійснюють контроль за
діяльністю господарських структур.

Згідно ч.3 ст.99 Цивільного кодексу
України повноваження члена
виконавчого органу можуть бути в
будь-який час припинені або він може
бути тимчасово відсторонений від
виконання своїх повноважень.

Як вбачається з правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеної в рішенні у справі за
конституційним зверненням Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Міжнародний фінансово-правовий
консалтинг» про офіційне тлумачення
частини третьої статті 99 Цивільного
кодексу України від 12 січня 2010 року
№1-рп/2010 у справі №1-2/2010, за приписом ч.4
ст.13 Конституції України держава
забезпечує захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання.
Корпоративні права учасників
товариства є об'єктом такого захисту,
зокрема у спосіб, передбачений ч.3 ст.99
Цивільного кодексу України, згідно з
якою члени виконавчого органу можуть
бути у будь-який час усунені від
виконання своїх обов'язків, якщо в
установчих документах не визначені
підстави усунення членів виконавчого
органу від виконання своїх обов'язків.
Реалізація учасниками товариства
корпоративних прав на участь у його
управлінні шляхом прийняття
компетентним органом рішень про
обрання (призначення), усунення,
відсторонення, відкликання членів
виконавчого органу цього об'єднання
стосується також наділення або
позбавлення їх повноважень на
управління товариством. Такі рішення
уповноваженого на це органу мають
розглядатися не в межах трудових, а
корпоративних правовідносин, що
виникають між товариством і особами,
яким довірено повноваження з
управління ним.

У зв'язку з цим «усунення» відповідно
до ч.3 ст.99 Цивільного кодексу України є
дією уповноваженого органу товариства,
спрямованою на унеможливлення
здійснювати членом його виконавчого
органу в межах корпоративних відносин
з товариством повноважень у сфері
управлінської діяльності.
Необхідність такої норми зумовлено
специфічним статусом члена
виконавчого органу, який отримав від
уповноваженого органу товариства
право на управління. За природою
корпоративних відносин учасникам
товариства має бути надано можливість
у будь-який час оперативно
відреагувати на дії особи, яка здійснює
представницькі функції зі шкодою для
інтересів товариства, шляхом
позбавлення її відповідних
повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень ч.3 ст.99
Цивільного кодексу України треба
розуміти як право компетентного
(уповноваженого) органу товариства
усунути члена виконавчого органу від
виконання обов'язків, які він йому
визначив, у будь-який час, на свій
розсуд, з будь-яких підстав, але за
умови, якщо в установчих документах
товариства не були зазначені підстави
усунення.

Вказаним судовим рішенням
вирішено, що в аспекті
конституційного звернення положення
ч.3 ст.99 Цивільного кодексу України
«члени виконавчого органу можуть
бути у будь-який час усунені від
виконання своїх обов'язків» слід
розуміти як право компетентного
(уповноваженого) органу товариства у
будь-який час і з будь-яких підстав
усунути особу (осіб) від виконання
обов'язків члена (членів) виконавчого
органу за умови, якщо в установчих
документах товариства не визначено
таких підстав.

Усунення члена виконавчого органу
товариства від виконання своїх
обов'язків, яке передбачене ч.3 ст.99
Цивільного кодексу України, не є
відстороненням працівника від роботи
в розумінні ст.46 КЗпПУкраїни.

Крім того, згідно ч.4 ст.11 Закону України
«Про управління об»єктами державної
власності» функції з управління
корпоративними правами держави
виконуються відповідно до цього Закону
безпосередньо, без скликання зборів
акціонерів, Кабінетом Міністрів
України, Фондом державного майна
України, центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
управління об'єктами державної
власності, уповноваженими органами
управління в разі, якщо корпоративні
права держави становлять 100 відсотків у
статутному капіталі господарської
організації.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України
визначено, що справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Положеннями ст.17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби.

Згідно визначення п.15 ч.1 ст.3 КАС
України публічна служба - діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

З огляду на вказане, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
спірні правовідносини між Позивачем та
Відповідачем виникли з корпоративних
прав у сфері господарювання;
регулюються Законом України «Про
управління об»єктами державної
власності», Цивільним кодексом
України, Статутом Інституту та
укладеним між сторонами Контрактом, та
не є публічно-правовими, у зв»язку з чим
даний спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно п.4 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати постанову
суду і залишити позовну заяву без
розгляду або закрити провадження у
справі.

За правилами ч.1 ст.203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Положеннями ст.157 КАС України
встановлено, що суд закриває
провадження у справі якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги слід задовольнити частково,
постанову суду першої інстанції
скасувати та постановити ухвалу, якою
провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст.157, 198, 203, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України та апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 вересня 2014 року
скасувати.

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, третя особа:
ОСОБА_2 про скасування наказу,
зобов`язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 24
листопада 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.