Справа № 750/9969/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 750/9969/14
інстанції: Логвінова Т.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду
України в м.Чернігові на постанову
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 13 жовтня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду
України в м.Чернігові про визнання
протиправним дій та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року, позивач звернувся до
Деснянського районного суду
м.Чернігова з позовом до Управління
пенсійного фонду України в м.Чернігові
про визнання протиправним дій та
зобов'язання вчинити дії. Свої позовні
вимоги мотивував тим, що має право на
перерахунок розміру пенсії, з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати за
роботу на державній службі, які
враховуються при обчисленні пенсії і з
яких, сплачені страхові внески
відповідно до законодавства та які
вказані у довідці №7296/04 від 22.04.2014 року

Постановою Деснянського районного
суду м.Чернігова від 13 жовтня 2014 року
позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
щодо відмови ОСОБА_2 у включенні
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати в заробітну плату для
нарахування пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернігові здійснити
перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати за
роботу на державній службі, які
враховуються при обчисленні пенсії і з
яких сплачені страхові внески
відповідно до законодавства та які
вказані у довідці №7296/04 від 22.04.2014 року,
починаючи з 22.04.2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачу з 22.04.2014 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
призначена пенсія за віком згідно
Закону України «Про Державну службу».

Позивач, 12.09.2014 року звернувся із заявою
до Управління Пенсійного фонду України
м.Чернігова з проханням включити суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення йому
пенсії відповідно до Закону України
від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про
державну службу» відповідно до довідки
№7296/04 від 22.04.2014 року.

В довідку від 22.04.2014 року №7296/04 яка
видана за формою, затвердженою
Постановою УПФУ 14.02.2011 року №5-1 про
складові заробітної плати (за останні 24
місяці роботи або за будь-які 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням на пенсію), були
включені "Інші виплати", на які,
відповідно були нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. Це виплачені
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати.

Листом від 24.09.2014 року Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
повідомило позивача про відсутність
правових підстав для врахування
вказаних складових до заробітку при
обчисленні розміру пенсії, мотивуючи
відмову тим, що матеріальна допомога на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати не
віднесені до інших надбавок, як
передбачено статтею 33 Закону України
«Про державну службу».

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Статтею 37 Закону України «Про Державну
службу», пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80% від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно з пп. 2.3.3 п. 2.3 ст. 2 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
розробленої відповідно до вказаного
Закону, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 №5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за
№114/8713, матеріальна допомога, що мас
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення) віднесена до інших
компенсаційних виплат.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про Державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України від 26
червня 1997 року «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», до виплат (доходів), що
враховуються в заробі тну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Із наведеного вбачається, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того
чи входять до структури заробітної
плати.

З цього слідує, що в заробітну плату для
обчислення пенсії має включатися
індексація заробітної плати,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення,
на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним, а тому
підстав для її задоволення немає.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в м.Чернігові
- залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 13 жовтня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 25
листопада 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Троян Н.М.

Твердохліб В.А.