Справа № 810/5264/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5264/14
Головуючий у 1-й інстанції: Харченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26.09.2014 року
у справі за адміністративним позовом
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26.09.2014 року
у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати зазначену постанову,
оскільки вважає, що остання прийнята з
порушенням матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з матеріалами справи,
відповідач є працедавцем, який
відповідно до вимог статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991 № 875-XII зобов`язаний виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

У лютому 2014 року фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 подано до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік форми № 10-ПІ, з
якого вбачається, що середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу на підприємстві у 2013
році становила 12 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства України
встановлена інвалідність - 0 осіб,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII - 1
особа.

Розмір адміністративно - господарських
санкцій за невиконання нормативу по
створенню робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів відповідачем у звіті не
визначено.

На підставі даних поданого
відповідачем звіту форми № 10-ПІ
Київським обласним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
зроблено висновок про незабезпечення
відповідачем працевлаштування 1
інваліда у 2013 році, оскільки у нього
повинно бути створено 1 робоче місце,
яке призначене для забезпечення
працевлаштування інваліда, проте не
працює жодна особа.

Таким чином, позивач вважає, що
відповідач повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції у сумі 6937 грн. 50 коп., виходячи з
розміру половини середньої річної
заробітної плати штатного працівника
роботодавця у 2013 році та 1 робочого
місця, призначеного для
працевлаштування інваліда і не
зайнятого ним (166500,00 грн.:12:2х1 = 6937,50
грн.).

У зв`язку з порушенням відповідачем
терміну сплати вказаних
адміністративно-господарських
санкцій, позивачем на підставі
приписів частини другої статті 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
від 21.03.1991 № 875-XII нараховано пеню у
загальному розмірі 289 грн. 12 коп.

У зв'язку з несплатою коштів
відповідачем, Київське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до суду з даним
позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову,
зважаючи на те, що доводи позивача
стосовно наявності у відповідача
обов`язку сплачувати адміністративно
- господарські санкції та пеню у
визначеному позивачем розмірі не
знайшли свого підтвердження у ході
судового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Стаття 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" від 21.03.1991 № 875-ХІІ (далі Закон
№ 875-XII) встановлює для підприємств
(об'єднань), установ і організацій
нормативи робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 18 названого
Закону передбачено, що
працевлаштування інвалідів
здійснюється органами Міністерства
праці України, Міністерства
соціального захисту населення України,
місцевими радами, громадськими
організаціями інвалідів.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України № 875-XII, для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, -
у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним (частини друга
та п`ята статті 19 Закону України № 875-XII).

Згідно з приписами пункту 2 Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 № 70
«Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів, в яких
вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно зі статтею 19 Закону № 875-XII
керівники підприємств (об'єднань),
установ і організацій незалежно від
форми власності і господарювання у
разі незабезпечення зазначених
нормативів несуть відповідальність у
встановленому законом порядку.

Обов'язок відповідача створити робочі
місця для інвалідів не супроводжується
його обов'язком їх працевлаштовувати.

Як встановлено судом, середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу у відповідача за 2013
рік складала 12 осіб.

Зважаючи на приписи статті 19 Закону
України № 875-XII та пункту 3 Інструкції
щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна)
«Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів»,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10.02.2007 № 42, кількість робочих місць
на підприємстві відповідача для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу у 2013 році становить 1
особу.

Враховуючи, що обов`язок зі сплати
роботодавцем
адміністративно-господарських санкцій
в силу вимог статті 20 Закону України №
875-XII виникає виключно у разі
невиконання ним нормативу по створенню
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів, вирішення
даного публічно - правового спору
пов`язується з оцінкою обставин, що
свідчать про працевлаштування
відповідачем у 2013 році штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлено
інвалідність.

Як зазначає відповідач, у 2013 році ним
було працевлаштовано 1 інваліда.

Зокрема, згідно з матеріалами справи, у
відповідача протягом 2013 року працювала
ОСОБА_3, посада - економіст, група
інвалідності - 3, термін, на який
встановлено інвалідність - довічно,
кількість відпрацьованих у 2013 році
повних місяців - 12.

На підтвердження даних обставин
відповідачем надано суду копії
трудового договору від 08.09.2011,
укладеного між працівником і
відповідачем як фізичною особою, яка
використовує найману працю, заяви про
прийняття на роботу, пенсійного
посвідчення, податкових розрахунків
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого з них податку форми № 1 ДФ за
I - VI квартали 2013 року, поданих
відповідачем до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області, а також
індивідуальні відомості про
застраховану особу форми ОК-5.

Таким чином, зважаючи на те, що одна
особа - інвалід працювала у
відповідача повних 12 місяців 2013 року,
а середньооблікова кількість штатних
працівників - інвалідів з урахуванням
вимог Інструкції зі статистики
кількості працівників, затвердженої
наказом Державного комітету
статистики України від 28.09.2005 № 286,
складає 1 особу, то суд апеляційної
інстанції вважає, що відповідачем були
виконані вимоги статті 18 Закону №875-ХІІ
щодо обов'язку створення робочих
місць для інвалідів.

Таким чином, оскільки судове рішення
ухвалене судом першої інстанції
відповідно до норм матеріального
права, при дотриманні норм
процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26.09.2014 - без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.