Справа № 2а-6470/11
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-6470/11
Головуючий у 1-й інстанції: Коваль А.Б.
Суддя-доповідач: Горяйнов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Горяйнова
А.М.,

суддів - Мамчура Я.С.
та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області на постанову
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 01 серпня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області про зобов'язання
здійснити перерахунок підвищення до
пенсії, передбаченого ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м. Умані та Уманському районі
Черкаської області (правонаступником
якого є Управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області) в частині
невиконання Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
зобов'язати відповідача донарахувати
та виплатити невиплачене їй, як дитині
війни, щомісячне підвищення до пенсії.

Постановою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 01 серпня 2011
року даний адміністративний позов був
задоволений за період з 30 листопада 2010
року по 30 травня 2011 року.

Не погоджуючись із постановою суду від
01 серпня 2011 року відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
підвищення до пенсії позивачу, як
дитині війни, виплачується у розмірі,
встановленому постановою КМ України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» № 530 від 28
травня 2008 року.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Умані та Уманському районі
Черкаської області - залишити без
задоволення, а постанову Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 01 серпня 2011 року - без змін
виходячи із наступного.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право отримання підвищення до
пенсії у розмірі, встановленому ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач є дитиною
війни у розумінні ст. 1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачував позивачу щомісячне
підвищення до пенсії у меншому розмірі,
який встановлений постановою КМ
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу підвищення до
пенсії, як дитині війни, у розмірі,
меншому ніж той, що встановлений ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» неправомірними, а
висновок суду першої інстанції про
необхідність задоволення позовних
вимог - законним і обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок про те, що
Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою КМ України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» № 530 від 28
травня 2008 року, та є пріоритетним у
застосуванні.

Також судом першої інстанції було
зроблено висновок про те, що будь-яким
іншим законом, крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку підвищення пенсії, як
дитині війни, розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

При ухваленні оскаржуваної постанови
судом першої інстанції судом було
правомірно зобов'язано відповідача
врахувати, що частину підвищення до
пенсії, як дитині війни, позивачу було
виплачено раніше.

Адміністративний позов задоволений у
межах строку звернення до суду,
встановленого ст. 99 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Умані та Уманському районі
Черкаської області не спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені в постанові від 01 серпня 2011
року, та не можуть бути підставами для
її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Умані та Уманському районі
Черкаської області - залишити без
задоволення, а постанову Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 01 серпня 2011 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Умані та
Уманському районі Черкаської області -
залишити без задоволення, а постанову
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 01 серпня 2011 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.