Справа № 2а-19428/11/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/81448/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ПАТ
Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк
«Промінвестбанк» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 05 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Відділу у справах
громадянства, еміграції та реєстрації
фізичних осіб Оболонського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у м. Києві, третя особа ПАТ Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк «Промінвестбанк» про визнання
відмови у реєстрації місця проживання
неправомірною та зобов'язання
здійснити реєстрацію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Відділу у справах громадянства,
еміграції та реєстрації фізичних осіб
Оболонського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві,
третя особа ПАТ Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк «Промінвестбанк», в якій просили:
визнати відмову у реєстрації місця
проживання неправомірною; зобов'язати
відповідача здійснити їхню реєстрацію
місця проживання за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 серпня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року позов задоволено частково:
зобов'язано відповідача зареєструвати
позивачів за адресою АДРЕСА_1. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанції прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, третя особа
звернулась до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, у задоволені позову
відмовити.

Позивачі та відповідач письмових
заперечень або доповнень до касаційної
скарги третьої особи до Вищого
адміністративного суду України не
надали.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що листом
відповідача від 26 лютого 2010 року
відмовлено позивачам у задоволенні
їхньої заяви про здійснення реєстрації
за місцем проживання з підстав не
погодження з керівництвом ПАТ
«Промінвестбанк».

Не погоджуючись із вказаними діями та
рішенням відповідача позивачі
звернулись до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, про відсутність правових
підстав для відмови у задоволенні
заяви позивачів про їхню реєстрацію за
місцем реєстрації. Дозвіл третьої
особи в даному разі не потрібен, при
цьому перелік документів поданий
позивачами для проведення такої
реєстрації є достатнім. При цьому, суд
першої інстанції зазначив, що у зв'язку
з поданням одного примірника заяви про
реєстрацію місця проживання
відповідач не допустив протиправну
поведінку, відмовивши з цієї підстави у
реєстрації.

З даними висновками колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не погоджується та вважає їх
передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» № 1382-ІV від 11 грудня 2003 року
реєстрація місця проживання та місця
перебування особи здійснюється
відповідним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації
(далі - орган реєстрації) в Автономній
Республіці Крим, областях, містах,
районах, районах у містах, а також у
містах Києві та Севастополі.

Частиною 2 статті 6 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» закріплено чіткий перелік
документів необхідних для реєстрації:
письмова заява, паспортний документ,
квитанція про сплату державного мита
або документ про звільнення від його
сплати, два примірники талона зняття з
реєстрації.

Згідно пункту 5 статті 6 Закону зразки
заяви та інших документів, необхідних
для реєстрації місця проживання особи,
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 28 липня 2004 року № 985 «Про
затвердження зразків документів,
необхідних для реєстрації місця
проживання в Україні»(далі - Постанова)
затверджено зразки документів, які
необхідні для проведення реєстрації. У
затвердженому зразку заяви про
реєстрацію місця проживання наведений
перелік підстав для реєстрації місця
проживання заявника - ордер, свідоцтво
про право власності, договір
найму(піднайму, оренди) або інші
документи.

З системного аналізу
вказаних положень вбачається, що
підставою для реєстрації є виникнення
права власності або права користування
житловим приміщенням. В графі
«Підстава для реєстрації місця
проживання заявника» дані підстави
мають вказуватись. При цьому, в
будь-якому разі право користування, або
право власності може підтверджуватись
правовстановлюючими документами, що не
досліджувалось в рамках даної справи.

Висновки судів, що підставою для
реєстрації місця проживання є поданий
необхідний заявником пакет документів
в розумінні частини 2 статті 6 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» не є безумовною підставою та
виключається за вказаних вище умов.

Також колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що посилання судів
попередніх судових інстанцій на
рішення прийняті судами в справі №
2-4403/2004 року як таких які мають
приюдиційний характер для вирішення
даної справи, є помилковим, так як в них
вирішувалось питання можливості
проживання позивача та її родичів у
кімнаті гуртожитку, який належить
третій особі з підстав наявності
виниклих трудових правовідносин.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, а частиною 1 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України зазначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія
суддів вважає, що справу необхідно
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції для з'ясування цих
питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ПАТ Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк «Промінвестбанк» задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року у справі № 2а-19428/10/2670 скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець