Справа № 2а-1670/5396/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/51718/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Полтавського міського центру
зайнятості населення на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року по справі за позовом
Полтавського міського центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Полтавський міський центр зайнятості
населення звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до ОСОБА_4, в якій
просив стягнути з відповідача кошти у
розмірі 18 105 грн. 40 коп.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року рішення суду першої інстанції
скасоване, у задоволені позову
відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду
апеляційної інстанції прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить його скасувати, залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень до
Вищого адміністративного суду України
не надав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що за результатами
розслідування Полтавським міським
центром зайнятості складено Наказ №379
від 28 грудня 2010 року про повернення
допомоги по безробіттю виплаченої
відповідачу у розмірі 18105 грн. 40 коп., як
такої, що знаходилась з 14.08.2009 року на
обліку в даному центрі зайнятості
(Наказ від 14.08.2009 року № НТ090814) по 28.12.2010
року (Наказ №НТ101228 від 28.12.2010 року), з
підстав її перебування у відносинах з
ЗАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» з
15.05.2009 року по 19.11.2009 рік, про що їй було
нарахований дохід в розмірі 961 грн. 53
коп. (договір доручення № 50023/1709/09 від
15.05.2009 року та додаткової угоди № 1 ), що
є порушенням законодавства України.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
дійшов до висновку, про відсутність
підстав для повернення відповідних
коштів з відповідача, оскільки її
працевлаштування не підтверджується
належними та допустимими доказами
(достовірність підпису виконаного нею
у дорученні на виконання умов трудових
правовідносин та додатку до нього
ймовірно виконані різними особами -
висновок Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру №
19 від 18.01.2012 року), а факт нарахування
виплат за визначену нею роботу
договором не свідчить про його
отримання.

З даними висновками колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не погоджується та вважає їх
передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно статті 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Статтею 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено, що видом
забезпечення за цим Законом є, зокрема,
допомога по безробіттю.

Згідно пункту «б» частини 3 статті
1 Закону України «Про зайнятість
населення» до зайнятого населення
належать громадяни, які проживають на
території держави на законних
підставах, зокрема, громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців.

Відповідно до абзацу 3 п. 11 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 року № 219 (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), за відсутності
підходящої роботи рішення про надання
громадянам статусу безробітних
приймається державною службою
зайнятості за їх особистою заявою з
восьмого дня після реєстрації у центрі
зайнятості за місцем проживання як
таких, що шукають роботу, і
оформляється наказом центру
зайнятості, номер і дата якого
зазначаються у картці.

За приписами пункту 12 вказаного
Порядку для одержання статусу
безробітного громадянин особисто
подає у день, що настає після
закінчення встановленого строку
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості відповідну заяву та
письмову інформацію про те, що він не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і не
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, а також копію довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера.

Підпунктом 1.2 п. 1 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 року N 307,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 14.12.2000 року за N
915/5136, передбачено, що допомога по
безробіттю, у тому числі одноразова її
виплата для організації безробітними
підприємницької діяльності надається
застрахованим та незастрахованим
особам, визнаним у встановленому
порядку безробітними.

Відповідно пункту 8 частини 1 статті 31
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі,
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності визначено, що виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Згідно з пункту 6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Пунктом 6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.03.2006
року N 357, передбачено, що у разі
встановлення центрами зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» на застрахованих осіб,
зареєстрованих в установленому
порядку як безробітні, покладений
обов'язок своєчасно подавати відомості
про обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Таким чином, факт порушення
відповідачем вказаного порядку має
бути належним чином підтверджений
наявними та допустимим доказами по
справі.

Відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна особа повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідно до статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

В матеріалах справи на аркуші 112
наявна довідка, згідно якої відповідач
отримувала відповідні суми коштів за
комісійну винагороду в системі «Масові
виплати», яка не була досліджена у суді
апеляційної інстанції, так як і не було
встановлено її взаємний зв'язок з
довідкою про доходи, які нараховані
відповідачу на виконання нею умов
вказаного договору доручення та
додаткової угоди до нього (а.с.111), як і
не було досліджено питання, чи утримано
податки з даної винагороди (ПДФО).

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, про повернення сум коштів
відповідачем, направлених їй 19.08.2009
року, тобто після реєстрації її на
облік в центрі зайнятості, що також
необхідно дослідити при новому
розгляді даної справи.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів
вважає, що справу необхідно направити
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції для з'ясування цих питань в
судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Полтавського
міського центру зайнятості населення
задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року у справі № 2а-1670/5396/11 скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець