Справа № 264/5147/14-а
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5147/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.
м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в особі судді
Іванченко А.М., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.06.2014 року позивачка звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії. В
позовній заяві зазначила, що з 01.08.2013р.
вона вийшла на пенсію за віком у
відповідності до Закону України «Про
державну службу». Останнім місцем її
роботи була Маріупольська ОДПІ
Донецької області ДПС, де стаж
державної служби був 18 років 05 місяців 1
день. За розрахунком відповідача
розмір її пенсії склав 2 352,72 грн.

Страховий збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
нараховувався на всю суму її
заробітної плати, у тому числі надбавку
до заробітної плати, та починаючи з
01.07.2000 року, відомості про неї як про
застраховану особу надавалися у відділ
персоніфіцированого обліку Пенсійного
фонду України. При нарахуванні їй
пенсії як державному службовцю
відповідачем не були взяті в
розрахунок всі суми, на які були
нараховані і з яких сплачені страхові
збори, що призвело до заниження розміру
пенсії, а саме не були враховані
надбавка за вислугу років (30% від
посадового окладу) та надбавка за
спеціальне звання. Позивачка
звернулася з заявою до відповідача з
проханням провести перерахунок пенсії
з урахуванням 30% надбавки за вислугу
років, на що відповідачем надана
відповідь про відмову в перерахунку.
Також відповідач відмовився при
розрахунку пенсії враховувати до
заробітної плати матеріальну допомогу
на оздоровлення та допомогу на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації.

За період з 01.08.2011 року по 31.07.2013 роки
згідно даним Маріупольської ОДПІ в
Донецькій області ДПС було нарахована
позивачці матеріальна допомога в сумі
7131,60 грн. Виходячи з вказаної суми
розмір її не нарахованої та
недоплаченої пенсії щомісячно складає
237,72 грн. (7131,60 :24 х 80%).

Посилаючись на положення ст.ст. 33, 35, 37
Закону України «Про державну службу»,
ст.ст. 19, 41, 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 1, 2 Закону України
«Про оплату праці» просить
задовольнити її позовні вимоги, а саме:
визнати неправомірними дії УПФУ в
Іллічівському районі м. Маріуполя, які
виразилися в нарахуванні пенсії без
врахування надбавки за вислугу років в
розмірі 30% від окладу та надбавки за
спеціальне звання, без урахування
нарахованих та виплачених сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, а також без
урахування сум індексації заробітної
плати.

Зобов'язати УПФУ України в
Іллічівському районі м. Маріуполя з
моменту звернення до суду (з 01.01.2014р.)
здійснювати виплату пенсії з
урахуванням надбавки за вислугу років
в розмірі 30% від окладу та надбавки за
спеціальне звання і з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, які
враховуються при розрахунку пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» та з сум з яких
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також з урахуванням сум
індексації заробітної плати. Також
просила встановити відповідачу строк
для подачі звіту про виконання
постанови суду.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, надала заяву з клопотанням
про підтримку позовних вимог в повному
обсязі та про розгляд справи у її
відсутність.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі міста Маріуполя у
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся у
встановленому порядку, надав письмові
заперечення, в яких зазначив, що
призначення та перерахунок пенсії
державним службовцям проводиться
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з обов'язковим
урахуванням Закону України «Про
пенсійне забезпечення», Закону України
«Про оплату праці» та Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Пенсія
державним службовцям призначається на
підставі поданих ними до ПФУ
документів. Пенсія державним
службовцям призначається у розмірі 80
відсотків від суми їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі. Відповідно до вимог ст.33 Закону
України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Згідно з положеннями
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» при розрахунку пенсії такі
виплати, як матеріальна допомога на
оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових питань та допомога
за заміщення посад не входять в
заробітну плату для обчислення пенсії.
Про аналогічні положення вказує ст. 2
Закону України «Про оплату праці».
Аналіз норм ст. 33 Закону України «Про
державну службу», а також Закону
України «Про оплату праці» дозволяє
зробити висновок, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
на вирішення соціально-побутових
питань не носить систематичного
характеру, а відноситься до інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми. З огляду на викладене
відповідач вважає, що у даному випадку
немає правових підстав для включення
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань до складу
заробітної плати для обчислення пенсії
у відповідності до Закону України «Про
державну службу». Також зазначає про
те, що розмір надбавки за вислугу років,
на яку має право позивачка згідно
статті 33 Закону України «Про державну
службу», становить 25%, оскільки її стаж
державної служби не перевищує 20 років.

З огляду на викладене просить в
задоволенні позовних вимог відмовити.
Також заявляє про застосування спливу
строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України
справу вирішено на підставі наявних у
ній доказів.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з 01.08.2013 року
позивачка є отримувачем пенсії за
віком у відповідності до Закону
України «Про державну службу в
Україні» та перебуває на обліку в
Управлінні пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя.

Згідно двох довідок від 31.07.2013р.,
виданих Маріупольською ОДПІ Донецької
області ДПС, про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії, за період з 01.08.2011р. по 31.07.2013р. в
якості складових заробітної плати
відображені матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога на вирішення
соціально-побутових питань, винагорода
за вислугу років (30%), надбавка за
спеціальне звання (а.с. 9, 10). Згідно
вказаних довідок, на всі виплати,
включені в ній, нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Із вказаними
довідками позивачка звернулась до
відповідача з вимогою про перерахунок
пенсії з урахуванням суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, 30% надбавки за вислугу років.

Листом від 12.12.2013 року Вих.№ 22756/03-2
Управління пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя у
задоволенні вимог позивачки в
проведенні перерахунку пенсії було
відмовлено (а.с. 11).

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Статтею 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод; основні обов'язки громадянина.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування або з 01.01.2011р. - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, аналізуючи положення
статті 37 Закону України «Про державну
службу», статті 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та статті 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
суд дійшов висновку, що суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування (єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування), зокрема
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань, надбавку
за вислугу років та спеціальне звання,
включаються до складу заробітної плати
державного службовця та враховуються
при обчисленні розміру його пенсії. Так
само суми індексації заробітної плати,
яку просила включити позивачка при
обрахуванні пенсії, підлягають
включенню, оскільки з них сплачувалися
страхові внески.

З урахуванням наведених положень
законів, при вирішенні даного спору суд
надає перевагу спеціальним нормам, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії (стаття 41 Закону
України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та стаття 66 Закону України
від 5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення"), а не законам
України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII "Про
державну службу" та від 24 березня 1995
року N 108/95-ВР "Про оплату праці", які щодо
спірних відносин є загальними.

Щодо спору між сторонами про розмір
надбавки за вислугу років суд при його
вирішенні виходить із наступного.

Згідно довідки від 31.07.2013р. виданої
Маріупольською ОДПІ Донецької області
ДПС, про складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
винагорода позивачки за вислугу років
становила 30% та складала 371,10 грн. (а.с. 10).

Стаття 33 Закону України «Про державну
службу» визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у відповідному розмірі
від посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Згідно частини п'ятої цієї статті
надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків. Відповідно до положень
частини 7 зазначеної статті умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Виплата винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання регулюється
Порядком виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року N 1013, на підставі
якої, позивачка отримувала під час її
роботи в органах податкової служби
надбавку за вислугу років у розмірі 30 %.

Також положеннями пункту 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 року N 865 "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії",
встановлено, що посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії відповідно до законів,
зазначених у пункті 1 цієї постанови (у
пункті 1 постанови зазначений Закон
України "Про державну службу"),
враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Сума грошової винагороди включається
до фонду оплати праці та відповідно до
законодавства враховується під час
визначення бази (об'єкта) для
оподаткування, для нарахування
страхових внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та збору до
Пенсійного фонду.

Таким чином, спираючись на ч.7 ст. 33
Закону України «Про державну службу»
та п.2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 12 вересня 1997 року N 1013 «Про
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання» позивачка цілком
законно отримувала надбавку за вислугу
років у розмірі 30 %, відповідно розмір
якої має бути врахований відповідачем
при нарахуванні та виплаті їй пенсії.

Аналогічну правову позицію зі спірних
питань висловив Верховний Суд України,
у своїх постановах 28 травня 2013 року
справа 21-97а13 та від 04.03.2014р. справа №
21-3а14, яка підлягає обов'язковому
застосуванню судом у подібних
правовідносинах та суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Суд вважає, що відповідно до вказаних
нормативних актів пенсія позивачки
повинна обчислюватись із заробітної
плати, яку вона фактично отримувала на
день звільнення, в тому числі з
урахуванням вказаних видів допомог, на
які нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

За таких обставин дії Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі міста Маріуполя
про відмову в перерахунку пенсії є
такими, що не відповідають вимогам
закону, а вимоги позивача законними та
обґрунтованими.

При застосуванні встановленого
законом строку позовної давності суд
виходить із наступного. Частиною 1, 4 ст.6
КАС України закріплено право кожної
особи в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. Ніхто не
може бути позбавлений права на розгляд
його справи в адміністративному суді,
до підсудності якого вона віднесена
цим Кодексом.

Статтею 99 КАС України встановлено, що
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

В разі пропущення строку звернення до
суду адміністративний позов згідно
статті 100 КАС України залишається без
розгляду.

Враховуючи, що відповідь Управління
пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя від
12.12.2013 року Вих.№ 22756/03-2 про відмову в
перерахунку пенсії була надана
позивачці лише після 12.12.2013р., а із
позовом до суду вона звернулась
11.06.2014р., тобто в межах шестимісячного
строку, тому Позивачкою був дотриманий
передбачений законом строк звернення
до суду, і позов підлягав розгляду
судом по суті. Крім того за своїм
змістом право позивача на законне
пенсійне забезпечення та допущене
відповідачем порушення прав позивача є
триваючим та існує на час звернення до
суду, тому підлягає судовому захисту в
будь-який час протягом якого позивач
має право на пенсію, незалежно від дати
звернення до суду.

Відносно вимог позивача про
встановлення строку відповідачу для
подачі звіту, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За своєю правовою природою, ст. 267
Кодексу адміністративного судочинства
України регулює різні моменти відносин
та визначення судового контролю. З
одного боку, - встановлення такого
судового контролю за виконання
постанови, які узгоджуються з вимогами
ст 163 Кодексу адміністративного
судочинства України та стосується
регулювання відносин встановлення
судового контролю під час винесення
постанови суду, та контролювання його
виконання, з іншого - встановлення
факту порушення внаслідок його не
виконання.

Перший судовий контроль
встановлюється та визначається при
ухваленні постанови, а інший (визнання
протиправним рішення, дії або
бездіяльність) вирішується після
прийняття такого судового рішення.

Однак, встановлення судового контролю
за виконанням рішення суду, ухваленого
не на користь суб'єкта владних
повноважень є правом суду, а не його
обов'язком, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС
України. На даний час суд не знаходить
достатніх підстав для необхідності
встановлення відповідачу обов'язку
подання звіту про виконання судового
рішення.

На підставі ст. 46 Конституції України,
ст. ст. 33, 37 Закону України "Про державну
службу", ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 1 Закону
України «Про оплату праці», п.2.
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року N 1013 «Про Порядок
виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання», керуючись ст. ст. 8 -
11, 94, ч. 4 ст. 122, ст. ст. 158 - 163, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Іллічівському районі
міста Маріуполя Донецької області про
перерахування пенсії - задовольнити.

Визнати противоправними дії
Управління пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя, які
виразилися в нарахуванні пенсії ОСОБА_1
без урахування надбавки за вислугу
років в розмірі 30% від окладу та
надбавки за спеціальне звання, сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Іллічівському районі м.
Маріуполя здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 року з
урахуванням надбавки за вислугу років
в розмірі 30% від окладу та надбавки за
спеціальне звання, сум матеріальної
допомоги на оздоровлення і допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та сум індексації заробітної плати, які
враховуються при обчисленні пенсій
відповідно до Закону України "Про
державну службу" та з яких сплачено
страхові внески, з урахуванням раніше
виплачених сум.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Іллічівський районний суд міста
Маріуполя до Харківського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Постанова суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
А. М. Іванченко