Справа № 401/4115/14-а
Суддя: Баранець А. М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/4115/14а
Провадження № 2а-/401/135/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2014р Світловодський
міськрайсуд Кіровоградської області в
складі головуючого судді- Баранець А.М.,
при секретарі- Завґяловій Н.
розглянувши адміністративну позовну
заяву ОСОБА_2, інтереси якого
представляє ОСОБА_3 до Управління
праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету
Світловодської міської ради про
оскарження дій та бездіяльності щодо
виплати одноразової грошової допомоги
до 05.05.2014р в частині її розміру та
зобовґязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 ( надалі позивач) інтереси
якого представляє ОСОБА_3 за
довіреністю, звернувся до суду з
вказаним адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Світловодської міської ради
( надалі відповідач) у якому просив ,
визнати протиправними дії та
бездіяльність відповідача щодо
виплати йому разової грошової
допомоги до 05.05.2014р передбачену
законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту" в частині її розміру, а саме у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком. Просив зобовґязати відповідча
здійснити йому донарахування разової
грошової допомоги передбаченої
законом до 05.05.2014р в сумі 2702,0 грн.
Пояснив, що він має статус ветерана
війни-учасника війни, що
підтверджується посвідченням тому на
нього поширюються приписи закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
(закон № 3551-ХІІ від 22.10.1993р) щодо
виплати щорічно до 05 травня
одноразової грошової допомоги в
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, 2847,0 грн. Але відповідач
виплатив йому лише 145,0 грн. тому вважає
за необхідна зобовґязати відповідача
виплатити йому недоплачену допомогу у
розмірі 2702,0 грн. В досудовому порядку
звертався до відповідача про виплату
йому допомоги у розмірі передбаченому
законом, але було відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_5
подала до суду заперечення на позовну
заяву у якому просила відмовити у
задоволенні позовних вимог, при цьому
посилалася на те, що у квітні 2014р до
05.05.2014р позивачу було виплачено 145,0 грн
одноразової грошової допомоги. Таким
розмір було встановлено постановою КМ
України розмір одноразової грошової
допомоги громадянам, які мають статус
учасників війни до 05.05.2014р у розмірі
145,0 грн. Повноваження КМ України щодо
встановлення розміру одноразової
грошової допомоги встановлено пунктом
6-7 розділу "Прикінцеві положення"
закону України "Про Державний бюджет
України" Позивач отримав одноразову
грошову допомогу у розмірі 145,0 грн.
Правомірність дій шодо застосування
постанов КМ України для встановлення
розміру грошової допомоги є рішення
Конституційного Суду України" від
26.12.2011р № 20-рп/2011.

У судове засідання зґявився позивач
та його представник, відповідач
належним чином повідомлений у судове
засідання не зґявився, про причину
неявки суд не повідомив. Заслухавши
думку присутніх, які не заперечували
про проведення розгляду справи без
присутності позивача та його
представника, вирішив проводити
розгляд справи за даною явкою.

Позивач та його представник позовні
вимоги підтримали, представник
відповідача заперечувала проти
задоволення позову. Заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
встановивши фактичні обставини та
застосувавши відповідні їм
правовідносини суд приходить до
переконання, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні достеменно
встановлено, що позивач має статус
ветерана війни,учасника війни, що
підтверджується копією посвідчення
серії В-ІІІ № 581623 виданий 27.09.2000р та
користується пільгами встановленими
законом № 3551-ХІІ від 22.10.1993р у тому
чисті згідно ст.13 вказаного закону
позивач має право на виплату щорічної
разової допомоги до 5-го травня у
розмірі 3 мінімальних пенсій за віком.
Позивачу як учаснику війни до 05.05.2014р у
квітні 2014р було виплачено 145,0 грн. Суд
погоджується з доводами позовної заяви
виходячи з наступного. Мається
невідповідність розмірів вказаної
вище допомоги встановленої постановоє
КМ України на 2014р та визначеної
законом № 3551-ХІІ від 22.10.1993р. 28.12.2007р в
зазначений закон законом України "Про
Державний бюджет України на 2008р" було
внесено зміни , які передбачали , що
розмір щорічної грошової допомоги до 5
травня встановлюється КМ України в
межах бюджетних призначень . Однак
таку зміну Конституційний Суд України
своїм рішенням №10-рп/2008 від 22.05.2008р
визнав неконституційними. З цього
приводу слід зауважити, що рішенням
Конституційного Суду України від
09.07.2007р № 6-рп/2007р зазначив правовий
висновок, що Верховна Рада України при
прийнятті закону "Про Державний бюджет
України" не має повноважень вносити
до нього положення про внесення змін
до чинних законів України та/або
будь-яким чином змінювати визначені
іншими законами України правове
регулювання суспільних відносин. Тобто
в загальному розумінні бюджетний
закон не може змінювати приписи
спеціального закону. Тому суд вважає,
що на дату виплати одноразової
грошової допомоги до 05.05.2014р діяла
норма до винесення змін до закону №
3551-ХІІ від 22.10.1993р , яка існувала до
внесення змін. При цьому суд бере до
уваги те, що норми закону мають
пріоритетне значення перед
нормативно-прововим актом КМ України,
тому при вирішенні даного
публічно-павового спору суд
застосовує норми закону № 3551-ХІІ від
22.10.1993р. Отже вказана виплата грошової
допомоги повинна виплачуватися у
розмірі, встановленому законом, 3
мінімальні пенсії за віком. Нині
розмір мінімальної пенсії за віком на
2014р встановлено у розмірі 949,0 грн.. Отже
відповідно до закону № 3551-ХІІ від
22.10.1993р до 05.05.2014р відповідачем
позивачу необхідно було сплатити 2847,0
грн, а сплачено 145,0 грн тому суд вважає,
що відповідач повинен сплатити
позивачу з урахуванням виплаченої суми
2702,0 грн.

Суд не погоджується з доводами
заперечення відповідача про те, що у
даному випадку слід керуватися
правовою позицією рішення
Коституційного Суду України від 26.12.2011р
№20-рп/2011.

Оскільки при формуванні правового
висновку свого заперечення на позов
представник відповідача не звернув
уваги на те, що як вбачається із змісту
вказаного рішення Конституційного
Суду України №20-рп/2011 досліджувалися
на конституційність розділу УІІ
Прикінцевих положень закону України
"Про Державний бюджет України на 2011р"
про надання права КМ України
визначати порядок та розміри
соціальних виплат, передбачених
законами України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи","Про соціальний захист
дітей війни", "Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб" щодо змінювати розмір соціальних
виплат в залежності від наявних
фінансових ресурсів бюджету
Пенсійного фонду України на 2011р. Отже
щодо закону № 3551-ХІІ від 22.10.1993р
Коституційний Суд України правового
висновку не зазначав. Окрім того
висновок Коституційний Суд України
стосується бюджету Пенсійного фонду
України лише на 2011р, але виплата
щорічної разової грошової допомоги до
5 травня передбачена законом № 3551-ХІІ
від 22.10.1993р здійснюється не з бюджету
Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС обовґязок
доказування покладається на
відповідача, субґєкта владних
повноважень, якщо він не погоджується з
позовними вимогами. Суд приходить до
висновку, що відповідач не довів суду
правомірність оскаржуваних позивачем
його дій та бездіяльності.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності субґєктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи не були порушені
принципи встановлені вказаною нормою
процесуального права,
невідповідність оспорюваних дій та
бездіяльності хоча б одному із
вказаних у статті принципів, дає
підстави суду для задоволення
позовних вимог. Окрім того Пленум
Вищого адміністративного суду України
у постанові від 06 березня 2008р №2
зауважив, що під час розгляду спорів
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності субґєктів владних
повноважень, суди, незалежно від
підстав наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх на відповідність
усім зазначеним у ч.3 ст.2 КАС України
вимогам.

Суд вважає, що відповідачем
відмовляючи у виплаті одноразової
грошової допомоги до 05.05.2014р у розмірі
передбаченому законом № 3551-ХІІ від
22.10.1993р були порушені принципи
1,2,3,4,5,6,7,8 ч.3 ст.2 КАС України.

Для правової оцінки та висновків щодо
протиправності дій та бездіяльності
відповідача слід навести норми
законодавства якими регулюються дані
обставини.

Відповідно до ст.40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобовґязані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Аналогічне правило передбачено в
законі України № 393/96-ВР від 02.10.1996р
"Про звернення громадян". Згідно ст.18
цього закону громадянин який звернувся
із заявою чи скаргою окрім іншого має
право одержати письмову відповідь про
результати розгляду його заяви. При
цьому, як зазначено у ч.4 ст.15 цього
закону рішення про відмову в
задоволенні вимог, викладених у заяві (
клопотанні), які можуть подаватися в
усній формі, доводиться до відома
громадянина у письмовій формі з
посиланням на закон і викладенням
мотивів відмови, а також розґясненням
порядку оскарження прийнятого рішення.
А відповідно ч.3 ст.7 цього закону
передбачено, якщо розгляд звернення не
входить до компетентності цього органу
то ним дане звернення надсилається
компетентному органу про що
повідомляється заявника. Указом
Президента України №109/2008р "Про
додаткові заходи щодо забезпечення
реалізації громадянами
конституційного права на звернення "
передбачено кваліфікований,
об'єктивний та всебічний розгляд заяв
та звернень громадян, не допускати
фактів безпідставної відмови у
вирішенні питань та надавати
розґяснення порядку оскарження
прийнятих рішень.

Таким чином розгляд та вирішення
питання звернення позивача щодо
виплати йому одноразової грошової
допомоги до 05.05.2014р у розмірі
встановленому законом входило до
компетенції відповідача, але ним не
було розглянуто та всупереч
необгрунтовано відмовлено без
розґяснення порядку оскарження.

Щодо бездіяльності то під
бездіяльністю, виходячи з положень
викладених у ч.2 ст.55 Конституції
України, п.1 ч.2 ст.2 КАС розуміється
певна форма поведінки особи, повґязана
з не вчиненням дій , які вона повинна
вчинити на підставі закону, що призвели
до певних негативних наслідків для
громадянина. У даному випадку
бездіяльність полягала у тому, що
звенення не була розглянута, питання
не вирішені. Не надано розґяснення
щодо порядку оскарження.

Відповідно до закріплених
Основним Законом України основ
правопорядку в Україні органи
державної влади та їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією (ч.2 ст.19) та
законами України.Конституція має
найвищу юридичну силу, її норми є
нормами прямої дії ( ч.2 ст.8).

Не розглянувши належним чином
звернення позивача та не вирішивши
питань , відповідачем не були вчинено
дії передбачені нормами законодавства
яким регулюється порядок розгляду
поданої позивачем категорії , чим
порушено приписи ст.19 Конституції
України.

Отже відповідач проявив
бездіяльність не у межах та не у
спосіб , що передбачений законом
України, відповідач необґрунтовано
проявив бездіяльність по вирішенню
питання виплати позивачу
одноразової грошової допомоги до
05.05.2014 р у розмірі встановленому
законом, тому бездіяльність є
протиправною і є підставою для
задоволення позовних вимог у цій
частині .

Згідно ч.1 ст. 267 КАС суд, який
ухвалив рішення в адміністративній
справі , має право зобовґязати
субґєкта владних повноважень , не на
користь якого постановлене рішення,
подати у встановленій судом строк звіт
про виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведене керуючись
ст.3,19,40,55 Конституції України,
ст.3,6,8,9,11,71,72,94, 99,158-168, КАС України, ч.5
ст.14 закону України "Про статус
учасників війни та гарантії їх
соціального захисту, рішеннями
Конституційного Суду України від
09.07.2007р № 6-рп/2007р, №10-рп/2008 від 22.05.2008р .
суд ,-

ПОСТАНОВИВ

.

Адміністративний позов
задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії та
бездіяльність відповідача, Управління
праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету
Світловодської міської ради щодо
виплати позивачу ОСОБА_2, разової
грошової допомоги до 05.05.2014р
передбаченої законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в частині її
розміру, а саме у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Зобовґязати відповідача здійснити
позивачу ОСОБА_2 донарахування
разової грошової допомоги
передбаченої законом "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" до 05.05.2014р в сумі
2702,0 грн. та у місячний строк після
набрання постанови суду законної сили
подати до суду звіт про виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративно суду у порядку ч.1,2
ст. 294 ЦПК України протягом 10 днів з дня
проголошення .

Суддя Світловодського

міськрайооного суду

Кіровоградської області
А.М.
Баранець