Справа № 2а-5592/11/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Справа № 128047/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

представників позивача
Хопяка В.З., Яреми І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 21.09.2011 року
в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» до Державної
податкової інспекції в Галицькому
районі м. Львова про визнання
протиправними дій та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Львівська
ізоляторна компанія" звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції в Галицькому районі м. Львова
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
№/6761 від 06.05.2011 року про зменшення
суми бюджетного відшкодування (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 1 027327,00 грн. за лютий 2011 року.
Посилався на неправомірність
висновків податкового органу щодо
завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування за лютий 2011 року на
вказану суму.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21.09.2011 року
позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ТзОВ "Львівська ізоляторна
компанія", яка в апеляційній скарзі
просить її скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог позивача.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не взяв до уваги,
що позивачем правомірно було обчислено
суму від'ємного значення ПДВ за січень
2011 року, яка складала 1507422,00 грн., та
віднесено її до складу податкового
кредиту лютого 2011 року, оскільки в
січні податкового боргу не було. В
лютому 2011 року різниця між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за лютий 2011 року
мала від'ємне значення та складала
1593465,00 грн., а сума фактично сплаченого
податку в грудні-січні 2011 року складала
1904554, тому разом з декларацією за лютий
2011 року позивач правомірно подав
розрахунок та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування в
розмірі 1507422,00 грн.

Вислухавши суддю-доповідача,
представників позивача, які апеляційну
скаргу підтримали, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що Державною
податковою інспекцією в Галицькому
районі м. Львова в період з 01.04.2011 року
по 14.04.2011 року було проведено
позапланову виїзну перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Львівська
ізоляторна компанія" з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок підприємства за січень 2011 року,
яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось в
жовтні 2010 року, грудні 2010 року та в
лютому 2011 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в грудні 2010 року та в
січні 2011 року.

За результатами перевірки державною
податковою інспекцією в Галицькому
районі м. Львова складено акт
№1273/23-409/30823262 від 20.04.2011 року на підставі
якого прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №/6761 від
06.05.2011 року про зменшення позивачу суми
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 1 027327,00 грн. за лютий 2011 року.

Податковий орган прийшов до висновку
про порушення позивачем вимог п. 200.4 ст.
200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

За нормами п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

З матеріалів справи видно, що 24.11.2010
року позивач отримав за договором
поставки № 30/9 від 21.09.2009 року від ДП
«Електротехізоляція» грошові кошти в
розмірі 918200 грн., в т.ч. ПДВ 153033,33 грн., з
приводу чого контрагенту було
виписано податкову накладну від того ж
числа на суму податку на додану
вартість 153033,33 грн.

У відповідності до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7
чинного на той час Закону України «Про
податок на додану вартість» позивач
збільшив свої податкові зобов'язання з
цього виду податків на 153033,33 грн.

На виконання зазначеного договору
поставки 31.12.2010 року позивач
відвантажив своєму контрагенту - ДП
«Електротехізоляція» товар на
загальну суму 7115940,05 грн., в т.ч. ПДВ на
суму 1185990,00 грн., виписав податкову
накладну на вказану суму ПДВ та
збільшив свої податкові зобов'язання з
ПДВ за грудень 2010 року на 1185990,00 грн.,
зазначивши про це в податковій
декларації в січні 2011 року.

Проте, в січні 2011 року контрагент
позивача вимоги договору в частині
оплати за поставлений товар не виконав
та по відповідній накладній повернув
позивачу поставлений ним товар на суму
7115940,05 грн., в т.ч. ПДВ на суму 1185990,00 грн.

Відповідно до п. 192.1.1 ст. 192 ПК України
якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує
суму податкових зобов'язань за
результатами податкового періоду,
протягом якого був проведений такий
перерахунок, та надсилає отримувачу
розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму
податкового кредиту за результатами
такого податкового періоду в разі, якщо
він зареєстрований як платник податку
на дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

Оскільки ДП «Електротехізоляція»
податку на додану вартість не
сплачував, то суму податкового кредиту
по вказаній господарській операції не
зменшував, натомість позивач у
відповідності до зазначеної норми
закону правомірно відкоригував свої
податкові зобов'язання з ПДВ в бік
зменшення на 1185990,00 грн. за розрахунками
коригувань від 28.01.2011 року №1, від 31.01.2011
року №2 та №3 та відобразив це в
податковій декларації за січень 2011
року.

Як видно з поданих податкових
декларацій, загальний обсяг
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість позивача з врахування
наведеного вище коригування
податкового зобов'язання, в грудні 2010
року - січні 2011 року становив 277492 грн.
Дана обставина стверджується також
поданим суду розрахунком бюджетного
відшкодування, поданим позивачем суду
апеляційної інстанції.

Сума податкового кредиту, сформована
позивачем в декларації за січень 2011
року, становить 2026092 грн., в т. ч.1509839 грн.
за грудень 2010 року та 516253 грн. за січень
2011 року.

Загальна сума від'ємного значення в
грудні 2010 року - січні 2011 року дорівнює
1507422 грн.00 коп.: усього податкових
зобов'язань (рядок 9 декларації з ПДВ за
період з грудня 2010 року по січень 2011
року включно (277492 грн.) мінус усього
податкового кредиту за період грудня
2010 року - січня 2011 року включно (2026092
грн.) та плюс 241178 грн. позитивного
значення за грудень 2010 року.

Зазначеної суми від'ємного значення
1507422 грн.00 коп. не оскаржує податковий
орган, який використовує її при
обчисленні зменшення позивачу суми
бюджетного відшкодування згідно
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Оскільки в січні 2011 року податкового
боргу у позивача не виникло, то
зазначену суму від'ємного значення 1507422
грн. позивач на підставі п. 200.4 ст. 200 ПК
України правомірно зарахував до складу
податкового кредиту лютого 2011 року, про
що зазначив в поданій декларації.

В грудні 2010 року-січні 2011 року
позивачем сплачено 1247528 грн. податку
митним органам, 657026 грн.
постачальникам, що стверджується
поданими суду апеляційної інстанції
бухгалтерськими документами, тобто
всього на суму 1904554 грн., а оскільки
від'ємне значення за лютий 2011 року
становило 1593465 грн., то позивач з
врахуванням задекларованої суми
бюджетного відшкодування на
розрахунковий рахунок за січень 2011
року (255600 грн.) мав право на бюджетне
відшкодування ПДВ на розрахунковий
рахунок в банку за лютий 2011 року в сумі
1694954 грн. (1904554 грн. - 255600 грн. = 1694954 грн.).
Частину даної суми в межах від'ємного
значення сальдо позивач заявив до
бюджетного відшкодування на
розрахунковий рахунок в банку в
розмірі 1507422,00 грн. за лютий 2011 року, що
відповідає наведеному вище
законодавству.

Поданих розрахунків позивача
податковий орган на пропозицію суду
апеляційної інстанції не спростував.

За таких обставин висновок податкового
органу щодо завищення суми бюджетного
відшкодування на 1027 327 грн. суперечить
обставинам справи та законодавству.

Суд першої інстанції на вказані
обставини та вимоги закону належної
уваги не звернув, розглянув спір з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
ухваленням нової про задоволення
позову з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21.09.2011 року
в справі № 2а-5592/11/1370 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Галицькому районі м. Львова №/6761
від 06.05.2011 року про зменшення
товариству з обмеженою
відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» суми бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 1
027327,00 грн. за лютий 2011 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський