Справа № 425/2699/14-а
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014

Провадження
№2-а/425/71/14

Справа №425/2699/14-а

17 листопада 2014
року Ру
біжанський міський суд Луганської
області у складі: головуючого - судді
Нагорної Н.В., розглянувши в залі суду м.
Рубіжне в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рубіжному Луганської області про
визнання дій протиправними та
зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Рубіжне, в обґрунтування якого
вказала, що перебуває на обліку у
відповідача та з 26.05.2014 року отримує
пенсію на підставі Закону України «Про
державну службу». 29.10.2014 року вона
звернулась до відповідача з письмовою
заявою, в якій просила здійснити
перерахунок її пенсії з урахуванням
всіх виплат, в тому числі інших виплат
(індексації та матеріальної допомоги)
згідно довідки про складові заробітної
плати, що була подана нею для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Листом від 07.11.2014 року відповідач
повідмовив, що статтею 33 ЗУ «Про
державну службу» матеріальна допомога
та індексація, як складові заробітної
плати державного службовця, не
передбачені. З такими мотивами
відповідача вона не згодна виходячи з
того, що це суперечить Закону України
«Про державну службу», Закону України
"Про пенсійне забезпечення", Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".
Враховуючи викладене позивачка
просить суд визнати протиправними дії
відповідача з приводу відмови у
перерахунку її пенсії; та зобов’язати
відповідача здійснити з 26.05.2014 року
перерахунок її пенсії у розмірі 70% від
суми заробітної плати з урахуванням
всіх виплат, в тому числі матеріальної
допомоги та індексації, які вказані у
довідці про складові заробітної плати
від 26.05.2014 року №3222/04.

В судове засідання
позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, надала
суду письмову заяву про розгляд справи
в її відсутність в порядку письмового
провадження, позовні вимоги підтримує
і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в
судове засідання не з'явився, надав
суду заперечення проти позову, в яких
просив в задоволенні позову відмовити,
а також просив розглянути справу в
письмовому провадженні без його
участі.

За таких обставин суд вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності сторін на підставі тих
доказів, що маються в матеріалах
справи, та відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України розглянути справу в
порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши
адміністративну справу, оцінивши
докази, які містяться в матеріалах
адміністративної справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
пенсіонером за віком та перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області.

26 травня 2014 року ОСОБА_1,
працюючи на посаді державного
службовця в УПФУ в м.Рубіжному,
звернулась до відповідача з заявою про
переведення її з одного виду пенсії на
інший, зокрема, на пенсію за віком
державного службовця згідно закону
України «Про державну службу», до якої
додала необхідні документи (а.с.19).

Серед поданих документів
була й довідка №3222/04 від 26.05.2014 року про
складові заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи або за 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», за період з 01.05.2009
року по 30.04.2014 року, яка була складена за
місцем роботи позивачки по формі, що
затверджена Постановою правління
Пенсійного фонду України від 14 лютого
2011 року №5-1 (а.с.18).

При цьому у довідці №3222/04
від 26.05.2014 року вказані надбавки, премії
та інші виплати за період з 01.05.2009 року
по 30.04.2014 року, які становили: надбавка
за високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи –
38498,82грн., премії – 29111,52грн., премії до
державних професійних, професійних
свят та ювілейних дат – 8591,30грн., інші
виплати, а саме: індексація – 23419,57грн.
та матеріальна допомога – 23827,77грн. На
всі виплати, уключені в довідку,
нараховано страхові внески на
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року –
єдиний внесок на загальнообов’язкове
державне соціальне страхування. Сума
заробітної плати, на яку нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
становить 20706грн. Довідка видана на
підставі особового рахунка ОСОБА_1

02 червня 2014 року
начальником УПФУ в м.Рубіжному було
прийнято розпорядження №150742, яким
ОСОБА_1 у зв’язку з переведенням з
одного виду пенсії на інший через
перерахунок пенсії було призначено
пенсію з 26 травня 2014 року у розмірі 70%
від суми заробітної плати, яка склала
2033,52грн. (а.с.20).

27 жовтня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до відповідача з письмовою
заявою, в якій довела до відома
останнього про свою незгоду з розміром
призначеної їй пенсії та просила
перерахувати її пенсію з урахуванням
інших виплат, які вказані в довідці від
26.05.2014р. №3222/04 (а.с.9).

Листом від 07 листопада 2014
року №81/Є-14 відповідач повідмовив
позивачці, що статтею 33 Закону України
«Про державну службу» передбачено, що
заробітна плата державного службовця
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Зазначеною статтею
матеріальна допомога на оздоровлення
та соціально-побутових питань, а також
індексація, як складові заробітної
плати державного службовця, не
передбачені (а.с.10).

Після встановлення
зазначених обставин, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв’язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до наступного висновку.

Положеннями ч.1 ст.46
Конституції України громадянам
гарантовано право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості.

Згідно з п.6 ч.1 ст.96
Конституції України основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами.

Відповідно до положень ч.1
ст.4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV
(надалі - Закон N 1058-IV) законодавство про
пенсійне забезпечення базується на
Конституції України, складається з
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Так, одним із законів, що
регулює відносини у сфері пенсійного
забезпечення є Закон України «Про
державну службу».

Статтею 37 Закону України
«Про державну службу» передбачено, що
на одержання пенсії державних
службовців мають право жінки, які
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передба-

ченого абзацом першим частини першої
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 70
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 70
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Положеннями п.1 постанови
Кабінету Міністрів України №865 від 31
травня 2000 року «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
встановлено, що розмір виплат (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу", визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
При цьому пунктом п’ятим цієї ж
постанови встановлено, що форма
довідки про заробітну плату, що
подається для призначення
(перерахунку) пенсії державним
службовцям, затверджується правлінням
Пенсійного фонду України за
погодженням з Міністерством
соціальної політики.

Стаття 41 Закону № 1058-ІV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 66 Закону України від
05.11.1994 № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1
статті 66 цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Частиною 2 статті 2 Закону
України «Про оплату праці» (далі - Закон
№ 108/95-ВР) визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення
містяться і в підпункті 2.2.2 пункту 2
Інструкції по статистиці заробітної
плати, затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від
13/01/2004р.

№ 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в тому числі за
вислугу років, які мають систематичний
характер, а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом) входить до складу
фонду оплати праці.

Відповідно до статті 2
Закону № 108/95-ВР, структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Отже, чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне відносить до
складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Закон України від 09.07.2003 №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІV) не містить визначення заробітної
плати, на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного
Закону вбачається, що з середньої
заробітної плати (доходу) повинні бути
сплачені страхові внески.

За змістом наведених норм
матеріального права отримувані
позивачкою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування, повинні враховуватись в
її заробіток (дохід) для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входили
вони до структури її заробітної плати.
Оскільки норми вказаних законів, якими
таке правило і встановлюється, є
спеціальними по відношенню до норм
закону України «Про державну службу»,
саме вони мають пріоритет у
застосуванні.

Саме такий висновок було
зроблено Верховним Судом України у
постанові від 20 лютого 2012 року, а також
аналогічні висновки у постановах від 14
і 28 травня 2013 року та 04 березня 2014 року.

Також судом встановлено, що
відповідач, як суб’єкт владних
повноважень, шляхом прийняття
правового акту індивідуальної дії у
вигляді розпорядження №150742 від 02.06.2014
року, з дня подання позивачем заяви на
переведення її з одного виду пенсії на
інший, тобто з 26 травня 2014 року
призначив їй пенсію державного
службовця у розмірі 2033,52 (а.с.20). При
цьому відповідач для визначення
розміру пенсії застосував визначену за
бажанням позивача заробітну плату за
період роботи, який дорівнює 60
календарним місяцям роботи підряд
перед зверненням за пенсією, ставку у
розмірі 70%, а у якості складових
заробітної плати позивача на підставі
ст. 33 Закону України «Про державну
службу» використовував лише розмір
посадового окладу, премії, доплати за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі. Та не взяв до уваги
інші складові заробітної плати
позивача, що були вказані у довідці
№3222/04 від 26.05.2014 року в колонці «Інші
виплати», на які було нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а до 1
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Аналізуючи спірні
правовідносини в контексті вказаних
норм матеріального права суд приходить
до висновку, що відповідач при
прийнятті правового акту
індивідуальної дії у формі
розпорядження №150742 від 02.06.2014 року у
зв’язку з переведенням позивача з
одного виду пенсії на інший шляхом
здійснення перерахунку призначив
такий розмір пенсії, який обчислений з
порушенням вимог закону, оскільки усі
складові заробітної плати позивача,
які вказані у довідці №3222/04 від 26.05.2014
року та на які було нараховано та
сплачено єдиний внесок на
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування, враховані не
були.

З огляду на це суд вважає
доведеним, що право позивача на
отримання пенсії державного службовця
в належному розмірі було порушено, і
порушено саме відповідачем шляхом
прийняття з порушенням закону
правового акту індивідуальної дії у
формі розпорядження №150742 від 02.06.2014
року. Тому суд вважає за необхідне
вийти за межі позовних вимог згідно ч.2
ст.11 КАС України та скасувати зазначене
розпорядження, таким чином поновивши
порушене право позивача на отримання
пенсії у належному розмірі.

Враховуючи, що обраний
позивачем спосіб захисту його
порушеного права суд вважає належно
обраним, зокрема шляхом зобов’язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії у зв’язку із переведенням його
з одного виду пенсії на інший, в розмірі
70% від суми усіх складових заробітної
плати, що вказані у довідці №3222/04 від
26.05.2014 року, у тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги та індексації,
тому позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

При цьому з огляду на те, що
підставою для перерахунку призначеної
раніше пенсії позивачу є його
переведення з одного виду пенсії на
інший (пенсія за віком державного
службовця), у таких випадках
перерахунок повинен здійснюватись з
дня подання відповідної заяви з усіма
необхідними документами, як спеціальне
правило, що передбачене ч.2 ст.83 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» і
ч.3 ст.45 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування», а тому
відповідача слід зобов’язати
здійснити зазначений перерахунок з 26
травня 2014 року.

Що стосується вимог
позивача про визнання протиправними
дій відповідача щодо відмови йому у
здійснення перерахунку, то у вказаних
вимогах слід відмовити, оскільки заява
позивача від 27.10.2014 року в контексті
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» не є заявою про
перерахунок пенсії, а відповідач, у
свою чергу, листом від 07.11.2014 року лише
повідомив позивача про ті мотиви, якими
він керувався при переведенні позивача
з одного виду пенсії на інший.

На підставі ст.ст. 66, 87 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
ст.ст. 41, 46 Закону України "Про
обов’язкове державне пенсійне
страхування", Закону України "Про
оплату праці", Закону України "Про
державну службу", Постанови Верховного
Суду України від 20.02.2012 року, Рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року, керуючись ст.ст.8, 19, 22, 46, 92, 117
Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6, 7-14, 70-72,
128, 159-163, 186 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Рубіжному
Луганської області про визнання дій
протиправними та зобов’язання вчинити
певні дії – задовольнити частково.

Скасувати розпорядження
Управління Пенсійного фонду України в
місті Рубіжному Луганської області
№150742 від 02 червня 2014 року.

Зобов’язати Управління
Пенсійного фонду України у м. Рубіжному
Луганської області здійснити з 26
травня 2014 року перерахунок пенсії
ОСОБА_1 у зв’язку з її переведенням на
інший вид пенсії, а саме: на пенсію по
Закону України "Про державну службу", в
розмірі 70% від суми заробітної плати з
урахуванням всіх складових заробітної
плати, в тому числі всіх інших виплат
(матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати), згідно довідки про
складові заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 26 травня 2014 року
№3222/04, виданої Управлінням Пенсійного
фонду України в м.Рубіжному Луганської
області.

В задоволенні іншої частини
вимог - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої ст.
160 КАС України апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Н.В.Нагорна