Справа № 2а/2570/805/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/9561/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: судді Мороза В.Ф.,

суддів: Донця О.Є.,

Логвиненка А.О.

за участю секретаря судового
засідання: Головко О.В.

за участю представників: позивача -
Барило О.М.

відповідача -
Кожемяка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2013 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будспеценергоресурси»,

до Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області

про визнання протиправною та
скасування вимоги від 15 лютого 2012 року
№ 25-03-18-14/1231,

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Будспеценергоресурси» звернулось із
позовом до Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області
(далі - Інспекція), в якому просило
визнати незаконними дії головного
контролера - ревізора Інспекції,
визнати протиправною та скасувати
вимогу Інспекції від 15.02.2012 № 25-03-18-14/1231.
В обґрунтування позову товариство
зокрема вказало на необґрунтованість
винесення спірної вимоги та
відсутність повноважень у інспекція
направляти вимогу за наслідками
ревізії, проведеної за зверненням
правоохоронних органів.

За наслідками розгляду клопотання
представника позивача від 21.11.2012 року,
ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року позов в частині вимог про
визнання незаконними дій головного
контролера-ревізора Інспекції по
встановленню під час проведення
позапланової ревізії порушень норм
чинного законодавства за виконані
роботи залишено без розгляду.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року позов у іншій частині задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
вимогу Інспекції від 15.02.2012 № 25-03-18-14/1231.

Рішення мотивовано тим, що Інспекція
виконувала доручення правоохоронних
органів в межах порушеної кримінальної
справи №1376 (25/41049), а тому повинна була
лише направити до останніх результати
ревізії (Акт ревізії від 16.01.2012
№25-03-21/003), а не вживати заходів щодо
усунення виявлених порушень шляхом
винесення вимоги від 15.02.2012 № 25-03-18-14/1231.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Інспекція
звернулась з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення судів
скасувати та прийняти нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до листа
Управління служби безпеки України в
Чернігівській області від 16.12.2010
№74/12/4049 та постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 14.12.2011
по справі №4/2506/857/11, на підставі
направлення Інспекції від 16.12.2011 №801, у
термін з 19.12.2011 року по 16.01.2012 року
проведено позапланову ревізію
законності отримання та використання
ТОВ «Будспеценергоресурси» бюджетних
коштів за період з 01.01.2009 року по 30.11.2011
року.

Контрольний захід проведено на предмет
питань, зазначених у постанові
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 14.12.2011 по справі №4/2506/857/11
та передбачених програмою ревізії, з
відома генерального директора ТОВ
«Будспеценергоресурси» та по наданих
Службою безпеки України і товариством
документах.

Виявлені Інспекцією порушення чинного
законодавства з боку ТОВ
«Будспеценергоресурси» були викладені
в Акті ревізії від 16.01.2012 року №25-03-21/003,
згідно якого встановлені порушення
були допущені генеральним директором
ТОВ «Будспеценергоресурси»,
Вихвостівським сільським головою та
відповідальним представником ПДП
НДВТА «Стратегія регіонального
розвитку в Чернігівській області», які
підписали акт форми КБ-2в за
жовтень-грудень 2009 року на загальну
суму 600 024,00 грн., складений із
застосуванням кошторисних норм на
ремонтні роботи замість кошторисних
норм для нового будівництва, а саме:
застосування ТОВ
«Будспеценергоресурси» ресурсних
елементних кошторисних норм на
ремонтно-будівельні роботи (ДБН Д.2.4-2000)
замість застосування ресурсних
елементних кошторисних норм прямої дії
на будівельні роботи (ДБН Д.2.2-99), що
призвело до безпідставного завищення
вартості робіт по будівництву
дитсадка.

Таким чином, Інспекція дійшла висновку
про необґрунтоване завищення вартості
робіт на об'єкті «Дитячий садок в с.
Вихвостів Городнянського району -
будівництво» на загальну суму 163 536,00
грн., замовником яких була
Вихвостівська сільська рада, та які
виконувалися згідно умов договору
підряду від 26.10.2009 №1, укладеного між
ТОВ «Будспеценергоресурси» та
Вихвостівською сільською радою
Городнянського району Чернігівської
області за рахунок коштів
Стабілізаційного фонду державного
бюджету.

На підставі акту ревізії від 16 січня 2012
року Інспекцією пред'явлено вимогу від
15.02.2012 №25-03-18-14/1231, відповідно до якої
позивач повинен відшкодувати нанесені
збитки державному бюджету в сумі 163536,00
грн.

Висновок судів про відсутність у
Інспекції повноважень для вжиття
заходів щодо усунення виявлених
порушень шляхом винесення вимоги у
зв'язку з тим, що ревізію було проведено
за дорученням правоохоронних органів в
межах порушеної кримінальної справи, а
тому Інспекція мала тільки направити
результати ревізії, судова колегія
вважає помилковими.

За правилами пунктів 45, 46 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550 (далі - Порядок
проведення інспектування) у міру
виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи органу
державної контрольно-ревізійної
служби, не чекаючи закінчення ревізії,
мають право усно рекомендувати
керівникам об'єкта контролю
невідкладно вжити заходів для їх
усунення та запобігання у подальшому.
Якщо ж вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Таке правило відповідає положенням
статті 10 Закону № 2939-XII, пункт 7 якої
закріплює право контролюючого органу
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів.

Пунктом 48 Порядку проведення
інспектування, передбачено, що у разі
проведення ревізії на підставі
звернення правоохоронних органів
матеріали таких ревізій у визначені в
пункті 46 цього Порядку строки
передаються до правоохоронних органів.
Про результати розгляду матеріалів
ревізії (крім проведених за порушеними
кримінальними справами) правоохоронні
органи повідомляють контролюючому
органу протягом 10 робочих днів після
прийняття відповідного рішення.

Порядок взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України, затв. наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України,
Генеральної прокуратури України від 19
жовтня 2006 р. N 346/1025/685/53 (далі - Порядок
взаємодії) розмежовує дві форми
взаємодії між органами державної
контрольно-ревізійної служби та
правоохоронними органами в процесі
виконання покладених на ці органи
завдань, з'ясуванні питань фактів
порушень законодавства у
фінансово-господарській діяльності
підконтрольних установ. По-перше, це
проведення контролюючим органом
самостійно ревізій за зверненнями
правоохоронних органів (порядок
призначення і організації
врегульований в розділі 2, пункти 2.1- 2.12
цього Порядку); і по-друге - залучення
працівників контролюючого органу за
зверненнями правоохоронних органів
для участі в перевірках як
спеціалістів (розділ 3, пункти 3.1- 3.2
Порядку взаємодії).

При цьому в абзаці восьмому
пункту 3.1 Порядку взаємодії
встановлено, що лише у випадках (за
матеріалами) участі працівників
контролюючого органу як спеціалістів у
перевірках, що проводилися
правоохоронними органами, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів контролюючим органом не
направляються, заходи щодо стягнення в
судовому порядку коштів або припинення
бюджетного фінансування і
кредитування у випадках, передбачених
статтею 11 Закону № 2939-XII, не вживаються,
протоколи про адміністративне
правопорушення не складаються.

У випадку проведення ревізії за
зверненням правоохоронного органу
абзац четвертий пункту 5.4 Порядку
взаємодії прямо встановлює обов'язок
контролюючого органу при передачі
ревізійних матеріалів в листі до
органу, який запитував інспектування,
зазначити, які заходи для усунення
порушень законодавства та
відшкодування матеріальної шкоди
(збитків) ужито контролюючим органом та
керівництвом об'єкта контролю.

Як зазначив Верховний Суд України
у постанові від 10 грудня 2013 року у
справі № 21-435а13, системний аналіз
вищенаведених норм законодавства дає
підстави для висновку, що передбачене в
пункті 48 Порядку проведення
інспектування і пункті 5.2 Порядку
взаємодії правило, за якого при
проведенні ревізії на підставі
звернення правоохоронного органу
матеріали ревізії передаються до
правоохоронного органу, не позбавляє
контролюючий орган можливості
реалізації визначеного пунктом 7
частини першої статті 10 Закону № 2939-XII
права направляти за результатами
проведених ревізій
загальнообов'язкові для виконання
вимоги керівництву підконтрольних
установ з метою усунення виявлених
порушень законодавства, порядку
ефективного використання коштів і
майна, належного державі чи
територіальним громадам, забезпечення
чого є метою діяльності цих органів
згідно з положеннями статті 2 цього
Закону.

Разом з тим, за змістом пунктів 1, 7, 10
статті 10 Закону № 2939-XII
контрольно-ревізійним управлінням в
областях надається право перевіряти у
підконтрольних установах грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Відповідно до підпункту 3.1.12 пункту 3.1
Положення про Контрольно-ревізійні
управління в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві і
Севастополі, затвердженого наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України від 9 січня 2001 року
№ 111 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 18 січня 2001 року за №
37/5228; чинного на час виникнення спірних
відносин), управління, відповідно до
покладених на нього завдань, а також
через підпорядковані йому
контрольно-ревізійні підрозділи, має
право, зокрема, звертатись до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Наведене дає підстави вважати, що
органу державного фінансового
контролю надано можливість
здійснювати контроль за використанням
коштів державного і місцевого бюджету
та у разі виявлення порушень
законодавства пред'являти обов'язкові
до виконання вимоги щодо усунення
таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір та
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної організації у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання. Що ж
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово відшкодовані шляхом
вимоги. Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом.

На підставі наведеного Верховний Суд
України у постанові від 15 квітня 2014
року у справі № 21-63а14 дійшов
висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути кошти на
відшкодування виявлених в ході
перевірки збитків.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

Оскаржувана вимога зобов'язує
відшкодувати збитки у визначеному
Інспекцією розмірі. Водночас зважаючи
на те, що збитки відшкодовуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність обчислення їх розміру
перевіряє суд, який розглядає цей
позов.

Отже висновок про необґрунтованість
оскаржуваної вимоги судова колегія
вважає правомірним.

Оскільки помилкові посилання судів
попередніх інстанції не мали наслідком
прийняття неправильного по суті
рішення, судова колегія не вбачає
підстав для задоволення касаційної
скарги та скасування оскаржуваних
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець