Справа № К/9991/59362/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/59362/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді: Малинін В.В., Штульман
І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті Луганської області на
постанову Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 28 квітня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрацит Луганської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про зобов'язання
відповідача зарахувати до стажу роботи
період з 01 лютого 1981 року по 27 грудня 1981
року та з 18 липня 1986 року по 04 вересня 1991
року на посаді змінного інженера та
здійснити з 01 червня 2008 року
перерахунок пенсії у розмірі 80% від
середньомісячного заробітку, але не
менше як три прожиткових мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці».

Постановою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 28 квітня 2011 року, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 липня 2011 року, позов задоволено.

З такими рішеннями суду першої та
апеляційної інстанцій не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» (в редакції станом
на час виникнення спірних відносин) дія
цього Закону поширюється на
працівників, що видобувають вугілля,
залізну руду, руди кольорових і
рідкісних металів, марганцеві та
уранові руди, працівників
шахтобудівних підприємств, які зайняті
на підземних роботах повний робочий
день (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно статті 8 вказаного Закону
мінімальний розмір пенсії шахтарям,
які відпрацювали на підземних роботах
не менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність. Для обчислення розміру
пенсій за віком за кожний повний рік
стажу роботи на підземних роботах до
страхового стажу додатково
зараховується по одному року.

Згідно даних трудової книжки загальний
трудовий стаж роботи позивача
становить більше 31 років, в тому числі,
пільговий страховий стаж роботи -
більше 15 років.

В ході розгляду справи судами
встановлено, що позивач працював на
посаді змінного інженера на ВАТ
«Антрацитшахтобуд» з повним робочим
днем під землею з 01 лютого 1981 року по 27
грудня 1981 року та з 18 липня 1986 року по 04
вересня 1991 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з чим погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки позивач працював на посаді
змінного інженера з повним робочим
днем під землею, він має право на
отримання пенсії відповідно до статті 8
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці».

З такими висновками судів колегія
суддів погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки в ході
розгляду справи, на підставі даних
трудової книжки, встановлено, що
позивач працював на посаді змінного
інженера з повним робочим днем під
землею, відноситься до працівників
шахтобудівних підприємств, а тому суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
поширення на нього норм Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці».

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційним
судом правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Антрациті
Луганської області залишити без
задоволення, а постанову
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 28 квітня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
В.В. Малинін

І.В. Штульман