Справа № 2а-3022/11
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/18543/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Чалого
С.Я.розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій незаконними щодо відмови
перерахунку та нарахування пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2013 року ОСОБА_4 подала до
Голосіївського районного суду м. Києва
заяву про зміну способу виконання
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 31 серпня 2011 року у
адміністративній справі № 2-а-3022/11
шляхом зміни зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити пенсію на
стягнення з відповідача суми
нарахованої пенсії у розмірі 33104,54 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 17 січня 2014 року заяву
ОСОБА_4 задоволено.

Змінено спосіб та порядок виконання
постанови Голосіївського районного
суду м. Києва від 31 серпня 2011 року у
справі № 2а-3022/11 шляхом зміни
зобов'язання відповідача нарахувати і
виплатити пенсію на стягнення з
відповідача суми нарахованої пенсії у
розмірі 33104,54 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 17 січня 2014 року задоволено,
ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 17 січня 2014 року скасовано
та прийнято нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну
способу виконання рішення суду шляхом
зміни зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити пенсію на
стягнення з відповідача суми
нарахованої пенсії у розмірі 33104,54 грн.
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду апеляційної інстанції скаржник
оскаржив його.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що постановою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 31 серпня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року, визнано неправомірною відмову та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_4 відповідно до
статтей 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як інваліду ІІ групи за
період з 01 січня 2011 з урахуванням
проведених виплат за вказаний період.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем на виконання постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 31 серпня 2011 року нараховано до
виплати позивачу 33104,54 грн., але
зазначені кошти виплачено не було.

Суд першої інстанції, задовольняючи
клопотання та змінюючи спосіб та
порядок виконання постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 31 серпня 2011 року у справі № 2а-3022/11,
прийшов до висновку, що дане клопотання
є обґрунтованим, оскільки боржник
виконав зобов'язальну частину рішення
про нарахування соціальних виплат під
час виконання судового рішення в сумі
33104,54 грн., які і підлягають стягненню з
боржника на користь стягувача, що
забезпечить в повній мірі виконання
конкретного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
зазначив, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду погоджується
із правовою позицією суду апеляційної
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
Голосіївський районний суд м. Києва
постановою від 31 серпня 2011 року
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, у
тому числі й стосовно зобов'язання
відповідача здійснити позивачу
перерахунок пенсії по інвалідності за
період з 22 березня 2011 року по 22 липня 2011
року з урахуванням статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з урахуванням фактично
виплачених та отриманих сум.

За приписами пункту 2 частини 4 статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (пункт 2
частини 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Здійснивши системний аналіз
резолютивної частини постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 31 серпня 2011 року та вищенаведених
процесуальних норм, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що зобов'язання,
покладені на відповідача судом першої
інстанції, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_4 просила
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суд апеляційної
інстанції повно і всебічно встановив
обставини справи, дав їм належну
юридичну оцінку, правильно застосували
норми матеріального і процесуального
права та прийшов до вірного висновку,
що заява позивача про зміну способу і
виконання виконавчого листа виданого
на виконання постанови Голосіївського
районного суду м. Києва від 31 серпня 2011
року у адміністративній справі №
2-а-3022/11 задоволенню не підлягає, а тому
відсутні підстави для задоволення
касаційної скарги.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухвалені
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Фактичні обставини судом апеляційної
інстанції встановлені повно, не
допущенні порушення норм
матеріального права при ухвалені
судового рішення, а тому колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу залишає без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції в силі.

Керуючись статтями 224, 222, 223, 224, 230,
231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити
без задоволення, а ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять дні після направлення її
копій особам і оскарженню не підлягає.

Судді: