Справа № К/9991/18713/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/18713/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 лютого 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
скасування постанови про об'єднання у
зведене виконавче провадження,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначав, що є представником
боржника у виконавчих провадженнях
ОСОБА_5, на адресу якого надійшла
постанова старшого державного
виконавця про об'єднання у зведене
виконавче провадження чотирьох
виконавчих проваджень, яку вважав
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
червня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 лютого 2012 року рішення суду
першої інстанції скасовано та
провадження у справі закрито у зв'язку
з тим, що справа не підлягає розгляду у
порядку адміністративного
судочинства.

У касаційній скарзі позивач просив
скасувати рішення апеляційного суду та
направити справу для продовження
розгляду до апеляційного суду. В
обґрунтування касаційної скарги
зазначав, що відповідно до статті 7
Закону України «Про виконавче
провадження» учасниками виконавчого
провадження є, зокрема, представники
сторін. Також даним законом
встановлено, що сторони можуть
реалізовувати свої права і обов'язки у
виконавчому провадженні самостійно
або через представників.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10 травня 2011 року
старшим державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області винесено
постанову про об'єднання у зведене
виконавче провадження виконавчих
проваджень, відкритих на підставі
виконавчих листів, що видані
Бабушкінським районним судом міста
Дніпропетровська та Новоазовським
районним судом міста Чернігова, а саме:
виконавчого провадження В-12/6, ВП№23566226
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит-Дніпро» заборгованості по
кредитному договору; виконавчого
провадження В-12/179, ВП№26192337 про
стягнення з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» заборгованості за
кредитним договором № 800003425;
виконавчого провадження В-12/178, ВП№26193295
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» заборгованості за
кредитним договором № 800003425 та
виконавчого провадження В-12/177, ВП№26195277
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» судових витрат по сплаті
третейського збору.

Представником боржника у виконавчих
провадженнях є ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що постанова про об'єднання у
зведене виконавче провадження є
правомірною та обґрунтованою.

Скасовуючи рішення окружного суду та
закриваючи провадження у справі
апеляційний суд виходив з того, що
відповідно до статті 9 Закону України
«Про виконавче провадження»
представництво сторін у виконавчому
провадженні не надає представнику
статусу іншого учасника судового
процесу, тому справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а вона
має бути вирішена судом, який видав
виконавчий лист.

Перевіривши правильність застосування
судам норм процесуального права
колегія суддів приходить до висновку
про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, яка визначає особливості
провадження у справах з приводу рішень,
дій або бездіяльності державної
виконавчої служби, учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Перелік учасників виконавчого
провадження та осіб, які залучаються до
проведення виконавчих дій визначені
статтею 7 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до частини
першої якої учасниками виконавчого
провадження є державний виконавець,
сторони, представники сторін, прокурор,
експерти, спеціалісти, перекладачі,
суб'єкти оціночної діяльності -
суб'єкти господарювання.

Частиною четвертою статті 82 вказаного
Закону встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Крім того, інший порядок судового
оскарження дій або бездіяльності
державного виконавця встановлено,
зокрема, розділом VII Цивільного
процесуального кодексу України.

Відповідно до наведених вимог
законодавства юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на справи за скаргами на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень загальних судів, оскільки вони
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Спірні правовідносини виникли у
зв'язку з винесенням державним
виконавцем оскарженої постанови про
об'єднання у зведене виконавче
провадження проваджень, відкритих на
підставі виконавчих листів, що видані
районними судами в справах,
розглянутих в порядку цивільного
судочинства.

З огляду на наведене апеляційний суд
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що справу не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства
і відповідно до вимог частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України провадження у
такій справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 залишити без задоволення, а
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/