Справа № 365/685/14-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Хижний Р.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Епель О.В.,Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Згурівському районі Київської області
на постанову Згурівського районного
суду Київської області від 10.10.2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Згурівському районі Київської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити нарахування та
виплату пенсії із зниженням пенсійного
віку,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Згурівського
районного суду Київської області з
адміністративним позовом до УПФУ у
Згурівському районі Київської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити нарахування та
виплату пенсії із зниженням пенсійного
віку відповідно до ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Постановою Згурівського
районного суду Київської області від
10.10.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, УПФУ у Згурівському районі
Київської області подали апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
незаконну, на їх думку, постанову суду
першої інстанції та постановити нову
про відмову у задоволенні позову. При
цьому апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову.
Апеляційна інстанція підтримує таку
правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, що підтверджується
посвідченням від 06.01.1993 року.

20.03.2014 року позивач звернувся
до УПФУ у Згурівському районі
Київської області із заявою про
призначення йому пенсії за віком із
зниженням пенсійного віку відповідно
до статті 55 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». На час звернення до УПФУ у
Згурівському районі із заявою про
призначення пенсії, позивач досяг
50-річного віку, мав загальний трудовий
стаж понад 30 років

Рішенням пенсійного органу від
19.06.2014 року № 135 позивачу
відмовлено в призначенні пенсії за
віком із зниженням пенсійного віку
згідно зі статтею 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у зв'язку
з тим, що ним документально не
підтверджено виконання робіт в зоні
відчуження.

Даючи правову оцінку
вищевикладеним обставинам справи,
колегія суддів виходить з наступного.

Доводи своєї апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що позивач був
звільнений з колгоспу «Світанок» 05.05.1986
року, а тому не міг 03.05.1986 року та 04.05.1986
року як водій колгоспу «Росія»
працювати в зоні відчуження.

На спростування вказаних доводів
колегія суддів зауважує, що
матеріалами справи підтверджено ту
обставину, що позивач до виконання
обов'язків як працівник колгоспу
«Росія» фактично приступив 03.05.1986 року
і саме з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року
приймав участь в ліквідації аварії на
ЧАЕС. Дана обставина підтверджується
шляховим листом № 849 від 03.05.1986 року.

Крім того, показаннями свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було підтверджено, що
вони у 1986 році разом з позивачем
працювали водіями в колгоспі «Росія»
та з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року були
направлені до зони відчуження та
здійснювали вивезення речей і худоби
із с. Ілінці.

Наведене вище підтверджує факт
роботи позивача в зоні аварії на ЧАЕС в
період з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року. При
цьому даний факт не залежить від
формальностей умов та причин
звільнення позивача. Адже, не можливо
не зауважити, що 03 та 04 травня 1986 року
припадають на вихідні дні - субота і
неділя, а тому звільнення позивача з
колгоспу «Світанок» 05.05.1986 року (у
перший понеділок - перший робочий день
робочого календарного тижня) і робота у
вихідні дні в колгоспі «Росія» є цілком
логічним і не суперечать один одному.

Також з 24.08.1986 року по 25.08.1986 року
відповідно до шляхового листа та № 1889
від 24.08.1986 року позивач як працівник
колгоспу «Росія» перевозив домашні
речі та худобу переселенців с. Ілінці,
що також підтверджено показами
свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій: учасникам ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні
відчуження з моменту аварії до 1 липня
1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів зменшується вік на 10 років.

Призначення та виплата пенсії
відповідно до статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
провадиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і цього
Закону.

Частиною 1 статті 44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
заява про призначення (перерахунок)
пенсії або її відстрочення та
необхідні документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку
визначеному Правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Відповідно до статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

За ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Згурівському районі Київської області
- залишити без задоволення

Постанову Згурівського районного
суду Київської області від 10.10.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту прийняття та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Епель О.В.

Карпушова О.В.