Справа № 826/15828/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 листопада 2014 року письмове
провадження № 826/15828/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів:
головуючого - судді Арсірія Р.О., суддів
Данилишина В.М., Кузьменка В.А., у
порядку письмового провадження
вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного агентства екологічних
інвестицій України

треті особи на стороні відповідача,
Кабінет Міністрів України,
Міністерство екології та природних
ресурсів України, ОСОБА_2,

про визнання протиправними дій,
скасування наказу та поновлення на
роботі,

ВСТАНОВИВ :

Позивач 15.10.2014 звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив :

- визнати дії Державного агентства
екологічних інвестицій України щодо
оголошення розпорядження Кабінету
Міністрів України від 17.07.2014 № 649-р «Про
звільнення ОСОБА_1 з посади першого
заступника Голови Державного
агентства екологічних інвестицій»,
протиправними;

- визнати протиправним та скасувати
наказ Державного агентства
екологічних інвестицій України від
29.08.2014 за № 118-к «Про оголошення
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 17.07.2014 № 649-р»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого
заступника Голови Державного
агентства екологічних інвестицій
України з 29.08.2014;

- стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що спірний наказ і дії
відповідача щодо оголошення
розпорядження про звільнення його з
посади за порушення Присяги державного
службовця є таким, що порушують його
права, оскільки у судовому порядку вже
було скасовано розпорядження 17.07.2014 №
649-р. про його звільнення.

У судовому засіданні представник
позивача наполягала на задоволенні
позовних вимог, свої доводи мотивувала
аналогічно викладеному у позовних
вимогах.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, вважав його
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, суду надав
письмові заперечення. Просив позов
залишити без задоволення. У подальшому
до суду не прибув, суду надав
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку із неможливістю
присутності представника у судовому
засіданні з причин зменшення
фінансування установи.

Ухвалою суду від 04.11.2014 до участі у
розгляді справи в якості третіх осіб 1
та 2, які не заявляють самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача, залучено Міністерство
екології та природних ресурсів України
та Кабінет Міністрів України.

Представник третьої особи 1 у судовому
засіданні у судовому засіданні
вказала, що наказ про звільнення ОСОБА_1
вважає обґрунтованим.

Представник третьої особи 2 - у судовому
засіданні вказав, що позивача
правомірно звільнено за порушення
Присяги, тому позов є безпідставним.

Ухвалою суду від 11.11.2014 до участі у
розгляді справи в якості третьої особи
3, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача,
залучено ОСОБА_2

Третя особа 3 до суду не прибув, про день
і час слухання справи повідомлений
належним чином, своїх пояснень щодо
позову не направив.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 КАС України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

Позивач - фізична особа ОСОБА_1, який
перебував у службових відносинах з
Державним агентством екологічних
інвестицій України з січня 2012 року,
остання посада з 18.04.2014 - перший
заступник Голови
Держекоінвестагенства України.

Відповідач - Державне агентство
екологічних інвестицій України
(Держекоінвестагентство України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра екології та
природних ресурсів України, та входить
до системи органів виконавчої влади і в
межах компетенції забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
регулювання негативного
антропогенного впливу на зміну клімату
та адаптації до його змін і виконання
вимог Рамкової конвенції Організації
Об'єднаних Націй про зміну клімату та
Кіотського протоколу до неї.

Діяльність Держекоінвестагентства
України регламентована Положенням про
Державне агентство екологічних
інвестицій України, що затверджене
Указом Президента від 13.04.2011 за № 455/2011.

Пунктом 1 наказу
Держекоінвестагентства України від
29.08.2014 за № 118-к «Про оголошення
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 17.07.2014 за № 649-р», ОСОБА_1
вважати таким, що звільнений з посади
першого заступника Голови
Держекоінвестагенства України 29.08.2014
за порушення Присяги державного
службовця (п.6 ч.1 ст.30 Закону України).

Позивач із вказаним наказом та діями,
щодо оголошення зазначеного
розпорядження не погоджується та
вважає, що відповідачем порушуються
його права, свободи та інтереси, у
зв'язку з чим звернувся до суду із даним
позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 зазначеної статті Кодексу в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
виходячи з наступного.

Організацію, повноваження та порядок
діяльності центральних органів
виконавчої влади України визначає
Закон України «Про центральні органи
виконавчої влади» от 17.03.2011 № 3166-VI.

Згідно із ч.3 ст. 19 Закону керівник
центрального органу виконавчої влади
та його заступники є державними
службовцями.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу врегульовані нормами Закону
України «Про державну службу» (зі
зміненням та доповненням).

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 30 зазначеного
Закону, спірним наказом позивача
звільнено з посади за порушення
Присяги державного службовця.

Нормами вказаного пункту статті Закону
встановлено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у ст.17 цього
закону.

Текст присяги наведено у ч.2 ст.17 Закону
України «Про державну службу», а саме:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади», діяльність центральних органів
виконавчої влади спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України через відповідних міністрів
згідно із законодавством.

Керівник центрального органу
виконавчої влади може мати не більше
двох заступників, які призначаються на
посади та звільняються з посад
Кабінетом Міністрів України за
поданням Прем'єр-міністра України.
Пропозиції Прем'єр-міністрові України
стосовно кандидатур для призначення на
посаду та звільнення з посади
керівника центрального органу
виконавчої влади та його заступників
вносить міністр, який спрямовує та
координує діяльність центрального
органу виконавчої влади (ст.19 Закону).

Як вбачається із матеріалів справи,
спірний кадровий наказ про звільнення
ОСОБА_1 від 29.08.2014 за № 118-к було
реалізовано шляхом оголошення
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 17.07.2014 за № 649-р від «Про
звільнення ОСОБА_1 з посади першого
заступника Голови Державного
агентства екологічних інвестицій»
позивача звільнено з посади першого
заступника Голови
Держекоінвестагенства України за
порушення Присяги державного
службовця (п.6 ч.1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу»).

Втім, судом встановлено, що позивач
скористався своїм правом щодо
оскарження вказаного вище
розпорядження Кабінету Міністрів
України у судовому порядку.

Так, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.08.2014, яка набрала законної сили 16.10.2014,
по адміністративній справі № 826/10546/14 за
позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів
України, треті особи на стороні
відповідача, Державне агентство
екологічних інвестицій України та
Міністерство екології та природних
ресурсів України, про визнання
протиправним та скасувати
розпорядження, позов задоволений. Отже,
судом визнано протиправним та
скасовано розпорядження Кабінету
Міністрів України від 17.07.2014 за № 649-р
«Про звільнення ОСОБА_1 з посади
першого заступника Голови Державного
агентства екологічних інвестицій».

Таким чином, наявне судове рішення в
адміністративній справі, яке набрало
законної сили, та яким встановлено, що
розпорядження щодо звільнення ОСОБА_1 є
протиправним.

Нормами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, суд вважає за доцільне
зазначити, що звільнення від
доказування, передбачене нормами
вказаної статті, не має абсолютного
характеру і не може сприйматися судом
як неможливість спростування під час
судового розгляду обставин, які
зазначені в іншому судовому рішенні.

Втім, доводи представника відповідача,
який заперечував проти даного позову, є
декларативними та не спростовують і не
дають підстав для висновку, що кадровий
наказ Держекоінвестагентства України
від 29.08.2014, який прийнято на підставі
розпорядження від 17.07.2014, скасованого у
подальшому судовим рішенням від 20.08.2014,
є законними і обґрунтованими. Тобто,
зазначена у запереченнях, позиція
відповідача щодо вчинення позивачем
дій, які порушують Присягу державного
службовця, не підтверджене матеріалами
справи. Суду не надано жодного доказу у
підтвердження висновку відповідача
про скоєння ОСОБА_1 проступку,
несумісного подальшим перебуванням на
державній службі.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта.

Також, відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на викладене вище вбачається,
що відповідач при прийнятті
оскаржуваного наказу, діяв у межах
повноважень, але не у спосіб, що
передбачений діючим законодавством,
оскільки у нього не було законних
підстав для прийняття спірного наказу.

Щодо способу захисту порушених прав
позивача, то суд не вбачає підстав для
визнання протиправними дій
відповідача Держекоінвестагентства
України щодо оголошення розпорядження
КМУ від 17.07.2014 № 649-р «Про звільнення
ОСОБА_1 з посади першого заступника
Голови Державного агентства
екологічних інвестицій», так як дії є
лише процедурою, що знайшла своє
вираження в оскаржуваному наказі
Держекоінвестагентства України від
29.08.2014 за № 118-к «Про оголошення
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 17.07.2014року № 649-р», який і
має бути предметом спору і підлягає
визнанню протиправним та скасуванню.

Також, як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_1 з 21.07.2014 по 30.09.2014
перебував на лікарняному, що
підтверджено листками
непрацездатності № 971695, № 966674, № 925010 та
№ 754280.

Втім, суд погоджується із доводами
відповідача щодо правомірністю, самого
по собі, такого звільнення позивача
29.08.2014 у період тимчасової
непрацездатності останнього, з огляду
на наступне.

Пунктом 6 ст. 30 Закону України «Про
державну службу» визначено, що крім
загальних підстав, передбачених КЗпП
України, державна служба припиняється
у разі, зокрема, порушення Присяги,
передбаченої ст. 17 цього Закону.

Отже, за змістом вказаної статті Закону
спеціальні підстави припинення
державної служби встановлені даним
законом, а загальні - КЗпП України.

Згідно п.3 ст.40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності.

Водночас, відповідно до правових
позицій, неодноразово викладених у
судових рішеннях ВАСУ та ВСУ, у разі
звільнення особи під час проходження
публічної служби в період його
тимчасової непрацездатності,
пріоритетними є норми спеціальних
законів, а не КЗпП України. Тобто, на
звільнення особи за порушення Присяги
державного службовця згідно із Законом
України «Про державну службу» не
поширюються гарантії КЗпП України щодо
заборони звільнення у період його
тимчасової непрацездатності.

Оскільки суд дійшов до висновку що
ОСОБА_1 звільнено без законних підстав,
то відновлення його порушених прав
повинно бути здійснено шляхом
поновлення на попередній роботі. Втім,
Законом України «Про державну службу»,
який є спеціальною нормою у даних
правовідносинах, не врегульована
процедуру поновлення державного
службовця на службі, у разі незаконного
звільнення останнього.

Відповідно до абз. 2 п. 13 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 06.03.2008 за №2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ», при розгляді спорів з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби застосовуються положення,
встановлені спеціальними законами. У
разі коли ці закони зазначені питання
не врегульовують, то необхідно
субсидіарно застосовувати
законодавство про працю, зокрема КЗпП
України.

Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу
роботу, працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що відповідно до
наказу Держекоінвестагентство України
№ 119-к від 29.08.2014 «Про оголошення
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 20.08.2014 за № 757-р», ОСОБА_2
вважається таким, що приступив до
роботи на посаді першого заступника
Голови Державного агентства
екологічних інвестицій України з
01.09.2014, тобто на посаду, з якої було
звільнено ОСОБА_1, призначена інша
особа.

Втім, оскільки норми ст. 235 КЗпП України
є нормами прямої дії, вони зобов'язують
орган, що розглядає трудовий спір,
поновити незаконно звільненого
працівника саме на попередню роботу,
без урахування можливого призначення
на посаду іншої особи.

Також, вимогою позивача є поновлення
його на посаді з дня звільнення, тобто з
29.08.2014, стосовно чого суд вважає за
доцільне зазначити наступне.

Відповідно до чч.1, 4 ст. 2411 КЗпП України,
строки виникнення і припинення
трудових прав та обов'язків
обчислюються роками, місяцями, тижнями
і днями. Коли строки визначаються
днями, то їх обчислюють з дня,
наступного після того дня, з якого
починається строк. Якщо останній день
строку припадає на святковий, вихідний
або неробочий день, то днем закінчення
строку вважається найближчий робочий
день.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.1993 №
58, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 17.08.1993 № 110,
зазначається, що днем звільнення
вважається останній день роботи.

Із аналізу вказаних норм, день
звільнення - це останній день, коли
працівник перебуває у трудових
відносинах з роботодавцем. Таким чином,
позивача слід поновити на посаді з дня,
наступного за днем звільнення, тобто
30.08.2014. Однак, з урахуванням того, що 30-31
серпня 2014 є вихідними днями, ОСОБА_1 має
бути поновленим на попередній посаді з
01.09.2014.

Також, згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

Середньомісячна заробітна плата
позивача згідно довідки
Держекоінвестагентства України № б/н
від 11.11.2014 становила на день звільнення
ОСОБА_1 8 468,73 грн., середньоденна - 292,03
грн.

З урахуванням положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 08.02. 1995 за №100 (в
редакції на час виникнення спірних
відносин) та листа Міністерства праці
та соціальної політики України від
04.09.2013 за № 9884/0/14-13/13«Про розрахунок
норми тривалості робочого часу на 2014
рік», за час вимушеного прогулу за
період з 01.09.2014 по 18.11.2014 включно
позивачу належить до виплати (292,03 грн.
(середньоденна заробітна плата) х (57
робочі дня на 18.11.2014)) = 16 645,71 грн.

Відповідно до пп. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду присудження виплати заробітної
плати, іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць та
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Судовий збір у відповідності до вимог
ст. 94 КАС України та ст.5 Закону України
«Про судовий збір» зі сторін не
стягується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 69-71, 94, 163-165, 167, 254 Кодексу
адмністративного судочинства України,
суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державного агентства
екологічних інвестицій України від 29
серпня 2014 року за № 118-к «Про оголошення
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 17 липня 2014року № 649-р».

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого
заступника Голови Державного
агентства екологічних інвестицій
України з 01 вересня 2014 року.

Стягнути з Державного агентства
екологічних інвестицій України на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 01
вересня 2014 року по 18 листопада 2014 року
включно у розмірі 16 645 (шістнадцять
тисяч шістсот сорок п'ять) грн. 71 коп.

У задоволенні інших вимог позову
відмовити.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню у частині поновлення на
посаді та стягнення середньої
заробітної плати за один місяць у
розмірі 8 468,73 грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 КАС України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя
Р.О. Арсірій

Судді
В.М. Данилишин

В.А. Кузьменко