Справа № 2а-282/10/0370
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 листопада 2014 року м.
Київ В/800/5009/14

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

Борисенко І.В.

Бухтіярової І.О.

Кошіля В.В.

Моторного О.А.

Приходько І.В.,

розглянувши заяву Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.08.2014

у справі № 2а-282/10/0370 (№ К/800/62312/13)

за позовом ОСОБА_1

до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області

про визнання дій
неправомірними та визнання нечинним
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області подала
заяву про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.08.2014, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних судових
рішень у подібних правовідносинах.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.08.2014 року заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - п. 10
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

В обґрунтування своїх вимог надає
копію ухвали Вищого адміністративного
суду України від 21.10.2013 та копію
постанови Вищого адміністративного
суду України від 10.01.2012, в яких, на його
думку, відповідна норма права
застосована інакше, ніж у даній справі.

Між тим, відповідно до положень ст.237
Кодексу адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судового
рішення може бути подана виключно за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень, спірні питання виникли у
подібних правовідносинах. Зокрема,
така складова як подібність
правовідносин, означає тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
тобто, об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (наприклад часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин). У той
же час, зміст правовідносин
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

У справі, про перегляд якої ставиться
питання, суд касаційної інстанції, з
огляду на встановлені судами
обставини, погодився з висновками суду
першої інстанцій про те, що нормами
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» передбачено
застосування штрафної санкції за
вчинення самого порушення у вигляді
нероздрукування та незберігання
контрольної стрічки, проте, не
встановлено можливість застосування
штрафної санкції за кожен день не
роздрукування та незберігання
контрольної стрічки, що узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України.

Так, Верховний Суд України висловив
свою позицію стосовно того, що
відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
випадків невиконання щоденного друку
фіскального звітного чека та/або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій, виявлених під
час перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності, який здійснює розрахункові
операції за товари (послуги).
(постанова Верховного Суду України від
04.06.2013 № 21-155а13).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Крім того, зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від
10.01.2012, наведеної заявником як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права, вбачається, що
зміст правовідносин, який у ній
розглядався, та норми правового
регулювання відмінні від тих, які є у
даній справі.

Приписи ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень саме у подібних
правовідносинах.

Отже, правовідносини у справі, щодо
якої подано заяву про перегляд судових
рішень, та у справі, на яку посилається
заявник в обґрунтування неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не є подібними, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Луцькій об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області у допуску справи
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 26.08.2014 у справі № 2а-282/10/0370
(№К/800/62312/13).

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
І.В. Борисенко

І.О. Бухтіярова

В.В. Кошіль

О.А. Моторний

І.В. Приходько