Справа № 815/3803/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3803/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

За участю

Представника позивача:
Моісєєва Д.А.

Представника відповідача:
Локтіонова Ю.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» до виконавчої
дирекції Одеського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення в
частині, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Ізмаїльський
морський торговельний порт» (далі ДП
«ІМПТ») звернулось до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
виконавчої дирекції Одеського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі виконавча
дирекція ООВ ФСС з ТВП) про визнання
протиправним та скасування рішення №36
від 08.04.2014 року про повернення коштів та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності в
частині повернення неправомірно
витрачених страхових коштів в сумі
27178,75 грн. та сплати штрафу у розмірі
13589,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що рішення Одеського
обласного відділення ФСС з ТВП №36 від
08.04.2014 року в оскаржуваній частині
відповідачем було винесено на підставі
необґрунтованих висновків акту
перевірки №27 від 21.03.2014 року про
допущення державним підприємством
«ІМПТ» порушень ч.1 ст.51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» та
п.4.1 Порядку отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, у вигляді
необґрунтованого витрачання коштів
Фонду в загальній сумі 27178,75 грн., з них:
19003,45 грн. - допомога по тимчасовій
непрацездатності та 8175,30 грн. - оплата
путівки на санаторно-курортне
лікування дитини в супроводі
дорослого, а тому є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.
Стверджує, що з боку позивача при
виплаті працівникам підприємства
допомоги по тимчасовій
непрацездатності та наданні путівки
працівнику підприємства ОСОБА_3 на
санаторно-курортне лікування, відсутні
порушення вимог вищезазначених
нормативних актів.

Представник позивача у судовому
засіданні, посилаючись на
обґрунтування, викладені у позовній
заяві та додаткових письмових
поясненнях (а.с. 3-6, 95-99), підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав з підстав, викладених
у запереченнях на адміністративний
позов (а.с. 47-50), наполягав, що рішення
про повернення коштів та застосування
фінансових санкцій за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності №36 від 08.04.2014 року в
оскаржуваній частині є законним та
обґрунтованим, винесеними у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Судом під час офіційного з'ясування
обставин у справі встановлено
наступне:

В період з 12.03.2014 року по 21.03.2014 року на
підставі наказу виконавчої дирекції
Одеського обласного відділення ФСС з
ТВП від 19.12.2013 року №145-ос та
направлення від 06.03.2014 року №49
посадовими особами позивача -
головними спеціалістами
контрольно-ревізійного відділу
виконавчої дирекції ООВ ФСС з ТВП Лутай
О.Д. Савкуновою Г.К. та Терешенковим К.В.
було проведено планову документальну
перевірку ДП «ІМПТ» по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності за період з
01.10.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки було
складено акт №27 від 21.03.2014 року, у якому
відображені порушення ДП «ІМПТ»,
зокрема: вимог ч.1 ст.51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» у
вигляді надання в 13 випадках допомоги
по тимчасовій непрацездатності на
підставі неналежним чином оформлених
листків непрацездатності (в листках
відсутні відбитки печатки закладу
охорони здоров'я «Для листків
непрацездатності та/або у графі «Стати
до роботи», у випадку виправлень в
листках непрацездатності на
підтвердження запису «Виправленому
вірити»), що призвело до неправомірного
витрачання коштів Фонду в сумі 19003,45
грн.; вимог п. 4.1 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду від 15.02.2009
року №12, у вигляді видачі
застрахованій особі ОСОБА_3 путівки
№043014 в санаторій «Зорі України» з
19.11.2012 року на дитину в супроводі
дорослого за відсутності довідки на
дорослого форми №70/0, що призвело до
неправомірного витрачання коштів
Фонду в сумі 8175,30 грн. (а.с. 7-16, 54-62).

На підставі висновків акту перевірки,
з урахуванням письмових заперечень ДП
«ІМПТ» від 31.03.2014 року № 247/19.5-15 (а.с. 17-21)
до акту перевірки, виконавчою
дирекцією ООВ ФСС з ТВП було прийнято
рішення №36 від 08.04.2014 року про
повернення коштів та застосування
фінансових санкцій за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності, яким до позивача
застосовано фінансові санкції в
загальному розмірі 53265,84 грн. (а.с. 22).

Не погодившись із вказаними рішенням
відповідача в частині щодо
необхідності повернення неправомірно
витрачених страхових коштів в сумі
27178,75 грн. та сплати штрафу у розмірі
13589,40 грн., державне підприємство «ІМПТ»
оскаржило його в адміністративному
порядку до виконавчої дирекції ООВ ФСС
з ТВП (а.с. 23-26).

За результатами розгляду скарги
позивача, виконавчою дирекцією ООВ ФСС
з ТВП прийнято рішення №3 від 30.04.2014
року про результати розгляду скарги,
яким рішення №36 від 08.04.2014 року в
оскаржуваній частині було залишено без
змін, а скаргу позивача без задоволення
(а.с. 27-29).

ДП «ІМПТ» було подано повторну скаргу
до виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (а.с. 30-33), за
результатами розгляду якої виконавчою
дирекцією Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності прийнято рішення №335
від 16.06.2014 року про результати розгляду
скарги, яким рішення №36 від 08.04.2014 року
в оскаржуваній частині залишено без
змін, а скаргу позивача - без
задоволення (а.с. 34-39).

Не погодившись із вказаним рішеннями
контролюючих органів, позивач
звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги ДП «ІМПТ» не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року №2240-III (далі Закон України
№2240-III) загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст.9 Закону України №2240-III Фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності є органом, який
здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить збір і акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів. Фонд
належить до цільових позабюджетних
страхових фондів.

Відповідно до ст.20 Закону України
№2240-III кошти загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, спрямовуються,
зокрема на: виплату застрахованим
особам допомоги по тимчасовій
непрацездатності, вагітності та
пологах, на поховання; фінансування
санаторно-курортного лікування та
оздоровлення застрахованих осіб і
членів їх сімей, позашкільне
обслуговування, у тому числі придбання
дитячих новорічних подарунків.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
№2240-III, страхувальники та інші
отримувачі страхових коштів у разі
порушення порядку використання
страхових коштів відшкодовують Фонду в
повному обсязі неправомірно витрачену
суму страхових коштів та/або вартість
наданих соціальних послуг і сплачують
штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Стосовно встановленого відповідачем
порушення з боку ДП «ІМТП» щодо
необґрунтованого витрачання коштів
Фонду на виплату допомоги по
тимчасовій непрацездатності в сумі
19003,45 грн., судом встановлено наступне.

Як зазначено виконавчою дирекцією ООВ
ФСС з ТВП в акті перевірки №27 від 21.03.2014
року в порушення ч.1 ст.51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» ДП
«ІМТП» було надано допомогу по
тимчасовій непрацездатності 13-ти
працівникам підприємства в загальній
сумі 19003,45 грн. на підставі неналежним
чином оформлених листків
непрацездатності, а тому ці кошти мають
бути повернуті на рахунок виконавчої
дирекції ООВ ФСС з ТВП як такі, що
витрачені неправомірно.

Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що такий висновок
був зроблений контролюючим органом
через те, що листки непрацездатності,
видані працівникам ДП «ІМТП» ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, та які були
надані підприємством до перевірки на
обґрунтування правомірності
витрачання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за період з 01.10.2012 року
по 31.12.2013 року, були оформлені не у
відповідності до вимог Інструкції про
порядок заповнення листка
непрацездатності, а саме на них
відсутні відбитки печатки закладу
охорони здоров'я «Для листків
непрацездатності на лицьовому боці
та/або у графі «Стати до роботи», у
випадку наявності виправлень у листках
непрацездатності на підтвердження
запису «Виправленому вірити» відбитки
печатки також відсутні. Згідно
твердження представника відповідача,
такі листки непрацездатності згідно
вимог ч. 1 ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» не
давали права позивачу призначити
допомогу по тимчасовій
непрацездатності вищезазначеним
працівникам.

На підтвердження зазначених обставин
відповідачем було надано та судом
досліджено копії листків
непрацездатності: №239822 (29.11-10.12.2012 року)
на ім'я ОСОБА_7, №334892 (11.11-15.11.2012 року) на
ім'я ОСОБА_8, №236108 (25.10-08.11.2012 року) на ім'я
ОСОБА_20, №228984 (19.08-23.08.2012 року) на ім'я
ОСОБА_10, №733804 (10.12-21.12.2012 року) на ім'я
ОСОБА_21, №234832 (20.10-24.10.2012 року) на ім'я
ОСОБА_12, №592670 (09.10-28.10.2013 року) на ім'я
ОСОБА_13, №100787 (22.01-31.01.2013 року) на ім'я
ОСОБА_14, №453445 (01.04-19.04.2013 року) на ім'я
ОСОБА_15, №716798 (08.08-15.08.2013 року) на ім'я
ОСОБА_16, №272437 (31.10-07.11.2013 року) на ім'я
ОСОБА_17, №227227 (30.05-08.06.2013 року) на ім'я
ОСОБА_18, №311504 (20.04-27.05.2013 року) на ім'я
ОСОБА_19 (а.с. 63-75).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
допомога по тимчасовій
непрацездатності надається як вид
матеріального забезпечення та
соціальних послуг.

Частиною 1 ст.35 Закону України №2240-III
встановлено, що допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї одного з таких страхових
випадків, зокрема: тимчасової
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві;
необхідності догляду за хворою
дитиною; необхідності догляду за
хворим членом сім'ї; догляду за дитиною
віком до трьох років або
дитиною-інвалідом віком до 18 років у
разі хвороби матері або іншої особи,
яка доглядає за цією дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.51 цього ж підставою
для призначення допомоги по тимчасовій
непрацездатності, є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності, а в разі роботи за
сумісництвом - копія листка
непрацездатності, засвідчена підписом
керівника і печаткою за основним
місцем роботи. Порядок і умови видачі,
продовження та обліку листків
непрацездатності, здійснення контролю
за правильністю їх видачі
встановлюються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я, за погодженням з
Фондом.

Тобто, для призначення допомоги по
тимчасовій непрацездатності єдиною і
необхідною умовою, що підтверджує
юридичний факт наявності права на її
отримання, є належним чином виданий та
оформлений листок непрацездатності.

Згідно вимог п.3 Інструкції про порядок
заповнення листка непрацездатності,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України, Міністерства
праці та соціальної політики України,
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, при заповненні
частини лицьового боку листка
непрацездатності, що видається
непрацездатному, зокрема:

- чітко вказуються, назва і
місцезнаходження закладу охорони
здоров'я (повністю), що підтверджуються
штампом та печаткою закладу охорони
здоров'я «Для листків
непрацездатності» (п. 3.1);

- у графі «Стати до роботи» вказують
словами число і місяць, коли приступити
до роботи; посаду, прізвище лікаря, що
засвідчується його підписом та
печаткою закладу охорони здоров'я «Для
листків непрацездатності». У разі
продовження тимчасової
непрацездатності підкреслюється
«Продовжує хворіти» та зазначається
номер нового листка непрацездатності
(п. 3.13).

Пунктом 4.5 зазначеної Інструкції
передбачено, що у разі помилок у тексті
здійснюється виправлення тексту, що
підтверджується записом «Виправленому
вірити», підписом лікуючого лікаря та
печаткою закладу охорони здоров'я «Для
листків непрацездатності». На бланку
лікарняного листка дозволяється не
більше двох виправлень.

Під час дослідження наданих
представником виконавчої дирекції ООВ
ФСС з ТВП листків непрацездатності
працівників ДП «ІМТП» судом
встановлено, що зазначені листки
непрацездатності оформлені з
порушенням вимог Інструкції про
порядок заповнення листка
непрацездатності.

Представник позивача в судовому
засіданні, не заперечуючи факту
оформлення спірних листків
непрацездатності з порушенням вимог
Інструкції, в обґрунтування позовних
вимог наполягав на тому, що неналежне
оформлення лікарняних листів не є
підставою для відмови у наданні
допомоги по тимчасовій
непрацездатності у разі настання
страхового випадку, передбаченого ст. 35
Закону України №2240-III. Крім того,
зазначив, що за порушення порядку
заповнення листків непрацездатності
відповідальність несуть лікарі, які
оформлюють зазначені документи, за
результатами контролю органів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Разом з тим, суд вважає, що зазначена
позиція позивача ґрунтується на
хибному тлумаченні положень Закону
України №2240-III.

Суд з цього приводу вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до положень ч.3
ст.50 Закону України №2240-III, рішення про
призначення матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг приймається комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування, що створюється
(обирається) на підприємстві. Комісія
(уповноважений) із соціального
страхування здійснює контроль за
правильним нарахуванням і своєчасною
виплатою матеріального забезпечення,
приймає рішення про відмову в його
призначенні, про припинення виплати
матеріального забезпечення (повністю
або частково), розглядає підставу і
правильність видачі листків
непрацездатності та інших документів,
які є підставою для надання
матеріального забезпечення та
соціальних послуг.

З урахуванням встановлених під час
судового розгляду справи обставин
призначення державним підприємством
«ІМТП» допомоги по тимчасовій
непрацездатності працівникам
підприємства в порушення вимог чинного
законодавства за листками
непрацездатності, які не оформлені
належним чином, суд дійшов висновку, що
відповідачем при проведенні перевірки
обґрунтовано було встановлено
порушення позивачем ч.1 ст.51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» та зроблено
висновок про необґрунтоване
витрачання коштів Фонду на допомогу по
тимчасовій непрацездатності в сумі
19003,45 грн., а тому його рішення №36 від
08.04.2014 року в частині повернення
неправомірно витрачених страхових
коштів у вищезазначеній сумі та
застосування штрафу до позивача за це
правопорушення є правомірним.

Такий висновок суду узгоджується з
правовою позицією Вищого
адміністративного суду України з цього
питання, викладеною у постанові від
13.09.2013 року у справі №2а/0570/6294/12
(К/9991/52566/12).

Також суд погоджується з висновком
виконавчої дирекції ООВ ФСС з ТВП щодо
необґрунтованого витрачання позивачем
коштів Фонду на оплату путівки на
санаторно-курортне лікування на дитину
в супроводі дорослого в сумі 8175,30 грн.
При вирішенні справи в цій частині суд
виходить з наступного.

Як зазначено в акті перевірки №27 від
21.03.2014 року державного підприємства
«ІМТП» було необґрунтовано видано
застрахованій особі ОСОБА_3 путівку в
санаторій «Зорі України» на
санаторно-курортне лікування дитини
(ОСОБА_22) в супроводі дорослого (з датою
заїзду з 19.11.2012 року) за відсутності
медичної довідки форми №070/о для
дорослого, що є порушенням п.4.1 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду та призвело
неправомірного витрачання коштів
Фонду в сумі 8175,30 грн.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що в жовтні 2012 року
працівнику ДП «ІМТП» ОСОБА_3. була
надана путівка №043014 в санаторій «Зорі
України» на санаторно-курортне
лікування малолітньої дитини - ОСОБА_22
(ІНФОРМАЦІЯ_1) в супроводі дорослого на
термін з 19.11.2012 року по 09.12.2012 року (а.с.
77).

Зазначену путівку було надано
застрахованій особі згідно рішення
комісії з державного соціального
страхування ДП «ІМТП», затвердженого
протоколом №2 від 04.10.2012 року, на
підставі довідки для одержання путівки
на санаторно-курортне лікування (форми
№ 070/о) №43 від 26.03.2012 року, виданої на її
неповнолітню дитину ОСОБА_22 (а.с. 79).

Представник позивача в судовому
засіданні, не заперечуючи факту
надання спірної путівки ОСОБА_3 на
санаторно-курортне лікування дитини в
супроводі дорослого на підставі лише
медичної довідки на дитину, в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що відповідно до п.4.7 Порядку №12 в
редакції, яка діяла на момент надання
ДП «ІМТП» путівки, в разі лікування
однієї дитини необхідною умовою для
видачі путівки на санаторно-курортне
лікування є наявність у дитини
медичних показань на
санаторно-курортне лікування,
підтверджених відповідною медичною
довідкою. Медична ж довідка для
дорослого необхідна в разі лікування
двох дітей в супроводі дорослого.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» для
забезпечення відновлення здоров'я
застрахована особа та члени її сім'ї (а
також особа, яка навчається у вищому
навчальному закладі) мають право на
отримання санаторно-курортного
лікування, оздоровлення в
спеціалізованих оздоровчих закладах (у
тому числі дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Надання послуг застрахованим особам,
пов'язаних із санаторно-курортним
лікуванням, здійснюється за наявності
медичних показань.

Умови отримання застрахованими
особами і членами їх сімей (а також
особами, які навчаються у вищому
навчальному закладі)
санаторно-курортного лікування,
сплаченого за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності відповідно до
Закону України №2240-III визначено
Порядком отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду від 15.02.2009
року №12 (далі Порядок №12).

Згідно п. 4.1 цього Порядку рішення про
виділення путівки застрахованій особі
приймає комісія (уповноважений) із
соціального страхування підприємства,
установи, організації із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, на
підставі особистої заяви та довідки
для одержання путівки (форма №070/о,
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 27.12.1999 року
№302 «Про затвердження форм облікової
статистичної документації, що
використовується в поліклініках
(амбулаторіях)».

Пунктом 4.7 Порядку №12 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
комісією (уповноваженим) із
соціального страхування приймається
рішення про виділення путівки одному
із застрахованих батьків (матері або
батькові) або застрахованій особі, яка
їх замінює (опікунові, піклувальнику),
для лікування дитини в супроводі
дорослого за наявності у дитини
медичних показань на
санаторно-курортне лікування з
частковою оплатою в розмірі 15
відсотків її вартості, а для лікування
двох дітей в супроводі дорослого - 10
відсотків її вартості на підставі
заяви застрахованої особи та медичних
довідок для дорослого та дитини.

Відповідно до п.6.1, 6.2 Порядку №12
передбачено, що виконавча дирекція
Фонду, виконавчі дирекції відділень
Фонду, районні, міжрайонні, міські
виконавчі дирекції відділень Фонду,
комісії (уповноважені) із соціального
страхування здійснюють контроль за
розподілом, обліком, зберіганням,
видачею, використанням путівок,
здійсненням часткової оплати за
путівки та звітністю по путівках. Сума
витрат Фонду за путівки, що видані або
використані з порушенням цього
Порядку, у тому числі, що залишилися
невикористаними, відшкодовується за
рахунок страхувальника.

Таким чином, суд, виходячи із положень
п.4.7 Порядку №12, які були чинні на
момент видачі ОСОБА_3. путівки на
санаторно-курортне лікування дитини в
супроводі дорослого в санаторій «Зорі
України» (заїзд з 19.11.2012 року по 09.12.2012
року), доходить висновку, що на час
виникнення спірних правовідносин
діючим порядком було передбачено в
якості необхідної умови для надання
підприємством путівки на
санаторно-курортне лікування дитини в
супроводі дорослого наявність двох
медичних довідок - для дитини та
дорослого.

Твердження представника позивача про
те, що довідка на дорослого необхідна
лише в разі лікування в його супроводі
двох дітей, суд до уваги не приймає,
оскільки воно ґрунтується на
помилковому тлумаченні положень
Порядку отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування.

При прийнятті рішення по справі суд
критично відноситься до посилань
позивача на дотримання ним у 2012 році
положень Порядку №12 при видачі путівки
ОСОБА_3 ще ї з того приводу, що у 2013 році
позивачем самостійно було видано цієї
ж особі путівку в санаторій «Славутич»
(заїзд з 11.10.2013 року по 31.10.2013 року) на
санаторно-курортне лікування дитини в
супроводі дорослого на підставі
медичних довідок від 01.10.2013 року та
02.10.2013 року і на дитину, і на дорослого
відповідно (а.с. 78, 100-106).

Враховуючи те, що державним
підприємством «ІМТП» путівку в
санаторій «Зорі України» у 2012 році на
санаторно-курортне лікування дитини в
супроводі дорослого було видано ОСОБА_3
на підставі лише медичної довідки на
дитину, суд приходить до висновку, що
зазначену путівку позивачем була
видано з порушенням вимог Порядку №12, а
тому виконавча дирекція ООВ ФСС з ТВП
дійшла обґрунтованого висновку про
необхідність повернення неправомірно
витрачених коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на оплату цієї путівки
та відповідно застосування штрафних
санкцій.

Згідно зі ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.
2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Відповідно до ст.
86 КАС України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що відповідач у судовому засіданні
довів правомірність та
обґрунтованість рішення №36 від 08.04.2014
року про повернення коштів та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності в
оскаржуваній частині, позивачем
належних та достатніх доказів його
незаконності надано не було, у зв'язку з
чим адміністративний позов державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167,
186, 254 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» до виконавчої дирекції Одеського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення в
частині - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 14 листопада 2014 року.

Суддя
Білостоцький О.В.