Справа № 824/3035/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/3035/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого - судді Маренича І.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом Прокурора
Сторожинецького району Чернівецької
області в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, суд -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Сторожинецького району
Чернівецької області (далі - прокурор)
діючи в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (далі - позивач або ДПІ)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просить стягнути
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) у
сумі 7360,80 грн.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС
України, відповідачу було направлено
ухвалу про відкриття скороченого
провадження та запропоновано подати
заперечення на позов, або заяву про
визнання позову Проте, конверт
повернувся на адресу суду з відміткою
«за закінченням терміну зберігання».

Виходячи із ч.8 ст.35 КАС України,
вважається що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру, або за адресою, яка
зазначена її представником, і це
підтверджується підписом відповідної
службової особи. Окрім того, ч.11 ст.35 КАС
України, передбачає, що у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до змісту позову та
додатків до нього позовні вимоги
обґрунтовуються наступним.

Згідно із Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI
(далі - Закон № 2464-VI) ФОП ОСОБА_1 є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок). Відповідно до ч.8, ст.9 Закону
№2464 платник єдиного внеску
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом.

У зв'язку з несплатою єдиного внеску
ДПІ 22.12.2013 року відповідачу виставлено
вимогу №Ф-520-17 про сплату боргу, однак
вжитті заходи не призвели до його
погашення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
№ 2464-VI.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені ст.4
Закону №2464. Зокрема, до них відносяться
фізичні особи - підприємці, зокрема ті,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).
Тобто, платниками є фізичні
особи-підприємці, що є роботодавцями.
Крім цього, згідно положень цієї ж
статті платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Виходячи
із змісту ч.4, ст.5 Закону №2464 обов'язки
фізичних осіб-підприємців як платників
єдиного внеску виникають з моменту їх
державної реєстрації. Відповідно до
ч.2,3 ст.4 Закону №2464 фізичні
особи-підприємці є застрахованими
особами щодо себе та страхувальниками
осіб, що на них працюють (для платників
єдиного внеску, зазначених у пунктах 2,
3, 6 - 14 частини першої ст. 4 Закону № 2464).
Крім цього, відповідно до ч. 9, ст. 9
Закону № 2464-VI обчислення і сплата
єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюються платниками, зазначеними у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, за рахунок сум, на які внесок
нарахований.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців зареєстрований як
фізична особа-підприємець з 09.03.2011 р.

Відповідно до довідки №7225/10/24-10-25 від
13.10.2014 року за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується
заборгованість із сплати єдиного
внеску у розмірі 7360,80 грн.

Відповідно до п.1, ч.2, ст.6 Закону №2464
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок. При цьому, відповідно до
ч.8, ст.9 Закону №2464 базовим звітним
періодом для фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності є календарний квартал.
Відповідно до ч. 8, ст. 9 цього ж Закону,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Виходячи з
цього та на підставі п. 6, ст.1 Закону
№2464 несплачена відповідачем вчасно
сума єдиного внеску визнається
недоїмкою.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464-VІ
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку. У разі якщо платник єдиного
внеску протягом десяти календарних
днів з дня надходження вимоги не
сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом доходів і зборів, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги, орган
доходів і зборів надсилає в порядку,
встановленому законом, до підрозділу
державної виконавчої служби вимогу про
сплату недоїмки.

Як вбачається із матеріалів справи, у
десятиденний строк суму недоїмки,
визначену у вимозі про сплату боргу №
Ф-520-17 від 22.12.2013 р. відповідач не
сплатив. Вимогу з органом доходів і
зборів відповідач не узгодив, в
судовому порядку її не оскаржував.

Згідно абз. 10 ч. 4 ст. 25 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", орган доходів і
зборів також має право звернутися до
суду з позовом про стягнення недоїмки.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України
та ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Беручи до уваги те, що заявлену до
стягнення суму заборгованості
відповідач у встановлені строки до
бюджету не сплатив, наявність у нього
вказаної заборгованості
підтверджується матеріалами справи,
доказів її погашення станом на день
розгляду справи не надано, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
доцільність задоволення позову в
повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що
адміністративний позов прокурора
Сторожинецького району Чернівецької
області в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 7360,80 грн. підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 71, 79, 86, 94, 158-162, 183-2
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Державної
податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області заборгованість зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
7360,80 грн.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
І.В.
Маренич