Справа № 2а-12079/11/2670
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/54121/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.03.2012 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2012 р.

у справі № 2а-12079/11/2670

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Планета книжок»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Планета книжок»
(далі - позивач, ТОВ «Планета книжок»)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва (далі - відповідач, ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва), в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просило суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 01.06.2011 р. №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.03.2012 р., яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2012 р.,
позов задоволено: визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва №
від 01.06.2011 р.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.03.2012 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.08.2012 р. і прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Позивач у письмових запереченнях проти
доводів касаційної скарги заперечував,
вважає оскаржувані судові рішення
законними, обґрунтованими та
прийнятими у відповідності до норм
діючого законодавства, а тому просив
суд касаційну скаргу податкового
органу залишити без задоволення,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій залишити без змін.

Сторони в судове засідання 19.11.2014 р.
не з'явились, про час та місце
слухання справи належним чином
повідомлялись, тому справу
розглянуто в порядку письмового
провадження на підставі положень
статті 222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 29.04.2011 р. по
04.05.2011 р., на підставі підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, посадовою особою ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку з питань дотримання
вимог податкового законодавства ТОВ
«Планета книжок» щодо взаємовідносин з
ТОВ «С.Дж.Р.Груп» за період з 01.01.2008 р. по
31.12.2010 р., за результатами якої складено
акт від 12.05.2011 р. № 1115/23-12/35530530 та
зроблено висновок про порушення
позивачем, зокрема, вимог: - підпункту
5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
встановлено заниження податку на
прибуток всього в сумі 1 991 934,87 грн.

На підставі зазначеного акту
податкової перевірки відповідачем
01.06.2011 р. винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у загальному розмірі 2 489 919
грн., з яких 1 991 935 грн. сума основного
платежу та 497 984 грн. розмір штрафних
(фінансових) санкцій.

Як вбачається з акту перевірки №
1115/23-12/35530530 від 12.05.2011 р. підставою для
нарахування позивачу зазначених
податкових зобов'язань слугували
висновки перевіряючого про
безпідставне формування позивачем
валових витрат за результатами
господарських операцій по правочину з
придбання у ТОВ «С.Дж.Р.Груп» книжкової
продукції, який, за твердженням
відповідача, не був спрямованим на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених ним.

Суд першої інстанції, висновки якого
підтримала колегія суддів апеляційної
інстанції, вирішуючи спір по суті та
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що матеріалами справи
підтверджується належним чином та в
повному обсязі виконання укладеного
позивачем зі своїм контрагентом
правочину, а відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не довів
правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з такою позицією судів
попередніх інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку, здійснюваних
як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат, згідно
підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», включаються суми
будь-яких витрат, сплачених протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, реалізацією продукції
(робіт, послуг) і охороною праці, з
урахуванням обмежень, встановлених
пунктами 5.3 -5.7 цієї статті.

Згідно підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 11.2.1 пункту 11.2
статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу) вважається будь-яка
дата, яка припадає на податкових
період, протягом якого відбувається
будь-яка із подій, що сталася раніше:
або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
на оплату товарів, або дата
оприбуткування платником податку
товарів.

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Крім того, формування суб'єктом
господарювання валових витрат не може
ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальності та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, у перевіреному податковим
органом періоді позивачем із ТОВ
«С.Дж.Р.Груп», в межах своєї
господарської діяльності, було
укладено договір № 24/08 від 01.08.2008 р. щодо
поставки книжкової продукції.

В матеріалах справи в повному об'ємі
наявні первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
які підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій між позивачем
та вказаним контрагентом за спірним
правочином, і як вірно встановлено
судами попередніх інстанцій зазначені
документи складені за результатами
проведених операцій та з дотриманням
вимог статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пункту 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704) і містять у собі відомості
щодо змісту та обсягу проведених
операцій, які узгоджуються між собою.

Таким чином, фактичні обставини
об'єктивно засвідчують правомірність
віднесення позивачем відповідних сум
до складу валових витрат, відповідно до
первинних документів, які складені на
виконання умов викладених вище
договірних відносин.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів касаційної інстанції
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про те, що
господарські операції між позивачем та
його контрагентом мали реальний
характер, діяльність позивача була
спрямована на отримання економічної
вигоди від підприємницької діяльності,
підприємства ознак фіктивності на час
здійснення господарських операції не
мали, що зумовлює хибність висновків
податкового органу про вчинення
платником податків порушень
податкового законодавства, щодо
неправомірності віднесення
відповідних сум до складу валових
витрат по взаєморозрахунках з вказаним
контрагентом за період, що перевірявся,
а відтак, вони не можуть бути покладені
в основу спірного податкового
повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень, судами першої та
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно приписів частини другої статті
19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом першим частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Оскільки судами
встановлено невідповідність
законодавству винесеного податкового
повідомлення-рішення від 01.06.2011 р. №
, вимоги щодо визнання
протиправним та скасування
зазначеного податкового
повідомлення-рішення були задоволені
обґрунтовано.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтовані
рішення, в яких повно відображені
обставини, що мають значення для
справи. Порушень норм матеріального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
м. Києва Державної податкової служби
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.03.2012 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.08.2012 р. у справі № 2а-12079/11/2670
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі. Заява про перегляд судового
рішення в адміністративній справі
Верховним Судом України може бути
подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя (підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) М.І. Костенко