Справа № 826/16414/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2014 року 11:20
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді - Шулежка В.П.,
за участю секретаря судового засідання
представник позивача - Сайко Ю.В.,
представник відповідача - Ніколайчук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Банк Національний Кредит»
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправною відмови,
скасування рішення та зобов'язання
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось публічне акціонерне
товариство «Банк Національний Кредит»
(надалі - ПАТ «Банк Національний
Кредит», позивач) до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві (надалі - Реєстраційна служба
ГУЮ у м. Києві, відповідач ) про визнання
протиправною відмови у здійсненні
державної реєстрації права
користування (найму (оренди)) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами на нежитлове
приміщення, що розташоване: АДРЕСА_1 за
ПАТ «Банк Національний кредит», згідно
рішення про відмову у державній
реєстрації прав за їх обтяжень,
винесене Реєстраційною службою ГУЮ у м.
Києві 29.04.2014р. за №12765804; скасування
зазначеного рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, та зобов'язання
зареєструвати за ПАТ «Банк
Національний Кредит» право
користування (найму (оренди)) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами на нежитлове
приміщення, що розташоване: АДРЕСА_1,
згідно поданої ПАТ «Банк Національний
кредит» заяви від 23.04.2014р. за №6364120.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ПАТ «Банк
Національний Кредит» має усі підстави
для реєстрації права користування
(найму, оренди) приміщення та подав
державному реєстратору всі необхідні
документи.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував у повному обсязі з
підстав, зазначених у письмових
запереченнях, пояснив суду, що
оскаржуване рішення про відмову у
державній реєстрації прийняте
відповідачем з підстав та у межах
повноважень, визначених чинним
законодавством України.

Зокрема, відповідач зазначив, що
державній реєстрації підлягають
договори найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини), укладені не менше як на 3 роки,
в той час як договір оренди приміщення,
на підставі якого позивач звернуся до
державного реєстратора для проведення
державної реєстрації прав, укладений
ПАТ «Банк Національний Кредит» із
наймодавцем на 2 роки 11 місяців і 14 днів.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін, судом
встановлено наступне.

ПАТ «Банк Національний Кредит»
звернувся до Реєстраційної служби ГУЮ
у м. Києві із заявою від 23.04.2014р. за
№6364120 для проведення державної
реєстрації іншого речового права -
право користування (найму(оренди))
будівлею або іншими капітальними
спорудами, їх окремими частинами на
нежитлове приміщення) стосовно об'єкту
нерухомості, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

За результатом розгляду заяви та
доданих документів державним
реєстратором прийнято рішення про
відмову в державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 29.04.2014р. №1276804.

Згідно вказаного рішення позивачу
відмовлено у проведенні державної
реєстрації права користування (найму
(оренди)) будівлею або іншими
капітальними спорудами, їх окремими
частинами на нежитлове приміщення, що
розташоване: АДРЕСА_1 за ПАТ «Банк
Національний Кредит», оскільки
заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації у відповідності
до ст. 794 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог і відсутність підстав
для їх задоволення виходячи з
наступного.

Законом, що регулює відносини,
пов'язані з державною реєстрацією
речових прав на нерухоме майно всіх
форм власності, їх обмежень та
правочинів щодо нерухомості є Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 01.07.2004р. № 1952-IV.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування.

Зокрема, відповідно до абз.2 ч. 1 ст.4
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" обов'язковій
державній реєстрації підлягає право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами.

В той же час, відповідно до положень ч. 1
ст. 784 Цивільного кодексу України,
право користування нерухомим майном,
яке виникає на підставі договору найму
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини), укладеного на
строк не менш як три роки, підлягає
державній реєстрації відповідно до
закону.

До повноважень органу державної
реєстрації прав належить, зокрема:
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру прав; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України (пункти 1, 2 ч.
1 ст. 8 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державний реєстратор,
зокрема:

встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;

приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

веде реєстраційні справи щодо об'єктів
нерухомого майна;

у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки;

здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
від 17.10.2013р. № 868 (надалі - Порядок № 868).

Пунктом 1 Порядку № 868 передбачено, що
цей порядок визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна

Пунктом 37 вищевказаного Порядку
встановлено, що для проведення
державної реєстрації обтяжень речових
прав на нерухоме майно документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, є, зокрема, укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно чи його дублікат.

Пункт 15 Порядку № 868 встановлює, що під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями зокрема
щодо: обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках);
повноважень заявника; відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявності обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Згідно із ч. 3 ст. 16 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

В той же час, стаття 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
містить виключний перелік підстав,
згідно яких може бути відмовлено у
державній реєстрації прав: заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

З аналізу викладених норм вбачається,
що державний реєстратор при проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень має встановити, в першу чергу,
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема, відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документів.

Окрім того, нормами чинного
законодавства України чітко
передбачено, що державній реєстрації
підлягають договори найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої
частини), укладені не менше як на 3 роки.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, зокрема, з копії договору
оренди №21-227/5-1 від 16.12-2011р., укладеного
між ОСОБА_4 (орендодавцем) та ПАТ «Банк
Національний Кредит» (наймачем),
договір укладений строком на 35
(тридцять п'ять) місяців 14
(чотирнадцять) днів та діє з 16.12.2013р. по
30.11.2016 p., а отже фактично укладений на 2
роки 11 місяців та 14 днів, а тому
відповідно до статті 794 Цивільного
кодексу України не підлягає державній
реєстрації так як укладений менше ніж
на три роки.

Вищезазначене свідчить про наявність у
державного реєстратора підстав для
відмови у державній реєстрації права
користування (найму, оренди)
приміщення, в порядку статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», а відтак рішення від
29.04.2014р. за №12765804 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень прийнято у відповідності до
вимог чинного законодавства, а тому у
суду відсутні підстави для визнання
такої відмови протиправною та
скасування рішення..

Окрім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що після прийняття рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень позивач не
позбавлений права повторно звернутися
до уповноваженого органу у
передбаченому законодавством порядку.

За відсутності звернення у
встановленому законодавством порядку
до відповідної реєстраційної служби за
місцезнаходженням нерухомого майна,
державний реєстратор не вправі
переглядати документи та/або приймати
будь-яке рішення щодо реєстрації.

Отже, позовна вимога щодо зобов'язання
відповідача зареєструвати за ПАТ «Банк
Національний Кредит» право
користування (найму, оренди)
приміщенням не підлягає задоволенню,
оскільки порушить правовий порядок та
засади діяльності органу виконавчої
влади, встановлені Законом.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено
правомірність оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог і
відсутність підстав для їх
задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
відшкодування судового збору позивачу
не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
«Банк Національний Кредит» відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний 14.11.2014р.

Суддя
В.П. Шулежко