Справа № 205/7800/14-а (2а/205/210/14)
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № 205/7800/14-а
(2а/205/210/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів: Дадим Ю.М.
Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
інспектора СОМ ДТП ВДАІ м.
Дніпропетровська Геленко А.М. про
визнання протиправними дій, визнання
протизаконним протоколу про
адміністративне правопорушення та
стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 оскільки справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Не погодившись з рішенням суду позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1
посилався на те, що постановою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16.07.2014 року закрито
провадження по справі про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3
цього Кодексу справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі й на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що компетенція
адміністративних судів поширюється,
зокрема, на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктами владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) дій чи
бездіяльності.

При цьому відповідно до положень
пункту 3 частини цієї статті юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи про
накладення адміністративних стягнень.

Пунктом 2 частини 1 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що місцевим загальним
судам як адміністративним судам
підсудні усі адміністративні справи з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

При цьому адміністративні суди не
можуть розглядати справи з приводу
рішень місцевих загальних судів у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності,
оскільки відповідно до положень статті
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення апеляційна скарга на
постанову судді у справі про
адміністративне правопорушення
подається до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

За правилами статті 221 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
справи про адміністративні
правопорушення, передбачені, зокрема,
статтею 124 цього Кодексу, розглядають
судді районних, районних у місті,
міських чи міськрайонних судів.

Відповідно до положень статті 294
Кодексу України про адміністративні
правопорушення апеляційна скарга на
постанову судді у справі про
адміністративне правопорушення
подається до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Таким чином, законність дій
працівників органів внутрішніх справ
при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення щодо
позивача оцінювалась, суддею
апеляційного суду при ухваленні
постанови про закриття провадження в
адміністративній справі.

Враховуючи викладене, висновок судді
суду першої інстанції, про відмову у
відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини
першої статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є правильним, оскільки оцінка
законності зазначених дій працівників
органів внутрішніх справ в іншому
провадженні поза межами розгляду
справи про адміністративне
правопорушення не допускається.

Що стосується вимог про визнання
незаконним протоколу, апеляційний суд
зазначає, що протокол у справі про
адміністративне правопорушення не є
рішенням органу владних повноважень у
розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України, а є документом, в
якому відображаються обставини
вчинення фізичною особою
правопорушення, за вчинення якого може
настати адміністративна
відповідальність.

Він є також лише документом, на
підставі якого уповноважена особа
органу владних повноважень може
прийняти рішення у справі про
адміністративне правопорушення, що в
свою чергу виключає можливість його
оскарження в порядку
адміністративного судочинства.

Крім того, суд, приходить до висновку
про те, що позовна вимога про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди повинна
вирішуватись у порядку цивільного
судочинства, оскільки частиною 2 статті
21 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновку суду
першої інстанції, ґрунтуються на
невірному розумінні норм чинного
законодавства і не можуть бути
підставою для скасування ухвали суду, а
тому апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу суду
- без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 7
листопада 2014 року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
Д.В. Чепурнов