Справа № 807/1579/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
Справа
№ 11569/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Товариства з додатковою
відповідальністю
«Закарпатсько-Галицьке
шляхово-будівельне управління» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.06.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської обл.
до Товариства з додатковою
відповідальністю
«Закарпатсько-Галицьке
шляхово-будівельне управління» про
стягнення заборгованості по
невідшкодованих витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И Л А:

20.05.2013р. позивач Управління Пенсійного
фонду України в Міжгірському районі
Закарпатської обл. звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача
Товариства з додатковою
відповідальністю
«Закарпатсько-галицьке
шляхово-будівельне управління» /ТДВ
«Загалшляхбуд»/ на користь пенсійного
органу заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах, в сумі 990 грн. 05 коп.
(а.с.2-3).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.06.2013р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з
відповідача ТДВ «Загалшляхбуд» на
користь позивача заборгованість із
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій в розмірі 990 грн. 05 коп.
(а.с.47-49).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач ТДВ
«Загалшляхбуд», який покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні заявленого
позову (а.с.55-58).

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог покликається на те, що позивачем
не надано належних доказів того, що ТДВ
«Загалшляхбуд» є правонаступником
Міжгірського ШБУ-32, де працював ОСОБА_3;
пенсійним органом не дотримані строки
звернення до суду із розглядуваним
позовом. Також зазначає, що про рух
справи і дату судового засідання
відповідач не був повідомлений, що
унеможливило забезпечення явки
уповноваженого представника.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
відповідач ТДВ «Загалшляхбуд» є
правонаступником Міжгірського ШБУ-32,
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської обл.
та відповідно до вимог ст.1 Закону
України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є платником збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2004р. - платником
страхових внесків згідно ст.15 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
набув чинності з 01.01.2004р.

Заявлений позов стосується стягнення з
відповідача суми фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
працівнику ТДВ «Загалшляхбуд» ОСОБА_3,
яка за січень-травень 2013 року склала 990
грн. 05 коп.

Із матеріалів справи слідує, що за
період роботи в ТДВ «Загалшляхбуд»
право на призначення пільгової пенсії
здобув працівник відповідача - ОСОБА_3,
який вказаний у Розрахунку суми
позовних вимог (а.с.26).

Частка відповідача по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгової пенсії становить 5,69
відсотки.

Відповідно до наданих доказів
станом на час розгляду справи судом
першої інстанції заборгованість
відповідача по невідшкодованих
фактичних витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за січень-травень 2013
року, складає 990 грн. 05 коп.

Наведена заборгованість
стверджується Розрахунком позовної
суми (а.с.25), Розрахунком фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій на
2013 рік (а.с.26).

Під час розгляду справи доказів сплати
заборгованості по фактичних витратах
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до п.п.«б»-«з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», суду відповідачем не
надано.

За змістом п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до ст.27 та з урахуванням
норм ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду України плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими й
важкими умовами праці за списком № 1,
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом, у розмірі 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в» -
«е» та «ж» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України до досягнення
пенсійного віку, передбаченого ст.26
цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списками №№
1 і 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсій таким
особам здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду та Державного
бюджету України відповідно.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у контексті ст.14 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
дає підстави для висновку про те, що
порядок за якого витрати на доставку
пільгових пенсій покриваються до 1
січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України, стосується лише
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі ст.14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Звідси, висновок суду першої інстанції
про обов'язок відповідача відшкодувати
пенсійному органу витрати на виплату
та доставку пенсії, яка призначена
працівнику підприємства відповідно до
пунктів «б»-«з» ч.1 ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Також позивачем дотримані вимоги
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затв. постановою правління ПФ
України № 21-1 від 19.12.2003р. (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), оскільки пенсійний
орган в лютому 2013 року скерував на
адресу відповідача відповідний
розрахунок фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, що був отриманий
відповідачем 02.02.2013р. (а.с.27).

Скерований на адресу відповідача
розрахунок складений за формою додатка
6, затвердженого п.6.4 зазначеної
Інструкції, яка є нормативно-правовим
актом в розумінні ст.117 Конституції
України.

Вказаний розрахунок не оскаржувався
відповідачем, що сторонами не
заперечується.

Під час судового розгляду справи
відповідачем не представлено будь-яких
переконливих доказів щодо
неправомірності та неправильності
нарахування спірної суми
заборгованості, також останнім не
спростовано правильності нарахування
спірної суми боргу.

В частині доводів апелянта про
неналежне повідомлення його судом
першої інстанції про час та місце
розгляду справи, ненадходження на його
адресу процесуальних документів суду
колегія суддів враховує, що
відсутність відповідача під час
розгляду справи не призвела до
неправильного вирішення справи по
суті; також останній не був позбавлений
можливості під час апеляційного
розгляду справи надати свої
заперечення проти заявлених позовних
вимог і ознайомитися з матеріалами
справи.

Окрім цього, питання правонаступництва
ТДВ «Загалшляхбуд» вже з'ясовувалися
судами під час розгляду інших справ з
участю пенсійного органу.

Зокрема, постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 20.09.2012р. у
справі № 2а-0770/2279/12 та ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012р.
встановлено, що ТДВ «Загалшляхбуд» є
правонаступником державного
підприємства «Міжгірське
шляхово-будівельне управління № 32», що
стверджується розпорядженням голови
Міжгірської районної державної
адміністрації Закарпатської обл. № 513
від 20.12.2001р., копія відповідних статутів
(а.с.18-21).

В порядку ч.1 ст.72 КАС України вказані
судові рішення встановлюють обставини,
які мають значення для вирішення
адміністративної справи, а відтак
підлягають врахуванню при вирішенні
розглядуваного спору.

Таким чином, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що відповідач як платник збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівникам якої призначені пільгові
пенсії, зобов'язаний сплатити
Пенсійному фонду збір у
5,69-відсотковому розмірі сум фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгової пенсії його працівнику
ОСОБА_3, тобто відшкодувати відповідачу
фактичні витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій у вказаному
розмірі.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Із урахуванням наведеного,
заявлений позов є підставним та
обгрунтованим, а тому підлягає до
задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
«Закарпатсько-Галицьке
шляхово-будівельне управління» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.06.2013р. в
адміністративній справі № 807/1579/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

В.С.Затолочний