Справа № 804/11001/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 р. Справа № 804/11001/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Неклеса
О.М., одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Державного підприємства
«Дніпропетровський кінний завод № 65»
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
Вищого адміністративного суду на новий
розгляд повернулась справа № 804/11001/14
(на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду від 01.07.2014 р.,
справа
№ К/800/5852/13).

Ухвалою суду від 29.07.2014 р. було
прийнято до провадження судді
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - позивач) до Державного
підприємства «Дніпропетровський
кінний завод № 65» (далі - ДП
«Дніпропетровський кінний завод № 65»,
відповідач) про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайняте інвалідом,
відповідач до 16.04.2014 р. повинен був
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 16 397, 96 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 496, 92 грн. Внаслідок
несплати відповідачем вищевказаних
сум адміністративно-господарських
санкцій та пені, у відповідача
утворилась заборгованість у розмірі
16894, 88 грн., що, в свою чергу,
завдає шкоди інтересам держави, не
дозволяє в повній мірі створити
інвалідам необхідні умови, які дають
можливість вести повноцінний спосіб
життя. Представником позивача 17.09.2014 р.
подано до суду клопотання про розгляд
адміністративної справи без участі
представника, в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, заперечень чи
пояснень щодо адміністративного
позову суду не надав. На адресу
відповідача судом направлено повістки
про виклик у судові засідання,
призначені на 12.08.2014 р., яка була
отримана представником відповідача
05.08.2014 р., та на 17.09.2014 р., яка була
отримана представником відповідача
21.08.2014 р., про що свідчать наявні в
матеріалах справи рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень. Про дату, час та місце
розгляду справи відповідач
повідомлений належним чином. Згідно з
ч. 8 ст. 35 КАС України відповідач
вважається належним чином
повідомленим про дату, час та місце
розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 128 КАС
України, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності відповідача.

Положеннями ч. 4 ст. 122 КАС України
встановлено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

У відповідності до ст. 128 КАС України
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши письмові докази по справі,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ДП
«Дніпропетровський кінний завод № 65»
подано до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт
форми № 10-ПІ від 25.02.2011 р. про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2010 р.,
затверджений наказом Міністерства
праці України від 10 лютого 2007 р. № 42.

Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2010 р.,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу (осіб)
становить 196 осіб, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок № 02) становить 7
осіб; кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів» (рядок № 03) становить 8 осіб.

З огляду на те, що відповідно до звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2010 р. за формою 10-ПІ,
відповідачем самостійно не нарахована
та не сплачена сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
позивачем розраховано суму позову,
пред'явленого щодо стягнення
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця для
працевлаштування інвалідів -
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 16 397, 96 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 496, 92 грн.

Згідно ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів» від
21.03.1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII),
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875-XII,
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону № 875-XII
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Аналізуючи наведені норми
законодавства, суд доходить висновку,
що Закон № 875-XII покладає на
підприємство обов'язок створити
робочі місця для працевлаштування
інвалідів та повідомити про це органи
перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XII, а
ті, в свою чергу, зобов'язані направити
підприємству на працевлаштування
інвалідів.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 20 Закону №
875-XII, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 р. N 70, визначає процедуру
подання підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів та інформації про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів -
центру зайнятості. Частина 1 пункту 2
Порядку встановлює, що звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Частиною 3 п. 2 Порядку встановлено, що
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Ухвалою суду від 29.07.2014 р. зобов'язано ДП
«Дніпропетровський кінний завод
№ 65» надати суду копії звітів форми №
3-ПН «Звіт про наявність вакансій», які
подавались відповідачем до
відповідного центру зайнятості за 2010 р.

Витребувані документи суду не
надано.

Судом встановлено, що листом
Покровського районного центру
зайнятості від 06.08.2014 р. № 745
на запит Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів повідомлено позивача, що
протягом 2010 р. ДП «Дніпропетровський
кінний завод № 65» надавались до центру
зайнятості звіти за формою 3-ПН, але
вакансії для інвалідів не заявлялись.

Копії звітів форми № 3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», які подавались
відповідачем до Покровського
районного центру зайнятості за 2010 р.
були витребувані у відповідного центру
зайнятості.

Представником позивача долучено до
матеріалів справи лист Покровського
районного центру зайнятості від 22.08.2014
р. № 793, яким повідомлено, що відповідно
до наказу № 41 від 20.07.1998 р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України
17.09.1998 р., за № 576/3016 Про затвердження
переліку типових документів із
змінами, внесеними згідно з Наказами
Держкомархіву № 52 від 25.03.2008 р. та
відповідно ст. 367 «Відомості про
наявність вакантних робочих місць,
вакантних посад службовців та хід
реєстрації безробітних» зберігаються 3
роки, у зв'язку з чим копії звітів за
формою 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» за 2010 р. надати немає
можливості.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна, довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частино 6 ст. 71 КАС України передбачено,
що якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

ДП «Дніпропетровський кінний завод №
65» не надано доказів та пояснень щодо
заявлених позовних вимог, копій звітів
форми № 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій», що подавались відповідачем
до відповідного центру зайнятості за
2010 р., які були витребувані судом, на
підтвердження вчинення підприємством
всіх залежних від нього дій щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідачем до суду не надано
будь-яких доказів того, що він якимось
іншим чином інформував про наявність
вакантних місць для працевлаштування
інвалідів на своєму підприємстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У ч. 2 ст. 218 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У ГК України відсутнє визначення
поняття «правопорушення». Але
застосовуючи аналогію закону
необхідно звернутись до ч. 1 ст. 614
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), яка встановлює, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України №
875-ХІІ та п. 3.7. Інструкції щодо
заповнення форми № 10-ПІ (річна) «Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів», відповідач мав би
розрахувати та у рядку 06 - відобразити
суму коштів
адміністративно-господарських
санкцій, яку повинен сплатити
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу, встановленого ч. 1
ст. 19 Закону України № 875-ХІІ.

Як вбачається з вищенаведених норм
чинного законодавства, відповідач несе
господарсько-правову відповідальність
у вигляді застосування до останнього
адміністративно-господарських санкцій
саме за вчинення правопорушення у
сфері господарювання, а невід'ємним
елементом останнього є наявність вини.
Вказані вище докази, зокрема, Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2010 р. за формою 10-ПІ та не
вчинення відповідачем належних дій
щодо створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів свідчать
про те, що відповідач вчинив
правопорушення у сфері господарювання,
тобто порушив правила здійснення
господарської діяльності в сфері
соціального захисту прав та законних
інтересів інвалідів, оскільки наявна
вина у тому, що на підприємстві у 2010 р.
не було виконано норматив по
працевлаштуванню інвалідів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що ДП «Дніпропетровський
кінний завод № 65» не було вжито усіх
залежних від нього заходів для
організації і забезпечення
працевлаштування інвалідів відповідно
до встановленого нормативу та не було
виконано вимоги ч. 3 ст. 18, ч. 1 та ч. 2 ст. 19
Закону № 875-ХІІ.

За таких підстав, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного вище,
керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Дніпропетровський кінний завод № 65»
на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 16397 (шістнадцять тисяч триста
дев'яносто сім) грн. 96 коп.

Стягнути з Державного підприємства
«Дніпропетровський кінний завод № 65»
на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 496 (чотириста
дев'яносто шість) грн. 92 коп.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Суддя О.М. Неклеса