Справа № 2а-14973/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/36639/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Карася О.В. (головуючого),
Островича С.Е., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової адміністрації у
Харківській області та Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.03.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 у
справі № 2а-14973/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сварог Трейд"

до Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова,

третя особа Державна податкова
адміністрація у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з
позовом до державного податкового
органу про визнання недійсним рішення
від 13.08.2010 № , яким позивачеві
визначено штрафні (фінансові) санкції у
сумі 9 320,00 грн. за порушення вимог
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг". Позовні вимоги
обґрунтовані відсутністю з боку
позивача порушень вимог названого
Закону.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено, скасовано оскаржуване
рішення.

Не погодившись із судовими рішеннями
Державна податкова адміністрація у
Харківській області та Державна
податкова інспекція у Московському
районі м. Харкова до Вищого
адміністративного суду України подали
касаційні скарги, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просять
зазначені судові рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить у задоволенні скарги
відмовити через її необґрунтованість.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що фактичною
підставою для нарахування Товариству
фінансових санкцій слугував висновок
фахівців державного податкового
органу, викладений у акті перевірки
господарської одиниці (кафе) позивача
від 20.07.2010, про порушення Товариством
вимог п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995
№ 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" (далі - Закон №
265/95-ВР), що полягало у веденні з
порушенням встановленого порядку
обліку товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання на суму 4 660,00
грн.

На підставі вказаного акту перевірки
та ст. 21 Закону № 265/95-ВР відповідачем
прийнято оспорюване рішення про
застосування фінансових санкцій.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позову,суд першої
інстанції, з думкою якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що ненадання позивачем саме накладних
на товар під час перевірки не є
безумовним свідченням відсутності у
суб'єкта господарювання обліку товарів
або свідченням порушення цим суб'єктом
встановлено порядку обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації.

В свою чергу, обґрунтовуючи вимоги
касаційних скарг, Державна податкова
адміністрація та Державна податкова
інспекція посилаються на те, що
відсутність під час перевірки
податкових накладних на товар
позбавила можливості здійснити звірку
наявного товару з даними
бухгалтерського обліку та дійти
висновку про правильність, повноту та
своєчасність ведення такого обліку.

Так, відповідно до п. 12 ст. 3, ст. 21 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
формі при продажу товарів у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, зобов'язані: вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг);
до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Отже, з аналізу вищезазначеного
вбачається, що положення Закону №
265/95-ВР чітко не визначають самого
порядку ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, лише вказує на обов'язок
суб'єктів підприємницької діяльності
(юридичних осіб) на ведення такого
обліку у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Водночас, покладений на господарюючого
суб'єкта обов'язок ведення обліку
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації не включає в себе
ведення та зберігання документів
обліку, за якими такі товари
придбавались, саме в місці реалізації
товарів.

Бухгалтерський облік - процес
виявлення, вимірювання, реєстрації,
накопичення, узагальнення, зберігання
та передачі інформації про діяльність
підприємства зовнішнім і внутрішнім
користувачам для прийняття рішень (ст. 1
Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Приписами ст. 8 цього Закону
передбачено, що бухгалтерський облік
на підприємстві ведеться безперервно з
дня реєстрації підприємства до його
ліквідації. Питання організації
бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника або уповноваженого
органу, відповідно до законодавство та
установчих документів. Підприємство
самостійно обирає форму
бухгалтерського обліку, затверджує
правила документообігу і технологію
обробки облікової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку (ч. 3 ст. 9 Закону
№ 996-XIV).

Відповідно до п. 6.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи та
облікові регістри, що пройшли обробку,
бухгалтерські звіти і баланси до
передачі їх в архів підприємства,
установи повинні зберігатися в
бухгалтерії у спеціальних приміщеннях
або зачинених шафах під
відповідальністю осіб, уповноважених
головним бухгалтером. Бланки суворої
звітності мають зберігатися у сейфах,
металевих шафах або спеціальних
приміщеннях, що забезпечують їх
схоронність.

До документів, що є підставою для
обліку товару, як правило, належать
податкові, видаткові накладні та
товарно-транспортні накладні.

Позивачем до матеріалів справи було
надано підтверджуючі облік товарів
документи (видаткові накладні, копії
головної книги по бухгалтерським
рахункам 631" Розрахунки з
постачальниками" та 282 "Товари в
торгівлі" з розшифровками вказаних
бухгалтерських рахунків).

Крім того, судами встановлено, що 28.07.2010
позивачем до ДПА в Харківській області
були надані заперечення з приводу
зроблених в актах висновків, разом із
якими були надані копії прибуткових
накладних та копії інвентаризаційних
відомостей, проте, вказані документи не
були прийняті до уваги органом
державної податкової служби під час
ухвалення оспорюваних позивачем
рішень про застосування фінансових
санкцій.

Таким чином, з урахуванням викладеного,
обставин, встановлених судами про те,
що на момент здійснення перевірки
підтверджуючі облік товарів документи,
копії яких були досліджені судами та
знаходяться в матеріалах справи, були у
наявності, тобто, позивачем було
дотримано вимоги закону щодо обов'язку
вести облік товарних запасів, а також
враховуючи проведення перевірки не за
місцем зберігання первинних
документів у бухгалтерії підприємства,
про що зазначалось Товариством під час
оскарження рішення в
адміністративному порядку, висновок
судів про неправомірність
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
оскаржуваним рішенням є правильним.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Державної податкової
адміністрації у Харківській області та
Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.03.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 у
справі № 2а-14973/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
С.Е. Острович

А.О. Рибченко