Справа № 822/4256/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4256/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріВересняк А.А. за
участі:представника позивача Яроша О.М.
представника відповідача Шевчука
В.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Летичівський комбікормовий завод"
до Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові позивач просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області від
03.06.2014 року №, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за основним платежем в
сумі 149167,0 грн. і нараховані штрафні
санкції в сумі 745830,50грн.

На думку позивача, зазначене податкове
повідомлення-рішення є незаконним,
оскільки базується на безпідставних
висновках відповідача про відсутність
реальних наслідків господарських
операцій з ПП "БудМаксПлюс" у 2013 році
щодо робіт з благоустрою.

Вважає, що має всі первинні документи,
оформлення яких передбачене
Податковим кодексом України та Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
необхідні для формування податкового
кредиту за вказаними господарськими
операціями, а висновки щодо
відсутності реального виконання
господарських договорів, укладених з
зазначеним господарюючими суб'єктом,
суперечить вимогам Цивільного кодексу.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та
підтвердив обставини, на які
посилається у позовній заяві, просить
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив, вважає спірне податкове
повідомлення-рішення від 03.06.2014 року
№ законним, оскільки порушення
позивачем п.198.1 п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.3
ст.200, абзацу "а" п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України (надалі - ПК України),
внаслідок чого завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за грудень 2013 року на суму 149167,0
грн. у зв»язку з безпідставним
формуванням податкового кредиту по
операціях з придбання робіт ПП
"БудМаксПлюс" з благоустрою та
влаштування тротуарної плитки, що
фактично не здійснювались в межах
господарської діяльності підприємства
та не пов»язані з господарською
діяльністю позивача, встановлене
позаплановою виїзною перевіркою
позивача. Про відсутність реальних
наслідків укладених з ПП "БудМаксПлюс"
договорів, на думку відповідача,
свідчить відсутність у позивача
документів, які підтверджують переїзд
працівників ПП "БудМаксПлюс" до місця
виконання договірних робіт,
відсутність у зазначеного
підприємства необхідних умов для
виконання цих робіт (управлінського та
технічного персоналу, оборотних
коштів, виробничих активів, складських
приміщень та транспортних засобів).

Зазначає, що у жовтні-грудні 2013 року
позивач безпідставно перерахував на
розрахунковий рахунок ПП "БудМаксПлюс"
кошти за виконані роботи без
відповідних актів приймання-передачі
робіт. Вказує, що

Про відсутність реального виконання
договорів на виконання робіт з
благоустрою, на думку відповідача,
свідчить також акт зустрічної
перевірки ПП "БудМаксПлюс".

Заслухавши представників сторін,
дослідивши зібрані в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв'язку та
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити з урахуванням
викладеного нижче.

Суд встановив, що позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Летичівський комбікормовий завод"
19.12.1991 року зареєстроване Летичівською
районною державною адміністрацією
Хмельницької обл. Перебуває на обліку
як платник податків в Летичівській
міжрайонній державній податковій
інспекції .

Основними видами діяльності позивача є
оптова торгівля зерном, необробленим
тютюном, насінням і кормами для тварин,
виробництво готових кормів для тварин,
виробництво продуктів
борошномельно-крупяної промисловості,
а також складське господарство.

В травні 2014 року працівниками
Летичівського відділення Хмельницької
ОДПІ проведена позапланова виїзна
перевірка позивача з питань
взаємовідносин з ПП "БудМаксПлюс" за
період з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року,
результати якої оформлені актом
№361/15/04330728 від 20.05.2014 року.

На підставі акту №361/15/04330728 від 20.05.2014
року відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення від 03.06.2014 року
№, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за основним платежем в сумі
149167,0 грн. і нараховані штрафні санкції
в сумі 74583050,0 грн., яке позивач оскаржив
до суду.

До звернення з позовною заявою до суду
податкове повідомлення-рішення від
03.06.2014 року № оскаржене позивачем
в адміністративному порядку до
головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області та Міністерства
доходів та зборів України ДПА України і
залишене без змін рішеннями від 12.06.2014
року та 26.09.2014 року відповідно.

Спірне податкове повідомлення-рішення
базується на викладених в акті
перевірки №361/15/04330728 від 20.05.2014 року
висновках відповідача щодо порушення
позивачем вимог п.198.1 п.198.3 ст.198, п.200.1,
п.200.3 ст.200, абзацу "а" п.200.4 ст.200 ПК
України та завищення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
грудень 2013 року на суму 149167.00 грн., у
зв»язку з безпідставним віднесенням до
податкового кредиту в жовтні - грудні
2013 року ПДВ по операціях з виконання ПП
"БудМаксПлюс" робіт з благоустрою
території та влаштування покриття
тротуарною плиткою відповідно до
договорів, які не мали реальних
наслідків.

Суд встановив, що у серпні-грудні 2013
року позивач та ПП "БудМаксПлюс" уклали
ряд договорів на виконання робіт з
благоустрою на об»єкті позивача за
адресою: Хмельницька обл., смт. Летичів,
вул.50-річчя Жовтня, 101, а саме: договори
підряду №13/08-13 від 13.08.2013
року(влаштування та ремонт
асфальтобетонного покриття та
влаштування плитки тротуарної), №11/11-13
від 11.11.2013 року (влаштування та ремонт
існуючого асфальтобетонного покриття)
і №2/12 від 02.12.2013 року (благоустрій
території, прилеглої до будівлі
лабораторії з візіровочною №1 по ГП).

Умовами зазначених договорів
передбачено, що для виконання робіт
замовник має право на підставі актів -
приймання-передачі надавати
підряднику будівельні матеріали (п.1.2
договору); підрядник зобов»язується
розпочати роботи після передачі
замовником проектно-кошторисної
документації та майданчика (п. п. 4.1 і 4.2
договору); оплата виконаних
підрядником робіт здійснюється на
підставі актів виконаних робіт форми
№КБ2в і довідки про вартість виконаних
будівельних робіт форми №КБ-3 (п.2.1
договору). Договорами також
передбачено, що у випадку
несприятливих погодних умов (грози,
дощі, сніг, зниження температури до 5
градусів) виконання передбачених
договором робіт призупиняється, а
кінцевий термін їх виконання може бути
продовжено на термін затримки (п.4.3
договору).

Порядок оплати вартості договірних
робіт передбачений п.3.2 договорів.

Так, відповідно до п.3.2 договору №13/08-1
від 13.08.2013 року замовник сплачує аванс
№1 - 100000,0 грн. до 16.08.2013 року, аванс №2 -
200000,0 грн. - до 30.08.2013 року, залишок суми -
на підставі актів виконаних робіт.
Відповідно до п.3.2 договору підряду
№11/11-13 від 11.11.2013 року замовник сплачує
аванс №1 - 200000,0 грн. протягом одного
банківського дня з дати укладання
договору, аванс №2 - 200000,0 грн. - до 15.11.2013
року, залишок суми - на підставі актів
виконаних робіт. Відповідно до п.3.2
договору підряду №2/12 від 02.12.2013 року
замовник сплачує аванс №1 - 40000,0 грн.
протягом одного банківського дня з
дати укладання договору, залишок суми -
на підставі актів виконаних робіт.

Платіжними дорученнями №606 від 07.10.2013
року, №619 від 09.10.2013 року, №626 від 10.10.2013
року, №629 від 11.10.2013 року, №634 від 14.10.2013
року, №657 від 21.10.2013 року, №696 від 29.10.2013
року та №720 від 04.11.2013 позивач здійснив
попередню оплату вартості робіт по
договору підряду №13/08-1 від 13.08.2013 року.

Платіжними дорученнями №731 від 11.11.2013
року, №754 від 13.11.2013 року, №731 від 11.11.2013
року, №754 від 13.11.2013 року, №771 від 18.11.2013
року, №833 від 29.11.2013 року, №848 від 02.12.2013
року та №863 від 04.12.2013 позивач здійснив
попередню оплату вартості договірних
робіт по договору підряду №11/11-13 від
11.11.2013 року.

Платіжним дорученням №857 від 02.12.2013
року здійснив попередню оплату
вартості договірних робіт по договору
підряду №2/12 від 02.12.2013 року.

Додатковими угодами №2 від 03.12.2013 року,
№1 від 30.12.2013 року і №1 від 30.12.2013 року
позивач та ПП "БудМаксПлюс" продовжили
термін виконання договірних робіт до
31.05.2014 року.

Передбачені договорами підряду №13/08-1
від 13.08.2013 року, №11/11-13 від 11.11.2013 року і
№2/12 від 02.12.2013 року роботи з
благоустрою на об»єкті позивача за
адресою: Хмельницька обл., смт. Летичів,
вул.50-річчя Жовтня, 101 ПП "БудМаксПлюс"
виконало в жовтні 2013 року (частково) та
в квітні 2014 року з використанням
будівельних матеріалів, придбаних
позивачем.

По факту попередньої робіт по договору
№13/08-1 від 13.08.2013 року ПП "БудМаксПлюс"
оформило та надало позивачу податкові
накладні №57 від 04.11.2013 року, №53 від
29.10.2013 року, №52 від 21.10.2013 року, №51 від
14.10.2013 року, №49 від 11.10.2013 року, №48 від
10.10.2013року, №47 від 09.10.2013 року і №45 від
07.10.2013 року.

По факту попередньої оплати по
договору №11/11-13 від 11.11.2013 року ПП
"БудМаксПлюс" оформило та надало
позивачу податкові накладні №65 від
05.12.2013 року, №63 від 02.12.2013 року, №62 від
29.11.2013 року, №61 від 21.11.2013 року, №60 від
18.11.2013 року, №59 від 13.11.2013року і №58 від
11.11.2013 року.

По факту попередньої оплати по
договору №2/12 від 02.12.2013 року ПП
"БудМаксПлюс" оформило та надало
позивачу податкову накладну №64 від
02.12.2013 року.

Отримавши зазначенні вище податкові
накладні, позивач включив до
податкового кредиту відповідних
звітних періодів ПДВ, сплачене в ціні
договірних робіт, у вигляді
попередньої оплати їх вартості.

Досліджуючи правомірність формування
позивачем податкового кредиту по
операціях з придбання робіт з
благоустрою від ПП "БудМаксПлюс", суд
враховує наведене нижче.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

В силу п.198.2 ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За змістом п.201.10 ст.201 ПК України
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту,
є податкова накладна, що видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця.

Пунктом 201.1 ст.200 ПК України, яким
встановлені вимоги до податкової
накладної, передбачено, що у податковій
накладній зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору.

В силу п.201.4 ст.201 ПК України податкова
накладна складається у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.

За змістом п.187.1 ст.187 ПК України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

З урахуванням викладених вище положень
ПК України право на нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту звітного періоду, у випадку
попередньої оплати робіт виникає у їх
покупця за умови отримання від їх
постачальника належним чином
оформленої податкової накладної,
зареєстрованої в Єдиному реєстрі
податкових накладних (якщо така
реєстрація є обов'язковою), яка
підтверджує факт попередньої оплати та
зарахування коштів на банківський
рахунок постачальника. Податкова
накладна відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

При цьому, передбачене п.198.2 ст.198 ПК
України право покупця товару (робіт) на
віднесення до податкового кредиту сум
податку по факту списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату цих товарів (робіт) не
залежить від того, чи отримані
зазначені товари (виконані роботи) у
тому звітному періоді, у якому
відбулась попередня оплата.

Суд встановив, що податкові накладні,
оформлені ПП "БудМаксПлюс» по факту
попередньої оплати позивачем
договірних робіт, відповідають вимогам
ПК України, відображені позивачем та
його контрагентом у відповідних
реєстрах виданих та отриманих
податкових накладних.

Відтак, суд вважає, що наявність у
позивача податкових накладних,
оформлених з дотриманням вимог чинного
законодавства, постачальникам товару
оформлені ПП "БудМаксПлюс», які
засвідчують факт перерахування коштів,
як попередньої плати придбання товару,
є достатньою підставою для віднесення
сплаченого в їх ціні ПДВ до податкового
кредиту.

В силу п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Роботи з благоустрою на об»єкті
позивача за адресою: Хмельницька обл.,
смт. Летичів, вул.50-річчя Жовтня, 101,
передбачені договорами підряду №13/08-1
від 13.08.2013 року, №11/11-13 від 11.11.2013 року і
№2/12 від 02.12.2013 року, ПП "БудМаксПлюс"
виконало в жовтні 2013 року (частково) та
в квітні 2014 року. Їх виконання
підтверджується наявними в матерілах
справи первинними та іншими
документами, а саме: договірною ціною,
локальними кошторисами на виконання
договірних робіт, актами приймання
виконаних будівельних робіт за жовтень
2013 року та квітень 2014 року, довідками
про вартість виконаних будівельних
робіт, підсумковими відомостями
матеріалів, актами прийому передачі
майданчика для виконання
будівельно-монтажних робіт на
території виробничої бази, актами
приймання-передачі проектної
документації, актами прийому-передачі
щебеню, гранітного відсіву та
щебеневих сумішей, паспортами,
виписаними ТОВ «Головчинецький
гранкар»єр» на передачу ПП
"БудМаксПлюс" для перевезення
автотранспортом горячих сумішей ТипуВ
за листопад 2013 року.

За змістом п. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-XIV зі змінами та доповненнями,
фінансова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
примірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Частиною 1 ст. 9
зазначеного Закону передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
(ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Суд встановив, що наявні у позивача
акти приймання виконаних будівельних
робіт за жовтень 2013 року та квітень 2014
року, довідки про вартість виконаних
будівельних робіт, акти прийому
передачі майданчика для виконання
будівельно-монтажних робіт, акти
прийому-передачі щебеню, гранітного
відсіву та щебеневих сумішей, якими
оформлене виконання ПП "БудМаксПлюс"
будівельних робіт та придбання
будівельних матеріалів для їх
виконання відповідають вимогам до
первинних документів, передбачених
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

При цьому суд не бере до уваги доводи
відповідача про відсутність у ПП
"БудМаксПлюс" необхідних основних
засобів, трудових ресурсів та ліцензії
на виконання будівельних робіт, а також
на відсутність товариства за
місцезнаходженням, як на підставу для
висновків про відсутність реального
виконання передбачених договорами
підряду робіт, оскільки досліджені
судом докази вказують та те, що роботи
виконувались з матеріалів позивача,
працівниками ПП "БудМаксПлюс" з
використанням спеціальної техніки і
вантажних автомобілів ПП "БудМаксПлюс"
та позивача. Зазначене підтверджується
копіями журналу обліку заїзду/виїзду
автотранспорту та завезення/вивезення
продукції ТОВ "Летичівський
комбікормовий завод» за 2013-2014 роки,
який містить інформацію про марку,
державний номер, водія та
постачальника, назву вантажу та дату
його ввезення на територію позивача,
службової записки старшого зміни
охорони ОСОБА_5 від 12.04.2013 року,
оформлених позивачем перепусток
працівників ПП "БудМаксПлюс" на
територію заводу.

Створені в результаті виконання ПП
"БудМаксПлюс" робіт об»єкти основних
засобів (асфальтобетонне покриття та
покриття тротуарною плиткою) введені
позивачем в експлуатацію серпні 2014
року, що підтверджується актом
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від
25.08.22014 року та інвентарною карткою
обліку основних засобів №1117.

Відсутність ПП «БудМаксПлюс» за
місцезнаходженням на дату проведення
зустрічної перевірки у січні 2014 року
також не може слугувати доказом
відсутності фактичного виконання
договірних робіт у 2014 році і вказує
лише на те, що в даний час зазначене
товариство перебуває в стані
припинення за рішенням засновників
(Акт №129/227/35554567 від 17.05.2012 року
Ленінської МДПІ у м. Луганську про
результати невиїзної документальної
перевірки ТОВ
"Лугпромстройсантехмонтаж» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.12.2010 року по
30.09.2011 року). У зв»язку з прийняттям
рішення про припинення ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» 02.11.2011 року
анулювало Свідоцтво платника ПДВ
(податкові накладні, на підставі яких
позивач сформував податковий кредит
виписані в травні-липні 2011 року).

Всупереч ч.2 ст.71 КАС України
відповідачем в судовому засіданні не
спростований факт виконання ПП
«БудМаксПлюс» робіт з благоустрою на
об»єкті позивача за адресою:
Хмельницька обл., смт. Летичів,
вул.50-річчя Жовтня, 101, передбачених
договорами підряду №13/08-1 від 13.08.2013
року, №11/11-13 від 11.11.2013 року і №2/12 від
02.12.2013 року, по факту попередньої оплати
яких позивач сформував податкових
кредит у жовтні-грудні 2013 року, та факт
використання результатів цих робіт в
господарській діяльності позивача.

Відповідач також не подав та суд
не встановив будь-яких доказів, які б
могли свідчити про недобросовісність
позивача як платника податків або про
наявність обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої ним
податкової вигоди - як-от безтоварний
та/або фіктивний характер здійснених
операцій, завідоме придбання товарів у
осіб, діяльність яких має ознаки
фіктивного підприємництва,
спрямування операцій на одержання
прибутку виключно за рахунок
податкової вигоди тощо. Суд не
встановив також порушення позивачем
вимог податкового законодавства щодо
формування податкового кредиту.

Суд також враховує, що всупереч
вимогам гл.8 ПК України та Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 року № 984,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 12 січня 2011 р. за № 34/18772, акт
перевірки №361/15/04330728 від 20.05.2014 року, на
підставі якого прийняте спірне
податкове повідомлення-рішення,
базується не на дослідженні первинних
або інших документів, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача, що підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій, а
на акті про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП «БудМаксПлюс»
щодо підтвердження
фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентами за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, в
процесі якої не взагалі досліджувались
первинні документи ПП «БудМаксПлюс».

Водночас, дані Автоматизованої
системи співставлення податкових
зобов»язань та податкового кредиту
свідчать про відсутність розбіжностей
у податковій звітності позивача та ПП
«БудМаксПлюс» за відповідні звітні
періоди.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене відповідач не
довів правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення. В
той же час позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
підлягають до задоволення.

З урахуванням положень ст.94 КАС України
понесені позивачем судові витрати слід
стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією України,
Податковим кодексом України та ст.ст. 11,
70, 71, 94, 99, 158 - 163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області від 03.06.2014 року №.

Присудити з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Летичівський
комбікормовий завод"447,50 грн. судового
збору.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14
листопада 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук