Справа № 569/15491/14-а
Суддя: Кучина Н.Г. Н. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м . Рівне

Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача – ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Рівне про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок призначеної
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання дій
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне в частині стягнення переплати
в сумі 40337 грн неправомірними, просив
зобов’язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату безпідставно
утриманого з його пенсії, починаючи з 26
серпня 2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є пенсіонером, з 25 січня 2012
року отримує пенсію по інвалідності. У
серпні 2014 року отримав пенсію, розмір
якої приблизно на 20% менший за
аналогічний в попередніх місяцях.

27 серпня 2014 року, відповідач
повідомив, що внаслідок
неповідомлення управління про факт
працевлаштування, що передбачено п .12
Порядку подання та оформлення
документів виникла переплата
пенсії в сумі 40 337 грн за період з
25.01.2012 по 31.07.2014 року. Відповідач
повідомив також, що відповідно до
пункту 1 ст. 50 ЗУ « Про
загальнообов»язкове пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернені пенсіонером
добровільно або стягуються на
підставі рішень територіальних
органів Пенсійного фонду чи в
судовому порядку. Також позивача
було повідомлено, що переплата по
вказаній сумі буде утримуватись з
01.10.2014 року в розмірі 20 % від розміру
пенсії до повного погашення.

Позивач не погоджується з такими діями,
зазначає, що він взагалі не працював,
підприємницькою діяльністю не
займався, зазначена діяльність, за
рішенням суду, ще в 2003 році була
припинена. Також зазначив, що після
винесення рішення у 2003 році, він
подав всі документи у міську раду
для припинення його підприємницької
діяльності і при подачі документів
для оформлення пенсії, а саме станом
на 31 грудня 2011 року жодних відомостей
про нього як про фізичну особу-
підприємця в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців не було. Вважає, що
має та мав право на отримання пенсії у
встановленому йому на момент виходу
на пенсію розмірі.

Дії за якими Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне проводить
утримання з пенсії, на думку позивача,
здійснюються не в межах повноважень та
не в спосіб визначений Конституцією та
законами України, оскільки відповідно
до ст.50 ЗУ «Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування» №1058-IV
від 09.07.2003 року (надалі – «Закон №1058-IV»),
відповідальність у вигляді утримання
надмірно виплачених сум пенсій
наступає виключно у випадку зловживань
з боку пенсіонера, або подання
страхувальником недостовірних даних.

Наявність рішення господарського суду,
яким ще 2003 році припинено
підприємницьку діяльність ОСОБА_1,
ніяким чином не може свідчити про
зловживання в 2011 році (час коли було
подано заяву на оформлення пенсії).

Відсутність цих двох умов, а саме
відсутність зловживань зі сторони
пенсіонера та відсутність факту
подання недостовірних даних, робить
неможливим прийняття рішення про
здійснення відрахувань з пенсії, яке до
всього, відповідно до ч.2 ст.50 Закону
№1058-IV провадяться в установленому
законом порядку на підставі судових
рішень, ухвал, постанов і вироків. З
зазначених підстав, ОСОБА_1 просить
задовольнити адміністративний позов
повністю.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне подало письмові заперечення, в
яких позов не визнали та просили у його
задоволенні відмовити. Вказали, що
утримання з пенсії позивача
здійснюється законно, оскільки
відповідач подав недостовірні дані.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши письмові заперечення
інші матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2012 року на
підставі заяви від 25.01.2012 ОСОБА_1
призначено пенсію по інвалідності.

Відповідно до ст.102 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
пенсіонер зобов'язаний своєчасно
повідомляти органи соціального
забезпечення про прийом на роботу,
звільнення з роботи, змінах у складі
сім'ї і про змілу місця проживання, а
також обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи б судовому порядку.

Згідно п. 4 Порядку відшкодування
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, та списання сум
переплат пенсій, та, грошової допомоги,
що є безнадійними до стягнення
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 21 березня
2003 р. N 6-4 для розгляду питань,
пов'язаних із списанням переплат
пенсій, в районах, містах і районах у
містах утворюються постійно діючі
міжвідомчі комісії, до складу яких
входять працівники районної державної
адміністрації або відповідного органу
місцевого самоврядування (за згодою),
органів Пенсійного фонду, праці та
соціального захисту населення (за
згодою).

Пунктами 5, 6 вказаного Порядку
передбачено, що на розгляд постійно
діючої», міжвідомчої комісії
відповідними органами Пенсійного
фонду передаються пенсійні справи та
особові рахунки, по яких за
результатами інвентаризації або
перевірок виявлено переплати пенсій,
що включені в окремий
інвентаризаційний опис (відомість) як
безнадійні до стягнення. За
результатами розгляду міжвідомча
комісія приймає рішення.

Відповідач в судовому засіданні
стверджує, що на момент написання
заяви про призначення пенсії ОСОБА_1
був зареєстрований як фізична
особа- підприємець та не повідомив
про це УПФ у м.Рівне

Проте, в судовому засіданні
встановлено, що згідно витягу з
Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб-
підприємців ОСОБА_1 станом на 31
грудня 2011 року не був зареєстрований
як фізична особа- підприємець ( а.с. 33)

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 30.08.2005 року у
справі № 15512 за позовом Рівненської
державної податкової інспекції до ФОП
ОСОБА_1 позов був задоволений,
підприємницька діяльність припинена.

Відповідно до частини 3 статті 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних
осіб-підприємців» № 755-IV (далі Закон
№755-IV) фізична особа позбавляється
статусу підприємця з дати внесення до
Єдиного державного реєстру запису прo
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи- підприємця.

Згідно з приписами частини 9 статті 47
Закон №755-IV для проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
фізична особа-підприємець або
уповноважена нею особа не раніше двох
місяців з дати публікації
повідомлення у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
подає державному реєстратору особисто
(надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення) або через
уповноважену особу певний перелік
документів, на підставі яких державним
реєстратором доводиться реєстрація
припинення фізичної особи.

Частиною 5 статті 49 вищевказаного
Закону визначено, що порядок
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності за судовим
рішенням, що не пов'язано з
банкрутством фізичної
особи-підприємця, здійснюється за
процедурами, встановленими ретинами 9-18
статті 47 цього Закону.

Дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем є датою державної
реєстрації припинення
підприємницької діяльності
фізичною особою- піддприємцем.

Тому, внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб-
підприємців відомостей про судове
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, що не пов'язано з
банкрутством, не позбавляє її обов'язку
надати державному реєстратору перелік
документів, для остаточного припинення
підприємницької діяльності та
внесення цих відомостей до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
ствердив, що ще у 2003 році подав до
виконавчого комітету Рівненської
міської ради всі необхідні документи
про припинення підприємницької
діяльності.

Дані обставини відповідачем у справі
належними та допустимими доказами не
спростовуються.

Навпаки, з поданого до суду витягу з
Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців від 28.10.2014 року
вбачається, що включення відомостей
про фізичну особу - підприємця з
відміткою про те, що свідоцтво про її
державну реєстрацію, вважається
недійсним було вчинено 01.02.2013 року (
а.с. 34)

За таких підстав, в судовому
засіданні встановлено, що ні на
момент подачі заяви на отримання
пенсії ( а.с. 33), ні в подальшому ( а.с. 34)
ОСОБА_1 не був зареєстрований як
фізична особа- підприємець.

Щодо доводів представника УПФ, що
ОСОБА_1 не було здійснено усіх
необхідних дій для припинення
підприємницької діяльності, то вони
жодними належними доказами не
підтверджено, а витяги Єдиного
державного реєстру юридичних осіб
та фізичних осіб підприємців навпаки
підтверджують, що ОСОБА_1 було
вчинено всіх дій для припинення
його діяльності.

Крім того, суд, приймає до уваги, що з 01
липня 2004 року набрав чинності ЗУ «
Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
де пунктом 2 розділу VIII Прикінцевих
положень, який зобов»язав суб»єктів
підприємницької діяльності, державна
реєстрація яких була здійснена до
набрання чинності вищевказаного
Закону подати державному реєстратору
реєстраційну карту для включення
відомостей до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб- підприємців.

Процедура включення до Єдиного
державного реєстру тривала до 03.03. 2012
року. ОСОБА_1 реєстраційну картку для
включення до Єдиного державного
реєстру не подавав.

Відповідно до Наказу Міністерства
юстиції № 5755 від 12.04.2012 року була
створена тимчасова міжвідомча
спеціальна комісія з питань
проведення інвентаризації юридичних
осіб та фізичних осіб- підприємців,
не включених до Єдиного державного
реєстру.

На підставі наданої Комісією
інформації Адміністратором Єдиного
державного реєстру до реєстру 01.02.2013
року завантажені відомості про
фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 з
відміткою про те, що його свідоцтво
про державну реєстрацію вважається
недійсним.

Вказані обставини підтверджені
листом Головного управління юстиції
№ 07 ( а.с. 13)

За таких підстав, в судовому
засіданні встановлено, що позивачем
було здійснено всі необхідні дії щодо
припинення державної реєстрації.

Отже, позивач в період призначення
пенсії, а саме з 25.01.2012 не був
зареєстрований фізичною
особою-підприємцем, а в подальшому, а
саме з 01.02.2013 року відомості про
нього як підприємця були завантажені
без його відома та з відміткою про
те, що свідоцтво про його державну
реєстрацію є недійсним, а отже
жодної підприємницької діяльності
він не здійснював, та виконав всі
дії по припиненню підприємницької
діяльності, оскільки його свідоцтво
вважалось недійсним.

Таким чином, в судовому засіданні,
належними та допустимими доказами
підтверджено ту обставину, що жодних
зловживань при подачі заяви на
отримання пенсії та в подальшому
ОСОБА_1 вчинено не було.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи відповідача спростовуються
встановленими судом обставинами,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права.

Протилежного відповідач не довів, а
тому суд визнає дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
неправомірними та відновлює
порушене право позивача шляхом
зобов"язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату безпідставно
утриманого з пенсії ОСОБА_1,
починаючи з 26.08.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд,
-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне про визнання
дій неправомірними та зобов’язання
провести перерахунок пенсії
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне неправомірними
щодо стягнення переплати з ОСОБА_1 у
розмірі 40337, 00 грн.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
безпідставно утриманого з його пенсії,
починаючи з 26 серпня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв’язку з тим,
що суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов’язки.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з
моменту отримання копії постанови до
Житомирського апеляцiйного
адміністративного суду через
Рiвненський мiський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя: