Справа № 2а-9289/11/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року

Справа № 9104/130935/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 26
серпня 2011 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції про
визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області звернулося в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до відділу державної виконавчої служби
Сокальського районного управління
юстиції в якому просило визнати
неправомірними дії та скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 21.04.2011 року № ВП
2320453.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
постановою від 03.11.2010 державним
виконавцем відділу ДВС Сокальського
РУЮ відкрито виконавче проваджений №
22320453 щодо зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни за період з
09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по
31.12.2008р., а також нараховувати та
виплачувати таку допомогу з 01.01.2009 року
визначеному ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
надано термін до 10.11.2010 р. для
добровільного виконання. Оскільки,
судове рішення по справі є
незрозумілим, що ускладнює виконання
вимог суду, так як суд, зобов'язуючи
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
щомісячну державну соціальну допомогу
як дитині війни не вказав розмір
мінімальної пенсії за віком, з якої
необхідно провести обрахунок
зазначеного підвищення позивачу та не
зазначив, яким нормативно-правовим
актом передбачено механізм
обрахування зазначеного підвищення,
управлінням Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області 09.11.2010р.за вих.№9839/06-14 подано до
Сокальського районного суду в порядку
ст.170 КАС України заяву про роз'яснення
виконання рішення суду від 14.12.2009 р. у
справі № 2а-371/2009р. За результатами
розгляду вищезазначеної заяви
Сокальським районним судом ухвалою від
23.11.2010 р. відмовлено у роз'ясненні
судового рішення. 19.01.2011 р. управлінням
подано апеляційну скаргу на ухвалу
суду від 23.11.2010 року. 09.02.2011 на вимогу
заступника начальника відділу ДВС
Сокальського РУЮ від 04.02.2011 року №
7/09-76/441 управлінням подано лист з
відповідними додатками у якому
проінформовано про стан виконання
рішення суду щодо виплати державної
соціальної допомоги як дітям війни.

Управлінням пенсійного фонду України в
Сокальському районі відповідно до
нормативно-правових документів, що
регулюють питання нарахування та
виплати пенсій, проводився збір всіх
необхідних документів для нарахування
і виплати соціальної допомоги як
дитині війни ОСОБА_2 Після підготовки
всіх документів 01.02.2011 №921/03-11 пенсійну
справу було направлено для погодження
до Головного управлінням Пенсійного
фонду України у Львівській області. У
зв'язку із виявленими недоліками
справа була повернена управлінню для
доопрацювання. 28.03.11р. за вих.№ 3036/03-11
управлінням повторно скеровано
пенсійну справу ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду у
Львівській області для здійснення
виплати вищезгаданої надбавки.

Управління з виплати пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області підтвердило
нарахування доплати «дітям війни»
згідно судового рішення.

Також апелянт зазначає, що
зобов'язання, взяті розпорядником
бюджетних коштів без відповідних
бюджетних асигнувань не вважається
бюджетними зобов'язаннями і не
підлягають оплаті за рахунок бюджетних
коштів. Взяття таких зобов'язань є
бюджетним правопорушенням.

Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
несуть відповідальність за управління
бюджетними асигнуваннями і здійснення
контролю за виконанням процедур та
вимог, встановлених цим Кодексом.

Розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами.

Будь-які зобов'язання, взяті фізичними
та юридичними особами за коштами
Державного бюджету України без
відповідних бюджетних асигнувань або ж
з перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України, не
вважається бюджетними зобов'язаннями.
Витрати Державного бюджету на покриття
таких зобов'язань не можуть
здійснюватись.

Тому на підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
Сокальським районним судом Львівської
області видано виконавчий лист № 2а-371
від 08.09.2010 року про зобов'язання УПФУ у
Сокальському районі Львівської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року, а також
нарахувати та виплачувати таку
допомогу з 01.01.2009 року у розмірі,
визначеному ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» .
Відповідно до листа УПФУ в
Сокальському районі Львівської
області від 09.02.2011 року № 1315/06-14,
матеріали пенсійної справи ОСОБА_1
приведено у відповідність до судових
рішень для затвердження та можливого
проведення виплати до ГУ ПФУ у
Львівській області. Таким чином
рішення суду виконано не в повному
обсязі та з порушенням строку, наданого
державним виконавцем, у зв'язку з цим,
відповідно до ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 21.04.2011 року ВП №
22320453, згідно з якою вирішено стягнути з
позивача виконавчий збір у розмірі 1360
грн.

Постановляючи рішення суд першої
інстанції вірно зазначив, що
відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів. Виходячи з
аналізу цієї статті, одним з видів
виконавчих документів, що підлягають
виконанню державною виконавчою
службою є виконавчі листи.

Відповідно до положень ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувана державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Також суд вірно зазначив, що згідно з
ст. 28 Закону України «Про виконавче
провадження», у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувана та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувана. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Судом також з'ясовано, що 01.02.2011 року
після підготовки необхідних
документів пенсійну справу ОСОБА_1 було
направлено для погодження до ГУПФУ у
Львівській області для здійснення
відповідних виплат. У зв'язку із
виявленими недоліками справа
повернута позивачу на доопрацювання.
28.03.2011 року за № 3036/03-11 позивачем
повторно скеровано пенсійну справу
ОСОБА_1 до ГУПФУ у Львівській області
для здійснення виплат згідно з
виконавчим листом від 08.09.2010 року №
2а-371.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, про
правомірність постанови від 21.04.2011 року
ВП № 22320453 про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 1360 грн.,
оскільки позивачем не виконано рішення
суду в строк, встановлений
відповідачем для самостійного його
виконання.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області - залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2011
року по справі № 2а-9289/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

І.В. Глушко

Повний текст ухвали виготовлений 14.11.2014
року