Справа № 146/1336/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 146/1336/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Пилипчук О.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

06 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.
Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області на постанову Томашпільського
районного суду Вінницької області від
04 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Томашпільського
районного суду Вінницької області з
позом до Управління Пенсійного фонду
України у Томашпільському районі
Вінницької області про зобов'язання
відповідача призначити йому пенсію із
зниженням пенсійного віку відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.07.2014 року.

Відповідно до постанови
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 04 вересня 2014
року позов задоволено:

визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови у призначенні
ОСОБА_2 пенсії із зменшенням віку
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язано відповідача призначити та
виплачувати ОСОБА_2 пенсію із
зменшенням віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №7996-ХП з 01
липня 2014 року відповідно до п. 1 ст. 45
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказане рішення та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 03 лютого 1986 року
по даний час працює на посаді водія
філії «Томашпільський райавтодор» та
обслуговує населені пункти
Томашпільського району, які,
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991 року,
відносяться до зони посиленого
радіоекологічного контролю. Зокрема,
це села Томашпільського району
Горишківка, Антопіль, Марківка,
Олександрівка, Паланка, Забіляни та
смт. Вапнярка.

01.07.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області із заявою про призначення
пенсії із зменшенням пенсійного віку
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». До заяви
ним було додано трудову книжку,
посвідчення потерпілого від аварії на
ЧАЕС, а також рішення Томашпільського
районного суду Вінницької області від
12.03.2014 року у справі №146/269/14-ц, яким
встановлено факт постійної роботи в
зоні посиленого радіологічного
контролю.

У листі від 04.07.2014 року №413/06-35/02
управління ПФУ у Томашпільському
районі повідомило позивача про відмову
у призначенні пенсії із скороченням
віку в зв'язку із непідтвердженням
постійної роботи або проживання в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, оскільки смт. Томашпіль та с.
Гнатків, де працював та проживає
позивач на даний час не значиться в
переліку населених пунктів, що
відносяться до зони посиленого
радіоекологічного контролю. Крім того,
рішення Томашпільського районного
суду Вінницької області, що додане
позивачем, зобов'язального характеру
не має.

Зазначена відмова стала підставою для
звернення до суду позивачем.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що на час
звернення до управління Пенсійного
фонду ОСОБА_2 досяг 55 років і подані ним
документи підтверджують його
особливий статус, а тому відповідач
неправомірно відмовив у призначенні
пенсії позивачу із зменшенням
пенсійного віку, відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів погоджується із
рішенням суду першої інстанції по суті
та вважає за необхідне зазначити
наступне.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Нормами ч. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
закріплено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Частиною 2 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що пенсії надаються із зменшенням
пенсійного віку потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, зокрема,
особам, які постійно проживали або
постійно проживають чи постійно
працювали або постійно працюють у зоні
посиленого радіологічного контролю за
умови, що вони станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали у цій зоні не
менше 4 років - на 2 роки та додатково 1
рік за 3 роки проживання, роботи, але не
більше 5 років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
для встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, особи, які
постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше чотирьох
років, - категорія 4.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», підставою
для визначення статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, які
проживають або працюють на забруднених
територіях, є довідка про період
проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Абзацом 11 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що призначення та виплата
пенсії названим категоріям
провадиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»і цього
Закону.

Відповідно до наданого посвідчення
серії В-П №763668 позивач є громадянином,
який постійно проживає або постійно
працює на території посиленого
радіоекологічного контролю (категорія
4).

Крім того, на підставі свідчень гр.
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та довідок філії
"Томашпільський райавтодор" ДП
"Вінницький облавтодор", відповідно до
до яких ОСОБА_2 постійно працює водієм
Томашпільської районної
ремонтно-будівельної дільниці,
рішенням Томашпільського районного
суду Вінницької області від 12.03.2014 року
у справі №146/269/14-ц встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно працював
у період з 26 квітня 1986 по квітень 1993
року водієм Томашпільської районної
ремонтно-будівельної дільниці у
населених пунктах Томашпільського
району Вінницької області, що
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23.07.1991 року №106
відноситься до зони посиленого
радіоекологічного контролю, а саме:
смт. Вапнярка, с. Горишківка, с.
Антопіль, с. Марківка, с. Олександрівка,
с. Паланка, с. Забіляни.

Так, відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На підставі досліджених доказів, суд
апеляційної інстанції вважає
обґрунтованими твердження позивача
про наявність у нього права на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до ч.1 ст.55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
із зменшенням пенсійного віку, а
відмова відповідача в призначенні
ОСОБА_2 такої пенсії є протиправною.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Томашпільського районного
суду Вінницької області від 04 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.