Справа № 804/1579/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № 804/1579/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
лютого 2014 року

у справі № 804/1579/14

за позовом ОСОБА_1

до Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася у
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з позовом до
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання незаконним та
скасування рішення від 08 серпня 2013 року
та зобов'язання здійснити реєстрацію
права власності на нерухоме майно, а
саме: гараж АДРЕСА_1.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
лютого 2014 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися.
Відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

08 серпня 2013 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області відмовлено
ОСОБА_1 у державній реєстрації права
власності на гараж АДРЕСА_1.

Рішення обґрунтовано наявністю арешту
нерухомого майна в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та відсутністю опису гаража в
рішенні суду.

З довідки з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
щодо ОСОБА_2 вбачається, що за останнім
зареєстровано арешт нерухомого майна:
від 25 лютого 2005 року на підставі
постанови про арешт АЕ 961721 з ориг. АЕ
961716 від 15 лютого 2005 року відділу
державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління
юстиції м. Дніпропетровська, об'єктом
обтяження є невизначене майно, все
майно; від 30 червня 2005 року на підставі
постанови про арешт В-11-145/04 від 14 червня
2005 року відділу державної виконавчої
служби Жовтневого районного
управління юстиції м.
Дніпропетровська, об'єкт обтяження -
невизначене майно, все майно; від 12
вересня 2006 року на підставі постанови
про арешт майна боржника АА 972724 з оріг.
АА 734347 від 01 жовтня 2003 року відділу
державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління
юстиції м. Дніпропетровська, об'єкт
обтяження - невизначене майно, все
майно; від 19 вересня 2006 року на підставі
постанови про арешт майна боржника АМ
120849 з оріг. АМ 120851 від 30 серпня 2006 року
відділу державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління
юстиції м. Дніпропетровська, об'єкт
обтяження - невизначене майно, все
майно; від 22 березня 2007 року на підставі
постанови про відкриття виконавчого
провадження, ВП №3177305 від 13 березня 2007
року державної виконавчої служби у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
невизначене майно, все майно.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону
України «Про державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно та їх
обтяжень» державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права та
їх обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до абзацу 5 пункту 1, пункту 2
частини 2 статті 9 Закону України «Про
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор: встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Згідно з пунктами 17, 18 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року № 703 (чинного на
момент виникнення правовідносин) на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо об'єкта нерухомого майна,
право власності на який заявлено
вперше, державний реєстратор відкриває
розділ у Державному реєстрі прав,
реєстраційну справу та присвоює
реєстраційний номер такому об'єкту.
Державний реєстратор оформляє рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень в одному примірнику.
Державний реєстратор на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень вносить
записи до Державного реєстру прав. Під
час проведення державної реєстрації
права власності на нерухоме майно,
заявленого вперше, щодо якого у
спеціальному розділі Державного
реєстру прав містяться записи про
речові права, обтяження таких прав,
державний реєстратор переносить
відповідні записи до розділу
Державного реєстру прав, відкритого на
такий об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 12
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, під час
розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо: відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявності
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до закону.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно та їх
обтяжень» встановлено, що у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 грудня 2012 року
визнано дійсним договір дарування
гаража АДРЕСА_1, укладеного 17 січня 2001
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано
право власності ОСОБА_1 на зазначене
нерухоме майно. При цьому, встановлено,
що 14 березня 2007 року державним
виконавцем Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції складено акт опису
та арешту майна, у зв'язку із
перебуванням на примусовому виконанні
16 виконавчих документів про стягнення
боргу на загальну суму 1222337,80 грн.,
внаслідок чого рішенням відмовлено
позивачу в задоволенні позовних вимог
про виключення з акту опису й арешту
майна - гаража АДРЕСА_1.

Рішення до суду апеляційної інстанції
не оскаржувалося.

Також, ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 квітня
2013 року залишено без змін ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 лютого 2013 року,
з якої вбачається, що при розгляді
справи Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська ОСОБА_1 розглядалася
заява про скасування засобів
забезпечення позову. З ухвали
вбачається, що однією з підстав для
залишення без змін ухвали суду першої
інстанції стало те, що питання про
скасування арешту та виключення майна
з акту опису та арешту майна було
частиною позовних вимог, у задоволенні
яких ОСОБА_1 відмовлено по суті
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 грудня 2012 року.

Також встановлено, що при розгляді
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування дійсним та
визнання права власності на гараж,
арешт на спірне майно судом не
накладався та в матеріалах справи
відсутня ухвала про забезпечення
позову.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 грудня 2012 року,
яке набрало законної сили, визнано за
ОСОБА_1 право власності на гараж
АДРЕСА_1, що раніше належав ОСОБА_2.

Разом з тим, відповідно до довідки з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна на майно
ОСОБА_2 неодноразово накладені арешти,
об'єкт обтяження - невизначене майно,
все майно.

Таким чином, в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
містяться відомості про обтяження
всього майна ОСОБА_2, які зареєстровані
до надання ОСОБА_1 заяви про реєстрацію
права власності на нерухоме майно.
Зазначене є підставою для відмови в
реєстрації права власності, відповідно
до пункту 5 частини 1 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Також, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що оскільки аналіз пунктів
17, 18 Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень
показав, що реєстрація права власності
на нерухоме майно, що здійснюється
вперше, можлива за наявності обтяжень
та разом з такими обтяженнями в разі,
якщо обтяження стосуються саме тієї
особи, яка реєструє за собою право
власності, при цьому встановлено, що
обтяження не стосується саме ОСОБА_1, то
рішення від 08 серпня 2013 року № 4826066
держаного реєстратора прав на нерухоме
майно про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень є
правомірним.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим