Справа № 2-а-1-12227/2008
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

районний суд м. Миколаєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року Центральний районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого судді – Черенкової Н.П.,

при секретарі – Волковій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
визнання протиправними дій щодо
невиплати щомісячної соціальної
допомоги та зобов’язання вчинити
певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва (далі
– УПФУ), в якому просила визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов’язати нарахувати і виплатити
недоплачену протягом 2006 – 2007 р. р. їй, як
„дитині війни”, щомісячну державну
соціальну допомогу згідно до вимог ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

У судове засідання позивач не
з'явилась, надала суду заяву, в якій
просила про розгляд справи за її
відсутності та задоволення позову.

Відповідач – Управління пенсійного
фонду України у Центральному районі м.
Миколаєва – позов не визнав,
посилаючись на відсутність фінансових
можливостей держави та на законодавчу
неврегульованість розміру мінімальної
пенсії за віком для обчислення
підвищень до пенсії особам – «дітям
війни».

При цьому, відповідач просив про
розгляд справи у відсутність його
представника.

Ухвалою суду справу розглянуто за
відсутності сторін, зважаючи на
наявність достатніх доказів для
вирішений справи по суті.

Вивчивши доводи позову та матеріали
справи, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

Позивач отримує пенсію за віком та на
неї розповсюджується дія Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». За такого, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», її пенсія має
підвищуватись на 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Проте, протягом 2006-2007 р. р. таке
підвищення позивачу не нараховувалось
та не виплачувалось через відсутність
бюджетного фінансування для цієї мети
та зупинення Законами України "Про
державний бюджет України на 2006 рік» та
"Про державний бюджет України на 2007 рік"
дії ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 9.07.2007 року визнані
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
рішення - положення п. 12 ст. 71 Закону
України "Про державний бюджет України
на 2007 рік".

На підставі наведеного, керуючись
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод та ст. 1
Протоколу №1 до вказаної Конвенції,
рішенням Європейського Суду з прав
людини при розгляді справи "Кечко проти
України", ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини", ч. 2 ст. 152 Конституції України,
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 9.07.2007 року, суд дійшов
висновку, що відповідач не може
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
оскільки закони про Державний бюджет
України як правові акти стосуються
виключно встановлення доходів та
видатків держави на загальносуспільні
потреби і не можуть регулювати
відносини в сфері соціального
забезпечення громадян, які
урегульовані іншими чинними
законодавчими актами.

Враховуючи наведене, та з огляду на
визнання неконституційними, та втрату
чинності п. 12 ст. 71 Закону України "Про
державний бюджет України на 2007 рік", суд
вважає дії відповідача по нарахуванню
пенсії в обсязі, меншому за
передбачений діючим законодавством в
період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року -
неправомірними. Тому, УПФУ слід
зобов'язати здійснити нарахування та
виплату зазначеного підвищення за
вищевказаний період без визначення
судом конкретного розміру доплат, що
встановлені ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
оскільки проведення нарахування та
обчислення цих сум покладено виключно
на відповідача. Правових підстав для
зобов'язання управління здійснити такі
дії за іншій період не має.

При покладенні на відповідача
вищевказаного зобов'язання, суд
враховує, що мінімальний розмір пенсії
за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і тому
посилання УПФУ про неможливість
застосування цієї норми до
перерахування розміру пенсії позивача
є безпідставним, так як останній
отримує пенсію саме в такому порядку.

Таким чином, поданий позов підлягає
частковому задоволенню. При цьому, суд
враховує, що позивачем пропущено строк
на право звернення до суду з поважних
причин.

У відповідності до ст. 94 КАС України,
судовий збір сплачено при подачі
позову.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 100, 159, 160-161, 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на право
звернення до суду.

Визнати дії Управління Пенсійного
Фонду України у Центральному
районі м. Миколаєва по відмові ОСОБА_1
у підвищенні до пенсії у відповідності
до вимог статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року -
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України у Центральному районі
міста Миколаєва нарахувати і виплатити
ОСОБА_1 в повному обсязі підвищення до
пенсії у відповідності до вимог статті
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 9.07.2007 року по
31.12.2007 року включно.

Постанова може бути оскаржена через
суд першої інстанції до відповідного
адміністративного апеляційного суду
шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення постанови та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження з надісланням особою, яка її
подає, копії апеляції до апеляційної
інстанції.

Суддя
Н.П. Черенкова