Справа № 183/1994/14-а
Суддя: Березюк В. В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/1994/14-а
№ 2-а/183/245/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

03.11.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої – судді Березюк В.В.,

за участю секретаряТен І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністраціїДніпропетровської
області про визнання протиправними дій
та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до
суду з уточненим позовом до Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністраціїДніпропетровської
області, в якому просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
нарахування і виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік в розмірі меншому ніж
встановлено ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (надалі –
«Закон»), а також стягнути з
відповідача недоплачену суму щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік у
розмірі 5 635,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані правом
позивача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі,
встановленому Законом в редакції,
відновленої згідно рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008, а також тим, що
Кабінетом Міністрів України не
приймались нормативно-правові акти
щодо встановлення на 2013 рік іншого
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення на виконання п. 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» № 5515-ІV від 06.12.2012 року.

Відповідач в своїх письмових
поясненнях заперечував проти позову та
посилаючись на Закон України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»,
Постанову Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 (надалі –
«Постанова КМУ»), Рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначає, що
положення ст. 48 Закону застосовуються в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів бюджету на
2013 рік і позивачу у 2013 році було
правильно нарахована та виплачена
щорічна допомога на оздоровлення
згідно Постанови КМУ у розмірі 100,00 грн.
Також відповідач зазначає про пропуск
позивачем строку звернення до
адміністративного суду та просить
відмовити у позові.

Позивач в судове засідання не
з’явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з’явився, повідомлений
належним чином, причини неявки суду
невідомі, а тому, у відповідності до ст.
122 КАС України, суд вирішив розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що позов
підлягаєзадоволенню, виходячиз
наступних підстав.

Згідно матеріалів справиРудик Ю.А. є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС другої категорії, що
підтверджується посвідченням серії А
№ 213725 (а.с.5).Виплата позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення, передбаченої
ст.48 Закону, за 2013 рік здійснено
відповідачем 11 червня 2013 року розмірі
100,00 грн. на підставі Постанови КМУ
(а.с.5).

Дії відповідача щодо нарахування та
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
другої категорії в розмірі, меншому ніж
встановлено Законом, є протиправними з
огляду на наступне.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону
України №107-VІ від 28.12.2007 року "Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" текст
статті 48 Закону викладено в наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України». Вказаний закон
набрав чинності з 01 січня 2008 року.
Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22.05.2008 року визнано
неконституційним, зокрема, п. 28 розділу
ІІ Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" від 28.12.2007 року щодо
викладення положень ст. 48 Закону в
новій редакції, а отже поновила свою
дію первісна редакція ст. 48 Закону, яка
діяла до внесення цих змін. В
подальшому зміни у вказану норму не
вносились, її дія не зупинялась.

Однак, відповідно доп. 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» № 5515-ІV від 06.12.2012 рокувстановлено,
що у 2013 році норми і положення,зокрема,
ст. 48 Закону застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов’язкового державного
соціального страхування на 2013 рік.

Проте, з 22 травня 2008 року по теперішній
час нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України щодо встановлення
розмірів виплат щорічної допомоги на
оздоровлення особам, визначеним
Законом, не приймалися.Тобто Кабінетом
Міністрів України у відповідних роках,
у тому числі і в 2013 році, таке право
використано не було, а тому вказана
норма Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» не підлягає
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених ст. 48
Закону.

Отже, відповідно до абз. 4 ч. 4, ч. 7 ст. 48
Закону в редакції, відновленої згідно
рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008, щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
другої категорії повинна
виплачуватися у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.Оскільки Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» мінімальна заробітна плата у
2013 році встановлена у розмірі 1 147.00 грн.,
то щорічна допомога на оздоровлення,
яка повинна була бути виплачена
позивачу, складає 5 635,00 грн.

Застосування ж відповідачем положень
Постанови КМУ при нарахуванні щорічної
допомоги на оздоровлення є
неправомірним, оскільки, по-перше,
зазначена Постанова КМУ, з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, суперечить
положенням ст. 48 Закону, а по-друге,
зазначену Постанову КМУ не можна
розглядати як нормативно-правовий акт,
направлений на реалізацію
вищезазначених положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», оскільки її було прийнято у
2005 році і не може бути застосовано до
спірних правовідносин у поточному
бюджетному році.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином,судприходить до висновку,
що у 2013 році при нарахуванні та виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідач повинен був керуватися
приписами ст. 48 Закону.

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача, як
особу, що має статус особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання цієї
допомоги. Закон не обмежує таке право
наявністю фінансування.

Враховуючи те, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
допомоги на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат та
поклала виконання цього обов'язку на
органи соціального захисту населення
за місцем проживання позивача, але вони
не вчинили жодної дії для нарахування
цих коштів та їх виплати, суд вважає, що
вони не виконали своїх повноважень без
поважних причин.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги, пред'явлені за 2013 рік, є
правомірними та підлягають
задоволенню шляхом визнання
протиправними дій відповідача щодо
нарахування і виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік в розмірі меншому ніж
встановлено ст. 48 Закону та стягнення з
відповідача недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік урозмірі 5 635,00 грн., з урахуванням
здійснених за вказаний період
фактичних виплат в сумі 100,00 грн.

При цьому, судом не приймаються до
уваги доводи відповідача про пропуск
позивачем встановленого ст. 99 КАС
України строку звернення до
адміністративного суду, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
позивачубула виплачена допомога на
оздоровлення у червні 2013 року, однак
про порушене право йому стало відомо з
листа Пенсійного фонду від 12.03.2014 року,
а звернувся останній до суду у березні
2014 року, тобто у встановлений законом
шестимісячний строк.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 9, 71, 122, 158, 160 – 163КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позовРудик ОСОБА_2 –
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 Арсентійовичущорічної допомоги
на оздоровлення за 2013 рік в розмірі
меншому ніж встановлено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Управління соціального
захисту населення Новомосковської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області (адреса:
Дніпропетровська область, м.
Новомосковськ, вул. Радянська, 12, ) на користьРудик
ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) суму
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік згідно ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 5 635,00 грн. (п’ять
тисяч дев’ятсот дев’яносто грн. 00
коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
вимог ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в порядку та строки,
передбачені ст. 186 КАС України, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.

Суддя

В.В. Березюк