Справа № 580/1827/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.Справа №
580/1827/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Федоренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі Сумської області на постанову
Лебединського районного суду Сумської
області від 15.10.2014р. по справі № 580/1827/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі Сумської області

про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лебединського районного
суду Сумської області від 15.10.2014р.
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі Сумської області про
перерахунок пенсії.

Визнано незаконними дії Управління
пенсійного фонду України в місті
Лебедин та Лебединському районі
Сумської області щодо перерахунку
пенсії ОСОБА_2 на підставі постанови
Кабінету Міністрів України № 505 від
31.05.2012 року «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників органів прокуратури»
відповідно до ч.2 ст.50-1 Закону України
«Про прокуратуру» в редакції Закону
України № 3668-УІ від 08.07.2011 року.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в місті Лебедин та
Лебединському районі Сумської області
провести перерахунок пенсії ОСОБА_2,
починаючи з 06.04.2014 року, виходячи з
розрахунку 90% від суми місячного
заробітку згідно з ст.50-1 Закону України
«Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001
року № 2663-ІІІ та здійснити відповідні
виплати з урахуванням виплачених сум.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову. Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин вимоги ст.50-1 Закону
України "Про прокуратуру" зі змінами
згідно Закону України №3668-6 від 08 липня
2011 року "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", ст.94 та норми ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав:

Судовим розглядом встановлено, що
позивач перебуває на обліку з 2001 року в
Управлінні пенсійного фонду України в
місті Лебедин та Лебединському районі
Сумської області, де йому призначено та
виплачувалась пенсія на підставі ст.
50-1 Закону України "Про прокуратуру"
виходячи з розміру 90% середнього
заробітку.

За заявою позивача Управлінням
пенсійного фонду України в місті
Лебедин та Лебединському районі
Сумської області було проведено
перерахунок його пенсії.

Однак, перерахунок пенсії позивача
проведено в розмірі 80% від суми
місячного заробітку на підставі Закону
України "Про прокуратуру" в редакції, на
час набрання чинності постановою
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2012 року № 505, та з урахуванням
Закону України № 3668-VI від 08 липня 2011
року "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи".

Таким чином, відповідач здійснив
перерахунок її пенсії у розмірах
нижчих ніж встановлено законодавством
України, тому за захистом своїх прав
вона звернулася з зазначеним позовом
до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
неправомірно провів позивачу
перерахунок пенсії в розмірі 80% від
суми місячного заробітку, тобто діяв не
на підставі норм діючого
законодавства, з порушенням прав
позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру", в редакції від 23 грудня 2010
року, прокурори і слідчі зі стажем
роботи не менше 20 років, у тому числі зі
стажем роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури не менше 10 років,
мають право на пенсійне забезпечення
за вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії.

За кожен повний рік роботи понад 10
років на цих посадах пенсія
збільшується на 2 відсотки, але не
більше 90 відсотків від суми місячного
(чинного) заробітку.

З урахуванням ч.2 ст.50-1 Закону України
"Про прокуратуру", розмір виплат (крім
посадових окладів, надбавок за класні
чини, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії,
визначається за вибором того, хто
звернувся за пенсією, за останні 24
календарні місяці роботи, яка дає право
на даний вид пенсії, підряд перед
зверненням за пенсією або за будь-які 60
календарних місяців такої роботи
підряд перед зверненням за пенсією
незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч.3 ст.50-1 Закону "Про
прокуратуру", середньомісячна сума
зазначених виплат за 24 та 60 календарних
місяців визначається шляхом ділення
загальної суми цих виплат за 24
календарні місяці роботи підряд перед
зверненням за пенсією чи за 60
календарних місяців роботи підряд
відповідно на 24 або на 60.

Коригування зазначених виплат
проводиться шляхом застосування
коефіцієнта загального підвищення
розмірів посадового окладу, надбавок
до нього за класний чин. Посадовий
оклад, надбавки за класний чин та
вислугу років при призначенні пенсії
враховуються в розмірах, встановлених
на день звільнення з роботи, що дає
право на даний вид пенсії.

Як вбачається з положень згаданої
статті Закону, застосування
коригування виплат перед виходом на
пенсію з урахуванням коефіцієнта
загального підвищення розмірів
посадового окладу, надбавок до нього за
класний чин дійсно повинно
проводитися, але при призначенні
пенсії, а не під час її перерахунку, як
визначають відповідні положення ст.50-1
Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 13 статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" обчислення
(перерахунок) пенсій проводиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв`язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більше як
за 12 місяців. Перерахунок пенсії
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що підстави для перерахунку
пенсії працівнику прокуратури можуть
бути зумовлені лише внесенням змін до
постанови Кабінету Міністрів України
"Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів",
колегія суддів вважає безпідставним з
огляду на наступне.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблеми,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист та неприпустимість
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень
і сформулював правову позицію, згідно
якої Конституція України та закони
України виокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них, зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначена за спеціальними законами (в
тому числі і Законом України "Про
прокуратуру").

Тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
ст. 22 Конституції України - не
допускається.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64
Конституції України, право на пенсійне
забезпечення відповідних категорій
громадян, встановлене законами України
(в тому числі і Законом України "Про
прокуратуру") є таким, що не підлягає
звуженню та обмеженню.

Таким чином, до спірних правовідносин
підлягають застосуванню саме норми
Закону, які обмежень максимального
розміру пенсії, призначеної відповідно
до Закону України "Про прокуратуру" не
встановлюють.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
розрахунку пенсії позивача
застосуванню підлягає розмір,
встановлений згідно з ч. 1 ст. 50-1 Закону
України "Про прокуратуру", відповідно
до якого розмір пенсії позивача
повинен становити 90% від суми місячного
заробітку.

Отже, доводи апеляційної скарги
позивача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру" зі змінами згідно Закону
України №3668-6 від 08 липня 2011 року "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", ст.94 та норм ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
-без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Лебедині
та Лебединському районі Сумської
області залишити без задоволення.

Постанову Лебединського районного
суду Сумської області від 15.10.2014р. по
справі № 580/1827/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 24.11.2014 р.