Справа № 810/5240/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року 810/5240/14

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., при секретарі судового засідання
Мкртчян Н.Ц., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "До Енд Ко
Київ" до Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "До Енд Ко Київ"
(далі-позивач, товариство) до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області (далі-відповідач,
податковий орган) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято з порушенням норм
законодавства, відповідачем надано
неправильну оцінку фактичним
обставинам, внаслідок чого зроблено
помилкові висновки при визначенні
податкових зобов'язань. Позивач
зазначає, що податковому органу було
надано усі первинні документи, які
підтверджують реальність
господарських операцій. Позивач просив
суд податкове повідомлення-рішення
скасувати.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував
повністю, у задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити, надав письмові заперечення,
які ґрунтуються на висновках,
викладених в акті перевірки.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склалися між сторонами.

ТОВ "Фруктова компанія Асторія" та ТОВ
"Укрланзелень" зареєстровані
юридичними особами. Відповідно до
статуту ТОВ "До Енд Ко Київ" від 2013 року,
ТОВ "До Енд Ко Київ" діє у зв'язку із
зміною найменування з ТОВ
"Київ-Кетеринг" (відповідно до
протоколу позачергових загальних
зборів учасників ТОВ "Київ-Кетеринг"
№118 від 21.05.2013).

Податковим органом проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "До Енд Ко Київ" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 по
30.06.2014. За результатами перевірки
складено акт від 14.08.2014 №417/22-01/20582919,
згідно з яким зроблено висновок про
порушення позивачем, зокрема: п.198.1,
п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело
до завищення від'ємного значення
об'єкту оподаткування по податку на
додану вартість на суму 267531 грн. У ході
перевірки встановлено, що податковим
органом від ДПІ у Деснянському районі
ГУ Міндоходів у м. Києва отримано акт
від 08.07.2013 №66/2220-37415308 про неможливість
проведення зустрічної звірки по ТОВ
"Фруктова компанія Асторія", в якому
зазначено, що ТОВ "Фруктова компанія
Асторія" не знаходиться за юридичною
особою. Звіркою встановлено
відсутність будь-якої інформації про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. ТОВ "Фруктова
компанія Асторія" здійснювало
діяльність, спрямовану на здійснення
операцій пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам.
Враховуючи неможливість придбання
товарів (робіт, послуг) ТОВ "ФК "Асторія"
у основного постачальника, яким є ТОВ
"Магреб Україна", є неможливим і їх
продаж в подальшому на користь
контрагентів-покупців, зокрема ТОВ "До
Енд Ко Київ". Податковим органом від ДПІ
у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києва отримано акт від 14.06.2013 №38/2230/37787965
про неможливість проведення
зустрічної звірки по ТОВ
"Укрланзелень", в якому зазначено, що
ТОВ "Укрланзелень" не знаходиться за
юридичною особою. Звіркою встановлено
відсутність будь-якої інформації про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства.

На підставі Акту перевірки від 14.08.2014
№417/22-01/20582919 відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
28.08.2014 №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 267531 грн.

Матеріалами справи встановлено, що між
ТОВ "Київ-Кетерінг" (покупець) та ТОВ "ФК
"Асторія" та ТОВ "Укрланзелень"
(постачальник) укладено договори
постачання товару (овочі та фрукти)
№114/КП-2010 від 13.12.2010, №2/КП-2012 від 04.01.2012,
№50/КП-2011 від 19.09.2011, №66/КП-2012 від 05.11.2012
та додатки до договорів. Факт виконання
договорів підтверджується податковими
та видатковими накладними,
прайс-листами з додатками. Всі
документи мають заповнені реквізити,
підписувались уповноваженими особами
вказаних контрагентів та позивача.
Оплата по цих операціях здійснювалось
позивачем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
вищезазначеного контрагентів, що
підтверджується банківською випискою
та довідкою ПАТ "ВіЕйБі Банк" (т.1 а.с.49-64,
83-245, т.2, т.3, т.4 а.с.1-143).

Відповідно до договорів поставки,
укладених між позивачем та ТОВ "ФК
"Асторія" і ТОВ "Укрланзелень", поставку
товару здійснюють постачальники
власними засобами до складських
приміщень позивача. На підтвердження
наявності у позивача складських
приміщень в матеріалах справи наявні
витяги з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, фотознімки будівель.
Як встановлено судом, у виробничих та
складських приміщеннях є в наявності
відповідне технологічне обладнання
(візок гідравлічний "роса", штабелі) для
розвантаження/завантаження вантажів
та їх переміщення, що підтверджується
договором поставки та видатковими
накладними.

Для забезпечення
завантажувально-розвантажувальних
робіт, переміщення та зберігання
товарів та сировини у штаті
підприємства позивача є відповідний
персонал, що підтверджується наявними
у справі штатними розписами.

Суми податку на додану вартість за
податковими накладними включено
позивачем до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість за
відповідні періоди.

Судом досліджено надані позивачем
первинні бухгалтерські та інші
документи, якими підтверджується
наявність та реальне виконання
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "ФК "Асторія" і ТОВ "Укрланзелень".
Отримані продукти використано
позивачем для виготовлення бортового
харчування.

Судом з'ясовано, що відповідач пов'язує
факти порушення позивачем податкового
законодавства з питань формування
податкового кредиту лише з діяльністю
контрагентів - ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ
"Укрланзелень", та стверджує про
фактичну відсутність цих
господарських операцій.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
додану вартість, податкового кредиту,
регулюються розділом V ПК України.

Так, п.198.2 ст.198 ПК України визначено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з частиною другою статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Відповідно до ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 №996-ХІV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Суд бере до уваги, що первині документи
позивача містять всі обов'язкові
реквізити, як того вимагає
законодавство.

Як вже зазначалось судом, рішення про
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість прийнято
податковим органом у зв'язку з
господарськими операціями з ТОВ "ФК
"Асторія" та ТОВ "Укрланзелень", які
податковий орган вважає нікчемними.
При цьому, висновок податкового органу
про нікчемність правочинів
ґрунтується на твердженнях про
безтоварність господарської операції,
відсутністю наміру учасників
правочину досягти реальних правових
наслідків.

Таким чином, вирішення цієї справи
залежить від доведеності суду факту
постачання товару за господарськими
операціями, за результатами здійснення
яких податковим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення.

Як встановлено судом, факт поставки
товару ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ
"Укрланзелень", використання позивачем
отриманого товару та оплати їх
вартості підтверджується
документально, господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності,
а право позивача на віднесення
понесених витрат до складу податкового
кредиту та врахування при формуванні
прибутку підтверджується
представленими суду первинними
фінансово-господарськими документами
та наявністю очевидного зв'язку витрат
з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до частини четвертої статті
91 ЦК України цивільна правоздатність
юридичної особи виникає з моменту її
створення і припиняється з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення. Отже, за
змістом зазначеної норми, державна
реєстрація юридичної особи є юридично
значимою дією, з якою цивільне та
господарське законодавство пов'язує
виникнення цивільної правоздатності.

Як встановлено судом, на момент
вчинення та виконання господарських
договорів ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ
"Укрланзелень" є належним чином
зареєстровані юридичні особи, які
мають право вчиняти правочини, на дату
здійснення господарських операцій з
позивачем були зареєстровані
платником податку на додану вартість і
мали право виписувати податкові
накладні.

При цьому суд враховує вимоги статті 18
Закону України від 15.05.2003 №755-IV «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», згідно з
якою відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, були внесені до
нього, вважаються достовірними і
можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Відповідачем не надано суду доказів, що
підтверджують наявність в Єдиному
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
припинення реєстрації юридичної особи
ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ "Укрланзелень"
на час вчинення цих правочинів.

Суд зазначає, що чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку з перевірки
відповідності законодавству
установчих документів іншого учасника
правовідносин та дотримання ним вимог
податкового законодавства.

Оскільки ст. 228 ЦК України передбачено,
що для правочину, який порушує
публічний порядок, передбачено
наявність умислу сторін на незаконний
результат, а також суперечність його
публічно-правовим актам держави, то
такий умисел повинен встановлюватися
під час розслідування кримінальної
справи і розгляду її судом або у момент
винесення постанови про
адміністративне правопорушення.

Таким чином, визначенню правочину як
такого, що порушує публічний порядок,
повинен передувати вирок суду про
притягнення учасників такого
правочину до кримінальної
відповідальності, який набрав законної
сили, чи постанова суду (компетентних
органів) про притягнення названих осіб
до адміністративної відповідальності.
Відомостей про наявність таких судових
рішень відповідачем не надано.

Під час розгляду цієї справи судом
встановлено, що укладені між позивачем
та його контрагентами правочини не
віднесено законом до нікчемних та
відсутні судові рішення про визнання
їх недійсними.

Позивачем на підставі первинних
документів по господарських
відносинах ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ
"Укрланзелень" було сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість.

Пунктом 198.3, ст.198 ПК України, визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відноситься до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункти 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 ПК
України).

Вимоги до податкової накладної
визначено, зокрема, пунктом 201.1 статті
201 ПК України.

У матеріалах справи наявні, а в акті
перевірки відповідачем наведено
перелік податкових накладних, які були
виписані ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ
"Укрланзелень" для позивача. Таким
чином, при отриманні податкових
накладних та інших бухгалтерських
документів від ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ
"Укрланзелень", які засвідчують
передачу товару та виконання робіт, у
позивача виникло право на податковий
кредит з ПДВ у відповідному періоді.

Суду не надано доказів того, що на
момент складання податкових накладних
контрагенти позивача не були
зареєстровані як платник податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому не мали
права видавати податкові накладні на
кожне повне або часткове надання
товару (робіт, послуг).

Податкові накладні, які надавались для
проведення перевірки, є документами, що
засвідчують факт придбання платником
податків товару (робіт, послуг), з дати
отримання яких, згідно із приписами
статті 201 ПК України, у платника виникає
право на податковий кредит та які,
підтверджують право платника податку
на включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку на
додану вартість.

Суд зазначає, що фактичне здійснення
господарських операцій між позивачем і
ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ "Укрланзелень"
підтверджується дослідженими доказами
у справі: договорами та належним чином
оформленими первинними документами у
межах його виконання: податковими та
видатковими накладними, прайс-листами
та іншими доказами оплати вартості
робіт та їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Суд також бере до уваги, що наявність
укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.

Отже, дослідженими у справі доказами
підтверджено рух активів позивача у
процесі здійснення господарських
операцій, установлено наявність
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарських операцій, підтверджено
зв'язок між фактом надання послуг і
господарською діяльністю платника
податку.

Твердження податкового органу про
відсутність факту поставки товару на
користь позивача було спростовано
наданими позивачем первинними
бухгалтерськими документами.

Щодо відсутності товарно-транспортних
накладних, то суд бере до уваги, що такі
накладні згідно з приписами наведених
статей ПК України не є підставою для
формування податкового кредиту.
Висновок про реальність вчинених
господарських операцій судом
здійснено за сукупністю доказів.

Що стосується посилання відповідача в
Акті перевірки на акт про неможливість
проведення зустрічної звірки
зазначеного контрагента позивача по
ланцюгу постачання, то суд не визнає
цей акт належним та допустимим доказом
в розумінні приписів ст. 70 КАС України.

Так, відповідно до п.73.5 ст.75 ПК України з
метою отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Отже, як вбачається з Акта перевірки,
податковий орган, який надіслав
відповідачу акт про неможливість
провезення зустрічної звірки
контрагента позивача, безпосереднього
дослідження первинних бухгалтерських
та інших документів цього суб'єкта
господарювання не здійснював,
наявність у нього виробничих
потужностей, місць зберігання і
відпуску товару, орендованих
транспортних засобів чи осіб, які
працюють за наймом або на підставі
інших договорів, не перевіряв, відтак
висновки, викладені в цьому акті,
суперечать приписам п.73.5 ст.73 ПК
України та не є належними і допустимими
доказами відсутності вчинених цим
контрагентом господарських операцій з
позивачем.

Таким чином, податковим органом
всупереч вимог статті 71 КАС України не
доведено суду належними та достатніми
доказами, що зазначені господарські
операції є фіктивними чи безтоварними,
не доведено фактів неправильного
формування позивачем податкового
кредиту по господарських операціях з
указаними контрагентами та
неправомірне віднесення коштів,
сплачених за отримання товару, до
податкового кредиту, не спростовано
твердження позивача з цих обставин
справи, не надано суду належних та
достатніх доказів, які б свідчили про
наявність законодавчо визначених
обставин, що позбавляли б позивача
права на формування податкового
кредиту, не доведено недобросовісності
позивача, оскільки позиція відповідача
про нікчемність угоди ґрунтується
виключно на припущеннях, які не
підтверджено належними доказами і не
мають фактичного та правового
обґрунтування, а відтак, не доведено
правомірності прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення.

Під час судового розгляду справи суду
було надано всі первинні документи, що
підтверджують реальність
господарських операцій та виконання
договорів, укладених між позивачем та
ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ "Укрланзелень",
отже твердження відповідача про
порушення позивачем вимог п.198.1, 198.2, 198,6
ст.198 ПК України є безпідставними.

Зазначена позиція узгоджується і з
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява №3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати податок на
додану вартість другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд вважає, що відсутність або
недостатність відповідних доказів з
урахуванням змісту підпункту 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 ПК України
(презумпція правомірності рішень
платника податку в разі, якщо норма
закону чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі закону, або
якщо норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків)
є підставою для висновку про
неправомірність оскарженого рішення
контролюючого органу.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не надано. Таким чином, на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати в розмірі сплаченої ним суми
судового збору.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 28.08.2014, видане Бориспільською
об'єднаною державною податковою
інспекцією ГУ Міндоходів у Київській
області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "До Енд Ко Київ"
судові витрати в сумі 560 (п'ятсот
шістдесят) грн 28 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 25 жовтня 2014
р.