Справа № 810/1597/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № № 810/1597/14
Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька
Суддя-доповідач: Кобаль
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Межевича М.В., Собківа Я.М.

при секретарі:
Пакіж О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_2 на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Київської обласної митниці,
Міністерства доходів і зборів України
про визнання бездіяльності щодо
невиплати грошової компенсації за
невикористану відпустку та стягнення
заробітної плати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Київської обласної митниці,
Міністерства доходів і зборів України
(далі - Відповідачі) у якому просив
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо невиплати грошової
компенсації за невикористану
відпустку та заробітної плати за час
вимушеного прогулу; зобов'язати
відповідача виплатити середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 120 416, 79 грн.;
зобов'язати відповідача виплатити 120
416, 79 грн., як відповідальність за
затримку розрахунку при звільненні;
зобов'язати відповідача виплатити
моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити адміністративний позов в
повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції було
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що
прибули у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін,
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
02.12.2010 Головою Державної митної служби
України Калєтніком І. Г. було видано
наказ №2242-к про звільнення позивача,
заступника начальника управління
міжнародного співробітництва -
начальника відділу багатостороннього
співробітництва та з питань
європейської інтеграції Державної
митної служби України, із займаної
посади з 03.12.2010 року у порядку
переведення до Київської обласної
митниці відповідно до п.5 ст.36 КЗпП
України; про проведення з позивачем
повного розрахунку у зв'язку зі
звільненням та про перерахування
позивачу грошової компенсації за 17
календарних днів невикористаної
щорічної відпустки (далі по тексту -
Наказ №2242-к).

Крім того, 02.12.2010 позивачем було подано
до Міністерства доходів і зборів
України заяву про згоду на перехід на
іншу посаду головного інспектора
Київської обласної митниці, в системі
Державної митної служби України,
правонаступником якої є Київська
обласна митниця.

20.12.2010 позивачу було доведено до відома
Міністерством доходів і зборів України
про звільнення з посади в порядку
переведення до Київської обласної
митниці. Дана обставина не
спростовувалась представниками
сторін.

20.12.2010 позивач розписався про
ознайомлення з Наказом №2242-к та
отримав обхідний листок, а 21.12.2010
отримав трудову книжку на руки.

Отже, з 13.01.2011 позивач вважав свої права
порушеними, у зв'язку з порушенням
відповідачами порядку звільнення з
посади та прийняття на нову посаду
відповідно.

Однак, протиправні дії відповідачів, на
думку позивача, ОСОБА_2 ані в судовому
порядку, ані в адміністративному
порядку не оскаржував.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що позивач не звертався із
заявою про зарахування на посаду до
Київської обласної митниці в період з
21.12.2010 по 13.01.2011 та у трудові відносини,
відповідно, з Київською обласною
митницею не вступав.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є безпідставними,
оскільки позивач не перебував у
трудових відносинах Київською
обласною митницею.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Відповідно до Указу Президента України
«Про деякі заходи з оптимізації
системи центральних органів
виконавчої влади» від 24.12.12 №726/2012
утворено Міністерство доходів і зборів
України шляхом реорганізації
Державної митної служби України та
Державної податкової служби України.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.13 №229 «Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів, - утворено як юридичну
особу публічного права територіальний
орган Міністерства доходів і зборів
Київську митницю Міндоходів, визначено
територіальні органи Міністерства
доходів і зборів правонаступниками
територіальних органів Державної
податкової служби та Державної митної
служби, зокрема, - визначено Київську
митницю Міндоходів правонаступником
Київської обласної митниці. Таким
чином, Київська митниця Міндоходів
являється правонаступником Київської
обласної митниці в розумінні ст.55
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України).

Наказом №2242-к позивач був звільнений з
займаної посади в порядку п.5 ст.36 КЗпП
України - тобто у зв'язку з переведенням
позивача (працівника), за його згодою,
на інше підприємство, в установу,
організацію або перехід на виборну
посаду.

Між тим, як вірно встановлено судом
першої інстанції, Наказ №2242-к не
передбачає ні зарахування позивача на
нову посаду, ні назви посади в
структурі Міністерства доходів і
зборів України.

Чинним законодавством як в сфері
трудових відносин, так і сфері
державної служби, зокрема і служби в
системі органів Державної митної
служби, не передбачено такої
безпосередньої та достатньої підстави
для зарахування особи на державну
службу - як наказ про звільнення особи у
зв'язку з переведенням.

Відповідно ч.2 ст.2 КЗпП України
працівники реалізують право на працю
шляхом укладення трудового договору
про роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою, а
відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України, -
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Отже, трудові відносини з Київською
обласною митницею внаслідок яких
позивач просить стягнути заробітну
плату мали бути підтверджені
укладанням трудового договору та через
оформлення наказу про прийняття
позивача на роботу на певну посаду.

Проте, трудового договору між
позивачем та Київською обласною
митницею не було укладено, що не було
спростовано позивачем під час судових
засідань в суді першої та апеляційної
інстанцій.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Зважаючи на те, що факт виконання
роботи в межах трудових відносин між
позивачем та Київською обласною
митницею не доведений, трудові
відносини не підтверджені у зв'язку з
недоведеністю укладання трудового
договору, колегія суддів апеляційної
інстанції приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог до
Київської обласної митниці про виплату
середньої заробітної плати за
вимушений прогул, грошової компенсації
за невикористану відпустку та
моральної шкоди, пов'язаної з
порушенням митним органом трудового
законодавства щодо позивача.

Позовні вимоги про визнання
протиправною бездіяльність
Міністерства доходів і зборів України
щодо невиплати грошової компенсації за
невикористану відпустку та заробітної
плати не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.83 КЗпП України у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.
При цьому у разі переведення
працівника на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
грошова компенсація за не використані
ним дні щорічних відпусток за його
бажанням повинна бути перерахована на
рахунок підприємства, установи,
організації, куди перейшов працівник.
Аналогічні положення закріплені у ст. 24
Закону України «Про відпустки» від
15.11.1996 № 504/96-ВР.

Відповідно до чинного законодавства
грошова компенсація за не використані
дні щорічних відпусток виплачується
працівнику митниці згідно наказу про
вихід у відпустку або при його
звільненні з митниці.

Так, відповідно до п.2 Наказу № 2242-к
перераховано грошову компенсацію за 17
календарних днів невикористаної
позивачем щорічної відпустки на
розрахунковий рахунок Київської
обласної митниці.

Таким чином, Міністерство доходів і
зборів України, як правонаступник
Держмитслужби України вчинило всі
передбачені законодавством дії по
перерахуванню коштів за невикористану
відпустку ОСОБА_2 Дані обставини
спростовують твердження позивача про
вчинення Міністерством доходів і
зборів України протиправної
бездіяльності щодо невиплати позивачу
компенсації за невикористану
відпустку.

Отже, судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. Обставини,
викладені в апеляційній скарзі, до
уваги не приймаються, оскільки є
необґрунтованими та не є підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, Київський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
М.В. Межевич

Я.М. Собків

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Межевич М.В.

Собків Я.М.