Справа № 822/65/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/37637/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А.
(суддя-доповідач), Усенко Є.А.,
Юрченко В.П.,

секретар судового засідання
Загородній А.А.,

за участю: представника
позивача Джурбія В.М.,

представника
відповідача Рисюка П.В.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємства з іноземними
інвестиціями «Едпол»

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 12 червня
2014 року

у справі № 822/65/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства з
іноземними інвестиціями «Едпол»

до Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю підприємство з
іноземними інвестиціями «Едпол» (далі -
ТОВ ПзІІ «Едпол») звернулось в суд з
позовом до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 2
вересня 2013 року:

- № (форма «Р»), яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 1 835 618,75 грн., в тому
числі 1 468 495,00 грн. за основним платежем
та 367123,75 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами);

- № (форма «П»), яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
грудень 2012 року у розмірі
17 903 715,00 грн., в частині зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 17 504 534,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду м. Києва від
27 лютого 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області задоволено повністю .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ТОВ ПзІІ
«Едпол» подало касаційну скаргу, в якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків апеляційного суду фактичним
обставинам справи, та залишити в силі
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
лютого 2014 року.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу та в судовому засіданні
представник Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
просив рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін, а
касаційну скаргу без задоволення,
посилаючись на необґрунтованість
доводів скарги.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатом
проведеної відповідачем
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ ПзІІ «Едпол» складено
акт від 14 серпня 2013 року №
234/22-09-22-01/33168743, згідно з яким
встановлено порушення вимог:

1) пп. 135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137, п.138.2, пп.
138.10.2 п.138.10 ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.150.1
ст.150, п.3 підрозділу 4 розділу ХХ
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в результаті чого завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
станом на 31 грудня 2012 року на суму
17903715,00 грн., в тому числі за півріччя 2012
року - завищення на 6241234,00 грн., за 3
квартали 2012 року - завищення на 12072162,00
грн., за 2012 рік - завищення 17903715,00 грн.;

2) пп. 14.1.13, пп. «в» пп. 14.1.185 п.14.1 ст.14, пп.
«б» п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК, в
результаті чого:

- занижено податок на додану вартість
(далі - ПДВ) в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 1468495,00 грн., у тому числі
по періодах: вересень 2012 року - 150060,00
грн., жовтень 2012 року - 439547,00 грн.,
листопад 2012 року - 439404,00 грн., грудень 2012
року - 439484,00 грн.;

- завищено від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 19
Декларації) за грудень 2012 року в сумі
121136,00 грн.;

- завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 Декларації) станом на 31
грудня 2012 року в сумі 2002574,00 грн.;

3) п.3.1, 3.2, 3.5, 3.6 розділу 3 «Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу (нарахованого) сплаченого на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку»,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 24
грудня 2010 року № 1020 та ст.176 ПК України -
не відображено дані про доходи
виплачені суб'єкту підприємницької
діяльності фізичній особі;

4) ст. 24 Закону України «Про оплату
праці» та ст.115 Кодексу законів про
працю - у квітні 2012 року заробітна плата
працівникам не виплачувалась, у
вересні та жовтні 2012 року заробітна
плата виплачена один раз на місяць.

На підставі вищевказаного акта
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 2 вересня 2013
року № (форми «Р») та №
(форми «П»).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції зазначив, що відповідач як
суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх та беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його заперечення, та
не довів правомірності прийняття
податкових повідомлень-рішень від 2
вересня 2013 року № (форма «Р»)
та № (форма «П») в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за грудень 2012 року на 17
504 534 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ТОВ ПзІІ «Едпол»
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Модуль
Україна»(далі - ТОВ «Модуль Україна»)
(орендар) 1 лютого 2012 року укладено
договір оренди № 01-02/12, відповідно до
якого орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове платне
користування майно згідно актів
приймання-передачі (далі по тексту
орендовані об'єкти), за винятком двох
приміщень інженерно-адміністративного
корпусу - кабінету директора (54 кв.м.) та
бухгалтерії (18 кв.м.) ТОВ ПзІІ «Едпол»
(п.1.1. договору); вартість орендованих
об'єктів складає: 226938572,68 грн. (п.1.5.
договору); орендовані об'єкти
передаються орендарю з метою
здійснення виробничої діяльності
останнього (п.2.1 договору); передача
орендованих об'єктів в оренду
здійснюється за актами
прийому-передачі (п.3.2. договору);
орендовані об'єкти рахуються
переданими в оренду з моменту
підписання сторонами актів прийому
передачі (п.3.3. договору); сторони
прийшли до спільної згоди, що строк
оренди орендованих об'єктів
встановлюється до 31 січня 2015 року (п.4.2.
договору); розмір орендної плати
складає 300000 (триста тисяч) гривень
00 копійок. Розмір орендної плати
включає в себе ПДВ (п.5.1. договору);
орендодавець має право один раз на
місяць здійснювати перевірку порядку
використання (цільового використання)
орендарем орендованих об'єктів, у
відповідності з умовами даного
договору (п.6.1. договору); орендар
зобов'язаний самостійно та за свій
рахунок здійснювати поточний та
капітальний ремонт орендованих
об'єктів, а також їх реконструкцію,
перебудову, добудову, перепланування
тощо за письмовим погодженням з
орендодавцем; за свій рахунок усувати
пошкодження комунікацій орендованих
об'єктів (п.7.1. договору); амортизацію
орендованих об'єктів та використання
амортизаційних відрахувань здійснює
орендодавець в порядку, встановленому
чинним законодавством.

Засновником ТОВ ПзІІ «Едпол» та ТОВ
«Модуль-Україна» є нерезидент -
компанія «Юріа Холдінгз Лімітед»
(країна - Кіпр), а відтак, в силу пп.14.1.159
п.14.1 ст.14 ПК України, позивач та ТОВ
«Модуль-Україна» є пов'язаними особами.

Перевіркою встановлено, що за даними
регістрів бухгалтерського обліку -
відомостей по основних засобах за II-IV
квартали 2012 року амортизаційні
відрахування по основних засобах,
переданих в оренду склали 19605343 грн. При
цьому, у звітних періодах за II- IV
квартали 2012 року дохід від передачі в
оренду TOB «Модуль-Україна» цілісного
майнового комплексу склав 2250000 грн. без
ПДВ. Перевищення суми амортизаційних
відрахувань над сумою доходів від
надання послуг оренди основних засобів
по вищезазначеному договору оренди
складає 17355343 грн. Таким чином, надання
послуг оренди основних засобів
пов'язаній особі за період з 1 квітня 2012
року по 31 грудня 2012 року позивач
отримав збитки в сумі 17 355 342,86 грн.

Пп.153.2.6 п. 153.2 ст.153 ПК України
передбачено, що витрати, понесені у
зв'язку з продажем/обміном товарів,
виконанням робіт, наданням послуг
пов'язаним з таких, платником податку
особам або за операціями з
давальницькою сировиною, визнаються в
розмірі, що не перевищує доходи,
отримані від такого продажу/обміну.

Таким чином, при здійсненні платником
податку операцій з продажу/обміну
товарів, виконання робіт, надання
послуг з пов'язаними з таким платником
особами або за операціями з
давальницькою сировиною всі витрати,
понесені у зв'язку з такими операціями,
не повинні перевищувати отримані від
таких операцій доходи.

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу.

Відповідно до п. 135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК
України до доходу від операційної
діяльності включається дохід від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг.

Згідно з пп. 14.1.185 ст.14 ПК України з метою
оподаткування постачанням послуг,
зокрема, є постачання послуг іншій
особі на безоплатній основі.

Відповідно до пп. 14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК
України безоплатно надані послуги - це
роботи (послуги), що виконуються
(надаються) без висування вимоги щодо
компенсації їх вартості.

Пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПК України
встановлено, що під собівартістю
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг для цілей розділу III
«Податок на прибуток підприємств»
цього Кодексу розуміють витрати, що
прямо пов'язані з виробництвом та/або
придбанням реалізованих протягом
звітного податкового періоду товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, які
визначаються відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку № 3 «Звіт про
фінансові результати», передбачено, що
амортизаційні відрахування є
елементом собівартості.

П. 138.8 ст. 138 ПК України визначено, що
собівартість виготовлених і
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме, амортизації виробничих
основних засобів і нематеріальних
активів., безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

Відповідно до п.5 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 23 «Розкриття
інформації щодо пов'язаних сторін» - до
операцій пов'язаних сторін, зокрема,
належать: придбання або продаж готової
продукції (товарів, робіт, послуг),
придбання або продаж інших активів,
операції за агентськими угодами та
орендні операції.

Згідно з п. 6 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 23 «Розкриття
інформації щодо пов'язаних сторін» -
оцінка активів або зобов'язань в
операціях пов'язаних сторін
здійснюється, зокрема, такими методами:
порівнюваної неконтрольованої ціни;
ціни перепродажу; «витрати плюс»;
балансової вартості.

Оцінка активів внаслідок операцій
оренди може бути здійснена лише за
методом «витрати плюс». За даним
методом застосовується ціна, що
складається з собівартості готової
продукції (товарів, робіт, послуг), яку
визначає продавець, і відповідної
націнки.

Встановлено, що позивачем надано
послуги оренди майна (будівлі, споруди;
машини та обладнання; транспортні
засоби; інструменти, прилади, інвентар
(меблі); інші основні засоби) для TOB
«Модуль-Україна» без висування вимоги
щодо повної компенсації їх вартості.

Здійснення операцій здавання в оренду
майна, від яких не отримують доходи,
тобто без отримання економічного
ефекту, свідчить про відсутність
розумної економічної причини таких
операцій та отримання податкової
вигоди у вигляді заниження бази
оподаткування по податку на прибуток
та податку на додану вартість.

Правомірність позиції податкового
органу підтверджується тим, що в
наступних податкових періодах ТОВ ПзІІ
«Едпол» збільшив вартість послуг
оренди того ж самого майна в 10-ти
кратному розмірі, що компенсує
вартість послуги, з урахуванням
амортизаційних відрахувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про
правомірність зменшення податковим
органом позивачу розміру від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток підприємств на 17
355 342,86 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 2 вересня 2013 року № форми «П»
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за грудень 2012 року
на суму 149191 грн., слід зазначити
наступне.

Позиція податкового органу про
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
сумі 149191 грн. базується на
встановленому порушенні позивачем
вимог пп. 138.10.2 п.138.10, п. 138.2 ст.138, пп. 139.1.9
п. 139.1 ст.139 ПК України внаслідок
завищення адміністративних витрат, що
відображаються в рядку 06.1 Декларації з
податку на прибуток, в результаті
віднесення до їх складу витрат на
оплату праці (з відрахуваннями на
соціальні внески) особам, факт
здійснення якими покладених на них
посадових обов'язків, підприємством
документально не підтверджено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що фактичне
здійснення функціональних обов'язків
працівників підтверджується наявними
в матеріалах справи табелями обліку
робочого часу, відомостями нарахування
коштів (заробітна плата та аванси).

Проте, такі висновки суду
спростовуються матеріалами справи, які
були повно і всебічно досліджені судом
апеляційної інстанції.

Так, для перевірки операцій з
нарахування заробітної плати та
внесків на соціальні заходи
працівників ТОВ ПзІІ «Едпол» надано
штатний розпис, введений з 1 квітня 2012
року, табелі обліку робочого часу за
квітень-грудень 2012 року,
розрахунково-платіжні відомості за
квітень-грудень 2012 року, відомості
нарахування податків та соціальних
внесків на заробітну плату за
квітень-грудень року. Згідно наданих
для перевірки розрахунково-платіжних
відомостей, на підприємстві отримують
заробітну плату 19 чоловік.

Перевіркою встановлено, що у періоді,
що перевірявся, позивач використовував
2 офісних приміщення - кабінет
директора та кабінет бухгалтера.

З метою дослідження питання фактичного
здійснення функціональних обов'язків
на відповідних робочих місцях особами,
зазначеними в штатному розписі,
податковим органом було зобов'язано
позивача надати документи за період з 1
квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року на
підтвердження операції з нарахування
заробітної плати, а саме: посадові
інструкції всіх працівників у
відповідності до займаних посад та
визначення їх робочих місць; графік
роботи кожного працівника відповідно
до займаних посад (з якої до якої
години, в які дні, тощо); документальні
підтвердження фактичного
місцезнаходження працівників на
робочих місцях у відповідних службових
кабінетах (приміщеннях) для виконання
покладених на них посадових обов'язків;
документальні підтвердження
фактичного здійснення працівниками
покладених на них посадових обов'язків.
Проте, посадові особи позивача
відмовились надати документи, що
підтверджують операції з нарахування
заробітної плати, про що складено акт
відмови посадових осіб від надання
документального підтвердження
операцій з нарахування заробітної
плати працівникам підприємства від 7
серпня 2013 року № 26/22-09-22-01/33168743.

Таким чином, проведеною перевіркою не
було виявлено, а позивачем не надано
документальних підтверджень
фактичного здійснення функціональних
обов'язків на відповідних робочих
місцях особами, зазначеними в штатному
розписі TOB ПзІІ «Едпол».

Судом першої інстанції залишено поза
увагою той факт, що табелі обліку
робочого часу складені формально,
оскільки відомості, відображені у них,
не відповідають дійсності, що
підтверджується копіями рішень
Хмельницького окружного
адміністративного суду та Вінницького
апеляційного адміністративного суду
по справах № 2270/2512/12; № 2270/2031/12; №
2270/6159/12.

Отже, надані позивачем табелі обліку
робочого часу за квітень-грудень 2012
року та розрахунково-платіжні
відомості за цей період не є
документальним підтвердженням
виконання посадових обов'язків
особами, що в них зазначені, і,
відповідно, не можуть бути підставами
для формування позивачем витрат.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування рішення суду апеляційної
інстанції відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємства з іноземними
інвестиціями «Едпол» залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та порядку, визначеними статтями
237, 238, 239-1 КАС України.

Судді
О.А. Веденяпін

Є.А. Усенко

В.П. Юрченко