Справа № 816/4391/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4391/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представника позивача - Татусь О.А.,

представника відповідача - Дрібної Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат" до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанови, зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2014 року Колективне
підприємство "Полтавський
м'ясокомбінат" (надалі - КП "Полтавський
м'ясокомбінат", позивач) звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області (надалі - УДВС ГУЮ у
Полтавській області, відповідач) про
скасування постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про арешт коштів
від 24.10.2014, винесеної при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження №39615914, зобов'язання зняти
арешт з рахунків боржника.

Мотивуючи свій позов, КП "Полтавський
м'ясокомбінат" стверджує, що накладення
арешту на грошові кошти підприємства
позбавляє його можливості належним
чином здійснювати свою діяльність, що
призведе до збільшення заборгованості
по заробітній платі перед
працівниками, а також заборгованості
перед бюджетом, нарахуванню пені та
недоїмки. Наголошує на тому, що не
зважаючи на складне фінансове
становище та нерентабельність
підприємства, КП "Полтавський
м'ясокомбінат" постійно щомісяця
сплачує частково суми заборгованості,
які підлягають стягненню в межах
зведеного виконавчого провадження ЗВП
№ 39615914 від 03.09.2013.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог. В
письмових запереченнях посилався на
те, що у зв'язку з несплатою коштів за
судовими наказами та рішеннями,
зведеними у виконавче провадження ЗВП
№39615914, у строк встановлений для
добровільного їх виконання, державним
виконавцем 24.10.2014 винесено постанову
про арешт коштів боржника в межах суми
несплачених коштів в розмірі 865 086,27 грн.
З огляду на чітку послідовність дій
державного виконавця відповідач
вважає, що оскаржувана постанова
винесена на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, визначений
Законом України "Про виконавче
провадження", у зв'язку з чим підстави
для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши залучені до
матеріалів справи та зібрані судом
письмові докази, застосувавши до
спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, суд приходить до наступних
висновків.

Як свідчать матеріали справи в
провадженні державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Полтавській області
перебуває зведене виконавче
провадження ЗВП №39615914 від 09.09.2013, яке
об'єднує 32 виконавчих провадження про
стягнення з КП "Полтавський
м'ясокомбінат" заборгованості на
користь юридичних осіб та держави в
загальному розмірі 1 261 191,59 грн (а.с. 56-57).

02.10.2014 постановою виконуючого обов'язки
начальника УДВС ГУЮ у Полтавській
області дане зведене виконавче
провадження передано з Київського ВДВС
Полтавського міського управління
юстиції до відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області (а.с. 43-44).

Станом на 24.10.2014 залишок боргу по
зведеному виконавчому провадженню ЗВП
№39615914 становив 754 329,85 грн, виконавчого
збору - 109 756,82 грн, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій - 999,60 грн., загалом - 865
086,27 грн.

24.10.2014 у зв'язку з невиконанням судових
рішень та наказів боржником, старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області Дрібною Ю.А. при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження ЗВП №39615914 від
03.09.2013 була винесена постанова про
арешт коштів боржника КП "Полтавський
м'ясокомбінат", якою накладено арешт на
кошти, що містяться на відкритих
рахунках №№:

- 4085, 4318, 4022, 4021,
0690, 3773, 0036,4002,
4100, 4003, 4024, 4023,
4050, 4081, 4091, 0090,
4007, 4005, 0276, 4001 та
інших рахунках боржника, які відкриті
чи будуть відкриватися в Полтавському
ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", м. Полтава, МФО
331401;

- 2, 1, 9 та інших рахунках
боржника, які відкриті чи будуть
відкриватися в АТ "Райффайзен Банк
Аваль" у м. Києві, МФО 380805;

- 0001 та інших рахунках боржника,
які відкриті чи будуть відкриватися в
ПАТ КБ "ЄВРОБАНК", МФО 380355;

- 4718 та інших рахунках боржника,
які відкриті чи будуть відкриватися в
АТ "Сбербанк Росії", МФО 320627;

- 2001 та інших рахунках боржника,
які відкриті чи будуть відкриватися в
АТ "КБ "Експобанк", МФО 322294;

- 001 та інших рахунках боржника,
які відкриті чи будуть відкриватися в
ПАЇ КБ "Надра", МФО 380764 /а.с.45-48/, у межах
суми 865 086,27 грн.

Вказані обставини справи встановлені в
ході судового засідання і не
заперечувалися представниками сторін.

Не погоджуючись із правомірністю
винесення постанови про арешт коштів
боржника від 24.10.2014 ЗВП №39615914, КП
"Полтавський м'ясокомбінат" звернулося
до суду з даним позовом, в якому просить
скасувати зазначену постанову,
зобов'язавши державного виконавця
зняти арешт, накладений на кошти
боржника.

Надаючи правову оцінку доводам
позивача та запереченням відповідача в
межах оскарження постанови про арешт
коштів боржника від 24.10.2014, суд виходить
з наступного.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV
(далі - Закон №606-XIV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до частини першої ст. 11
Закону №606-XIV державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Таким чином судовий акт, який набрав
законної сили, підлягає обов'язковому
та безумовному виконанню особою, на яку
покладено такий обов'язок. Особа, якій
належить виконати судовий акт, повинна
здійснити достатні дії для організації
процесу його виконання, незалежно від
будь-яких умов, оскільки інше
суперечило б запровадженому ст. 8
Конституції України принципу
верховенства права.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону №606-XIV
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону
№606-XIV у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного його виконання,
постановою державного виконавця з
боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна боржника,
що підлягає передачі стягувачу за
виконавчим документом. У зазначених
розмірах виконавчий збір стягується з
боржника також у разі повернення
виконавчого документа без виконання за
письмовою заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 11 Закону №606-XIV
визначено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати арешт
на кошти та інші цінності боржника,
зокрема на кошти, які перебувають на
рахунках і вкладах у банках, інших
фінансових установах, на рахунки в
цінних паперах, а також опечатувати
каси, приміщення і місця зберігання
грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону №606-XIV
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

При цьому положенням частини 4 даної
норми Закону передбачено, що на кошти
та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Статтею 57 Закону №606-XIV передбачено,
зокрема, що арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України від
07.12.2000 №2121-III "Про банки і банківську
діяльність" арешт на майно або кошти
банку, що знаходяться на його рахунках,
арешт на кошти та інші цінності
юридичних або фізичних осіб, що
знаходяться в банку, здійснюються
виключно за постановою державного
виконавця чи рішенням суду про
стягнення коштів або про накладення
арешту в порядку, встановленому
законом. Зняття арешту з майна та
коштів здійснюється за постановою
державного виконавця або за рішенням
суду.

З урахуванням приписів норм
законодавства, наведених вище,
державний виконавець, встановивши факт
невиконання виконавчих документів та
наявність відкритих рахунків, виніс
постанову від 24.10.2014 про арешт коштів
боржника в межах суми боргу в розмірі 865
086,27 грн, що повністю відповідає обсягу
компетенції суб'єкта владних
повноважень та порядку прийняття
спірного рішення.

Таким чином, твердження позивача про
незаконність постанови про арешт
коштів боржника суд відкидає як
безпідставні і такі, що суперечать
фактичним обставинам справи.

Посилання позивача на те, що не
зважаючи на складне фінансове
становище та нерентабельність
підприємства, КП "Полтавський
м'ясокомбінат" постійно щомісяця
сплачує частково суми заборгованості,
які підлягають стягненню в межах
зведеного виконавчого провадження ЗВП
№ 39615914 від 03.09.2013, суд оцінює критично з
огляду на наступне.

Частиною 5 ст. 12 Закону №606-XIV
передбачено, що сторони зобов'язані
протягом трьох робочих днів письмово
повідомити державного виконавця про
повне чи часткове самостійне виконання
рішення боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

З досліджених в судовому засіданні
матеріалів зведеного виконавчого
провадження ЗВП №39615914 суд встановив,
що 29.10.2014 до відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області звернулася
заступник директора КП "Полтавський
м'ясокомбінат" з економічних питань та
надала копію листа про затвердження
графіку погашення заборгованості на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Полтави.
Однак, станом на 12.10.2014 та на дату
судового розгляду справи боржник не
повідомив та не надав відповідних
доказів державному виконавцю на
підтвердження факту часткового
погашення суми заборгованості (а.с. 49-50).

За відсутності підстав для скасування
спірної постанови у суду відсутній і
обов'язок щодо зобов'язання державного
виконавця вчинити дії зі зняття арешту
з рахунків позивача у банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку
про те, що позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
19.11.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун