Справа № 806/1847/14
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
Житомир справа № 806/1847/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

за участі секретарів Бондаренка Д.А.,
Бойко Т.О.,

за участі представника позивача
Кравченка М.В.,

за участі представника відповідача
Бистрицької Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом відкритого акціонерного
товариства "Промислове підприємство
"Пищепром" до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
незаконним та скасування податкового
повідомлення-рішення №
від 31.05.2011,

встановив:

Відкрите акціонерне товариство
"Промислове підприємство "Пищепром"
(далі - позивач) звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м.Житомирі (далі -
відповідач), в якому просить визнати
незаконним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 31.05.2011 №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 1157669 грн, в тому числі за
основним платежем - 1157668 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 01
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем порушено
процедуру виходу на перевірку, а саме
проведена відповідачем позапланова
невиїзна перевірка чинним
законодавством не передбачена.
Внаслідок незаконних дій відповідача
підприємство було позбавлено
можливості надання первинних
бухгалтерських документів та будь-яких
інших документів на спростування
нібито виявлених порушень. Також
зазначив, висновки контролюючого
органу викладенні в акті перевірки №
2102/23-1/00445392 від 06.05.2011 щодо
безпідставного (штучного) сформованого
податкового кредиту за рахунок сум ПДВ
по податкових накладних, отриманих від
постачальника ПП "СТК Молоко" з метою
заниження об'єкта оподаткування та
нанесення шкоди державному бюджету
судовим рішенням в іншій справі, яке
набрало законної сили.

В судовому засіданні 18.08.2014
протокольною ухвалою суду замінено
відповідача на належного - Житомирську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області.

Представник позивача в судовому
засіданні, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
адміністративного позову заперечив, з
підстав викладених в письмових
запереченнях.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у м.Житомирі
проведено позапланову невиїзну
перевірку відкритого акціонерного
товариства "Промислове підприємство
"Пищепром" (ВАТ "Молочник") з питань
взаємовідносин з ПП "СТК Молоко" за
січень 2011 року та неподання декларації
з податку на додану вартість за лютий
2011 року.

За наслідками перевірки складено акт №
2102/23-1/00445392 від 06.05.2011 (а.с.8-29 т. 1).

Відповідно до п.75.1. ст.75 Подакового
кодексу України (далі - ПК України, в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) органи
державної податкової служби мають
право проводити документальні (планові
або позапланові; виїзні або невиїзні)
перевірки.

Документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.

Згідно п.п.75.1.2. п.75.1 ст.75 ПК України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Порядок проведення документальних
позапланових перевірок передбачений
ст.78 ПК України, відповідно до п.78.4.-78.5.,
78.7.-78.8. якої про проведення
документальної позапланової перевірки
керівник органу державної податкової
служби приймає рішення, яке
оформлюється наказом. Право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки. Документальна
позапланова невиїзна перевірка
здійснюється у порядку, передбаченому
статтею 79 цього Кодексу. Перелік
матеріалів, які можуть бути підставою
для висновків під час проведення
документальної позапланової
перевірки, та порядок надання
платниками податків документів для
такої перевірки встановлено статтями
83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення
результатів документальної
позапланової перевірки встановлено
статтею 86 цього Кодексу.

Пунктами 79.2.-79.3. ст.79 ПК України
передбачено, що документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби виключно
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки. Присутність платників
податків під час проведення
документальних невиїзних перевірок не
обов'язкова.

Отже, довід позивача про те, що чинним
законодавством не передбачено
проведення такого виду перевірки як
позапланової невиїзної є
безпідставним та спростовується
п.79.2.-79.3. ст.79 ПК України.

Зі змісту вказаного акту перевірки
видно, що дана перевірка проведена на
підставі наказу начальника ДПІ у
м.Житомирі від 28.04.2011 № 1402 та з відома
директора Кравченко Миколи
Валерійовича та головного бухгалтера
Тимченко Лариси Володимирівни, про що
повідомлено повідомленням від 28.04.2011 за
№ 297 (а.с.8 т.1).

З матеріалів справи видно, що наказом в.
о. начальника Державної податкової
інспекції у м.Житомирі від 28.04.2011 за №
1402 призначено документальну
позапланову невиїзну перевірку ВАТ
"Промислове підприємство "Пищепром" на
підставі вимог п.75.1. ст.75, п.п.78.1.1. п.78.1.
ст.78, п.78.6. ст.78, ст.79, ст.82 ПК України у
зв'язку з неподанням ВАТ "Промислове
підприємство "Пищепром" у встановлений
строк декларації по ПДВ за січень 2011
року та лютий 2011 року, з 28.04.2011
тривалістю 2 робочих днів з питань
правильності обчислення та сплати
податку на додану вартість за січень 2011
та лютий 2011 року. Того ж дня оформлене
письмове повідомлення за № 297 про дату
початку та місце проведення такої
перевірки, адресоване керівнику ВАТ "ПП
"Пищепром" м.Чернігів, вул.Князя
Чорного,4, та м.Житомир, вул.Заводська,21
(а.с.32, 51 т.2).

В судовому засіданні представник
позивача, який на момент перевірки був
керівником підприємства ВАТ "ПП
"Пищепром", пояснив, що ні копії наказу
про проведення названої перевірки, ні
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки він не отримував.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснила, що копія наказу про
проведення перевірки та письмове
повідомлення були направлені
рекомендованим листом за юридичною та
фактичною адресами підприємства
позивача, що підтверджується копією
квитанції (а.с.33 т.2) та оглянутими під
час розгляду справи матеріалами
Державної податкової адміністрації у
Житомирській області Сектору апеляцій
(справа № 25-009 том № 30 Листування та
матеріали скарг (191-196).

Виходячи з викладеного суд приходить
до висновку про те, що відповідачем
порушено порядок надіслання платнику
податків копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки, оскільки докази
надіслання вказаних документів
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення платнику податків чи його
уповноваженому представнику під
розписку відсутні.

Такими діями відповідача порушено
права позивача, як платника податків, в
тому числі бути присутнім під час
проведення перевірок, ознайомлюватися
та отримувати акти (довідки) перевірок,
проведених контролюючими органами,
перед підписанням актів (довідок) про
проведення перевірки, у разі наявності
зауважень щодо змісту (тексту)
складених актів (довідок) підписувати
їх із застереженням та вимагати від
контролюючих органів проведення
перевірки відомостей та фактів, що
можуть свідчити на користь платника
податків.

Щодо оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення суд зазначає
наступне.

Перевіркою встановлено порушення
відкритим акціонерним товариством
"Промислове підприємство "Пищепром"
(ВАТ "Молочник"), а саме відсутність
поставок товарів та укладення угод з
метою настання реальних наслідків.
Господарські операції за період з
01.01.2011 по 31.01.2011 щодо придбання ВАТ "ПП
"Пищепром" (ВАТ "Молочник") товарів
(робіт, послуг) у ПП "СТК Молоко" не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
дозвільних документів, трудових
ресурсів, виробничо-складських
приміщень та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
господарських операцій. В зв'язку з тим,
що угоди поставки є нікчемними,
нікчемний правочин є недійсним в силу
закону, такий нікчемний правочин не
створює інших юридичних наслідків,
крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Згідно з п.1, п.5 ст.203, п.1, п.2
ст.215, п.1 ст.216, ст.228, ст.626, ст.629, ст.650,
ст.655, ст.658, ст.662 ЦК України встановлено
нікчемні правочини по операціях з
придбання товарів (робіт, послуг) ВАТ
"ПП "Пищепром" (ВАТ "Молочник") у ПП "СТК
Молоко"; встановлено також порушення
п.198.1., п.198.2., 198.3., 198.6. ст.198 ПК України, п.2
ст.3 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 № 996-ХІV, зі змінами і
доповненнями, в результаті чого
завищено суму податкового кредиту у
сумі 1157668 грн., в тому числі по періодам:
за січень 2011 р. - 1157668 грн. Враховуючи
вищевикладені порушення, відповідно до
ч.5 ст.203, ч.1,2 ст.215, ст.216 ЦК України в
частині недодержання вимог зазначених
статей в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними,
відповідач прийшов до висновку, що
правочини укладені ВАТ "ПП "Пищепром"
(ВАТ "Молочник") мають ознаки
нікчемності.

31.05.2011 на підставі вказаного акту
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 1157669 грн, в тому числі за
основним платежем - 1157668 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 01
грн (а.с.7 т.1).

Такий висновок контролюючого органу є
безпідставним, виходячи з наступного.

В акті перевіряючим зазначено, що
обставини встановлені в ході
проведення перевірки матеріалів
податкової звітності, реєстраційних
документів, звітів та інших документів,
якимим зафіксовано цивільно-правові
відносини платника податків (а.с.11 т.1).

Відповідно до п.6 розділу І. Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 р. N 984,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 р. за N 34/18772, факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

У разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника
податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами
платника податків або його законними
представниками посадовим (службовим)
особам органу державної податкової
служби письмових пояснень щодо
встановлених порушень податкового
законодавства та/або причин ненадання
первинних та інших документів, що
підтверджують встановлені порушення,
або їх копій факти про надання таких
пояснень необхідно відобразити в акті
(п.5.2. розділу ІІ вказаного Порядку).

В акті відповідача не зазначено
первинні документи, на підставі яких
вчинено записи у податковому та
бухгалтерському обліку, не наведено
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

Як встановлено судом між ВАТ "Молочник"
та ПП "СТК Молоко" укладено договір
поставки № 01/07-МОЛ від 01.07.2010 (а.с.207-208
т.1), відповідно якого постачальник - ПП
"СТК Молоко", а покупець ВАТ "Молочник".
Предметом даного договору є те, що
постачальник зобов'язується
поставляти у зумовлені даним договором
строки молочну сировину та продукцію,
інші товари, а покупець зобов'язується
приймати вказаний товар і сплачувати
за нього певну грошову суму за умовами
цього Договору.

Згідно до п.3 даного договору оплата
здійснюється покупцем в гривнях
України шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок постачальника
за попередньою оплатою або протягом 90
календарних днів з моменту отримання
товару від постачальника.

Також господарські відносини між
позивачем та ПП "СТК Молоко" зумовлені
договором комісії від 01.06.2010 № 17/11-06
(а.с.180-182 т.1), договором підряду від
18.06.2010 № 18/06-2010 (а.с.209-211), договором
поставки від 17.06.2010 № 17/06 (а.с.212-213 т.1),
договором поворотно-фінансової
допомоги № 25/08-10 від 25.08.2010 (а.с.246 т. 1).

Фактичне виконання умов договору
сторонами підтверджується видатковими
накладними (а.с. 74-123, 187, 190, 194, 198, 203 т.1),
податковими накладними (а.с.125-179 т. 1),
актами здачі-прийому робіт (наданих
послуг) (а.с.184 т.1).

Порядок формування податкового
кредиту визначено Податковим кодексом
України (далі - ПК).

Згідно з п.198.1. ст.198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3. ст.198 цього ж
Кодексу податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.6. ст.198 ПК не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 201.7., 201.10. ст.201 ПК України
передбачено, що податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку, не встановлено обов'язку для
позивача здійснювати контроль за
веденням господарської діяльності та
зобов'язань сплати податку до бюджету
контрагентами.

Відповідно до п.198.2. ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається:

- дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Судом встановлено, що ВАТ "ПП "Пищепром"
на підставі належним чином оформлених
податкових накладних та інших
первинних документів сформувало
податковий кредит.

Висновок відповідача, зазначений в
акті перевірки, про те, що проведеною
перевіркою не виявлено, а
підприємством для перевірки не надано
документів (сертифікати відповідності,
посвідчення про якість, ветеринарні
документи, експлуатаційні дозволи та
ін.), які б підтвердили виконання вимог
діючого законодавства у сфері
переробляння молока та виробництва
сиру, а також здійснення оптової
торгівлі молочними продуктами є також
безпідставним, оскільки зазначені
документи не є первинними документами
на підставі яких здійснюється облік
господарських операцій в податковому
та бухгалтерському обліку. Дані
документи є документами дозвільного
характеру, а не документами, якими
оформлюється придбання-продаж
товарно-матеріальних цінностей (а.с.15
т.1).

В той же час висновки перевіряючого,
викладені в акті, на підставі яких
прийняте спірне податкове
повідомлення-рішення щодо нікчемності
договорів ґрунтуються лише на
припущеннях не підтверджених
первинними документами.

Суд вважає, твердження відповідача,
щодо нікчемності угоди поставки
безпідставним, виходячи з наступного.

Підставою для недійсності правочину,
відповідно до ст.215 ЦК України, є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно із ст.228 ЦК України, правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним. Правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 визначено, що при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України, має враховуватись вина, яка
виражається у намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однієї зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

При визнанні угоди нікчемною
контролюючим органом не дотримано
зазначених вимог законодавчих норм,
тобто не встановлено вини та умислу
позивача, спрямованих на заволодіння
державним майном, порушення публічного
порядку.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів про
умисність укладення договорів між ВАТ
"Молочник" та ПП "СТК "Молоко" з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

До справи Житомирською ОДПІ не надано
рішення суду у цивільній чи
господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
фіктивності здійснених позивачем
господарських операцій. Висновок
відповідача про фіктивність
господарської операції носить
характер припущення, яке не
підтверджено належними доказами.

Здійснення господарських операцій з
вказаним контрагентом підтверджено
належним чином оформленими
податковими накладними, договором
поставки.

Акт перевірки не містить жодних
доказів, які б підтверджували, що зміст
зазначених договорів не відповідає
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків чи свідчить
про намір сторін ухилитися від
оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання господарських
зобов'язань, що виникли на підставі цих
договорів.

Таким чином, правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Докази на спростування факту поставки
від ПП "СТК Молоко" відповідачем не
надані.

Слід окремо зазначити, що Податковим
кодексом України на податкові органи
не покладено функцій з контролю за
дотриманням платниками податків
цивільного законодавства та визнання
договорів нікчемними.

На думку суду, при визнанні угоди
нікчемною контролюючим органом не
дотримано зазначених вимог
законодавчих норм, тобто не
встановлено вини та умислу позивача,
спрямованих на заволодіння державним
майном, порушення публічного порядку.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів про
умисність укладення договору з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши у
сукупності докази, які мають юридичне
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, суд дійшов висновку, що
операції між позивачем та ПП "СТК
Молоко", документально підтверджені у
відповідності до вимог Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999. № 996-ХІУ
та Податкового кодексу України та не
мають ознак нікчемного правочину.

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача щодо нікчемності
укладеного договору є помилковими та
такими, що не підтверджуються
обставинами справи.

Суд не бере до уваги інформацію
контролюючого органу про порушення
кримінальної справи щодо посадових
осіб ВАТ "ПП "Пищепром" за ознаками
злочинів передбачених ч.3 ст.212 КК
України, оскільки на думку суду,
вчинення злочину, в тому числі у
вигляді умисного ухилення від сплати
податків в особливо великих розмірах,
може бути встановлено виключно
відповідним рішенням суду. Разом з тим,
відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС
України не надано належних доказів
(вироку, постанови суду) на
підтвердження існування вказаних
обставин.

Щодо висновків зроблених Державною
податковою інспекцію у м.Житомирі в
акті № 2102/23-1/00445392 від 06.05.2011 про
відсутність у ПП "СТК Молоко"
можливості здійснювати господарські
операції через відсутність майна та
інших матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для здійснення
операцій з купівлі-продажу;
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
дозвільних документів, основних
фондів, складських приміщень,
транспортних засобів та ін. (а.с.19 т.1),
суд зазначає, що дана обставина не є
підставою для позбавлення позивача
права на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість та
сум бюджетного відшкодування, оскільки
невиконання свого зобов'язання однією
із сторін господарських відносин не
може вважатись підтвердженням
наявності мети ухилення від сплати
податків та отримання податкової
вигоди іншою стороною.

Такий висновок відповідає позиції
Верховного Суду України, викладеній у
його постанові від 09.09.2008 у справі №
21-500во08, а також узгоджується із
практикою Європейського Суду з прав
людини.

Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати податок на додану вартість
вдруге, а також сплачувати пеню. На
думку Суду, такі вимоги стали надмірним
тягарем для платника податку, що
порушило справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Крім того, суд зазначає, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.12.2013, яка
набрала законної сили 10.02.2014, у справі №
0670/4130/11, за позовом відкритого
акціонерного товариства Промислове
підприємство "Пищепром" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Житомирській
області, за участі прокуратури
Житомирської області, про скасування
податкового повідомлення-рішення,
встановлено наступне.

Спірні господарські відносини були
зумовлені договором поставки № 01/07 від
01.07.2010. Відповідно до вказаного
договору, дослідженого в судовому
засіданні, ПП "СТК Молоко"
зобов'язувалося до 31.12.2011 поставляти
позивачу молочну сировину, продукцію
та інші товари, конкретні партії яких
визначалися за попередньою усною
домовленістю та оформлялися
видатковими накладними. Про реальність
даних господарських операцій між
Позивачем та ПП "СТК Молоко" щодо
поставки молочної сировини та
продукції свідчать наявні в матеріалах
справи та досліджені судом первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку (податкові та
видаткові і прибуткові накладні, акти
списання, виписки із особового рахунку
в банківській установі, подорожні
листи, тощо), які підтверджують факт
поставки вказаного товару та його
оплату. Частина такої молочної
сировини та продукції ПП "СТК Молоко"
імпортувалася на митну територію
України.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, факт вчинення господарських
операцій між позивачем та ПП "СТК
Молоко" згідно вказаного договору
поставки встановлений зазначеною
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду, а тому дані
обставини не потребують доказування.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
контролюючого органу, яким платнику
податків донараховані податкові
зобов'язання, контролюючий орган має
доводити недобросовісність платника
податків. Будь-яких беззаперечних та
достатніх доказів, які б могли свідчити
про недобросовісність позивача при
формуванні сум податкових зобов'язань
відповідачем - суб'єктом владних
повноважень, суду не надано.

Відповідачем також не надано достатніх
доказів на підтвердження
правомірності винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішеня від
31.05.2011 № , а тому суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Отже, сплачений судовий збір в розмірі
487,20 грн, що підтверджується квитанцією,
підлягає відшкодуванню на користь
позивача з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 31.05.2011.

Стягнути на користь відкритого
акціонерного товариства "Промислове
підприємство "Пищепром" з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
487,20 грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Панкеєва