Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/72805/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційними скаргами Львівської
митниці та Державної митної служби
України на по-станову Львівського
окружного адміністративного суду від 10
травня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 жовтня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної митної служби
України, Львівської митниці про
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що з вересня 1999 року проходив
публічну службу в митних органах. У
листопаді 2010 року звільнений з посади
начальника відділу митного оформлення
№ 3 митного поста «Рава-Руська»
Львівської митниці на підставі пункту 6
частини першої статті 30 Закону України
«Про державну службу» (за порушення
Присяги державного службовця).
Підставою для звільнення був акт за
результатами перевірки, відповідно до
якого ним порушено присягу державного
службовця в частині неналежного
виконання службових обов'язків.

Просив скасувати наказ про звільнення,
поновити на посаді начальника відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2011
року, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від 24
листопада 2010 року №2189-к в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах ОСОБА_4,
поновлено на посаді начальника відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці,
стягнуто з Львівської митниці середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 25
листопада 2010 року по 10 травня 2011 року в
розмірі 29 625,21 грн.

У касаційних скаргах, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідачі
просили суд скасувати судові рішення
та постановити нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
публічну службу на посаді начальника
відділу митного оформлення № 3 митного
поста «Рава-Руська» Львівської
митниці.

З метою перевірки організації роботи
Львівської митниці щодо здійснення
митного контролю у пунктах пропуску
через митний кордон України, відділах
митного оформлення, стану роботи
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил, відділу
кадрового забезпечення та з питань
запобігання корупції, проведення
службових розслідувань та перевірок,
перевірки звернень та скарг громадян,
організації взаємодії з іншими
правоохоронними органами та на
підставі наказу Державної митної
служби України від 16 листопада 2010 року
№311-в було проведено 24 листопада 2010
року відповідну перевірку, за
результатами якої складено акт №
21/2010-п.

Відповідно до даного акту за
результатами перевірки встановлено, що
в результаті неналежного виконання
своїх посадових обов'язків
працівниками митних постів
«Рава-Руська», «Мостиська»,
«Краковець», Служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці, неналежної
взаємодії Львівської митниці з
підрозділами Держприкордонслужби
України, іншими правоохоронними
органами, а також з суміжними
підрозділами Митної служби Республіки
Польща, в міжнародних пунктах пропуску
для автомобільного сполучення
«Рава-Руська - Хребенне», «Шегині -
Медика», «Краковець - Корчова»
Львівської митниці мають місце
непоодинокі випадки порушення частини
першої статті 40 Митного кодексу
України - пропуск на митну територію
України товарів і транспортних засобів
без проведення митного контролю, що
сприяє реалізації протиправних схем
ухилення від сплати податків до
Державного бюджету України.

Зокрема, відносно ОСОБА_4 складено
наступний висновок. Комісією
встановлено, що за період з 01 листопада
по 13 листопада 2010 року з митної
території Республіки Польща виїхало 12
транспортних засобів з вантажем, щодо
яких наявна інформація про їх митне
оформлення польською стороною. Однак, в
модулі «диспетчер ЗМК» ПІК
«Інспектор-2006» відсутня інформація про
в'їзд сімох транспортних засобів на
митну територію України, їх митне
оформлення посадовими особами
Львівської митниці за період часу,
вказаному у відповідних повідомленнях
польської сторони, чи вжиття ними
належних заходів реагування
відповідно до Тимчасового порядку.
Зазначене свідчить про ознаки
переміщення вказаних транспортних
засобів з вантажем через митний кордон
України з уникненням від
оподаткування, незаконним звільненням
від митного контролю та порушенням
встановленого порядку ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України.

Позивачем як начальником відділу
митного оформлення не було забезпечено
узагальнення проблемних питань
проведення експерименту з обміну
інформацією про транспортні засоби,
які переміщуються в міжнародному
пункті пропуску для автомобільного
сполучення «Рава-Руська - Хребенне», з
використанням системи ТСS; не
здійснювалось аналізу інформації,
отриманої від митних органів
Республіки Польща; не доповідалось
начальнику митного поста про виявлені
проблемні питання обміну інформацією,
а також про факти неприбуття
транспортних засобів з товарами, щодо
яких здійснене митне оформлення
польською стороною до зони митного
контролю митного поста «Рава-Руська»,
для вжиття відповідних заходів
реагування; документально не визначено
безпосередніх виконавців - посадових
осіб підрозділу митного оформлення, що
здійснюватимуть митний контроль та
митне оформлення транспортних засобів
на підставі інформації, що надана
польською стороною; не було здійснено
належного контролю за службовою
діяльністю підлеглого особового
складу відділу, чим порушено вимоги
пункту 2.2 Тимчасового порядку, що
призвело до переміщення окремих
товарів через митний кордон України з
уникненням від оподаткування та
порушенням встановленого порядку
ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів і
транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України, створення обставин
щодо сприяння незаконному переміщенню
на митну територію України товарів без
оподаткування.

Наказом голови Державної митної служби
України від 24 листопада 2010 року №2189-к
за порушення Присяги державних
службовців припинено перебування
позивача на державній службі в митних
органах України відповідно до пункту 6
частини першої статті 30 Закону України
«Про державну службу».

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що позивач належним
чином організував роботу
підпорядкованого йому відділу по
здійсненню митного контролю та митного
оформлення товарів та транспортних
засобів, які переміщуються через
митний кордон України з дотримання
актів Державної митної служби України,
Львівської митниці, посадової
інструкції та інших норм чинного
законодавства України, а тому
припинення його служби в митних
органах є протиправним.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України посадові особи митної служби
України, вперше прийняті на службу до
митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону України «Про
державну службу»: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

З тексту Присяги вбачається, що в
основі поведінки державного службовця
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, недодержання яких утворює
факт порушення Присяги. У зв'язку з цим
як порушення Присяги слід розуміти
скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як до носія влади, що призводить
до приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону України «Про державну службу»
за невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України «Про державну службу»
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів митного контролю,
здійснюється згідно з цим Законом, якщо
інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом і лише в частині,
що ним не регулюється, - Законом
України «Про державну службу».

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до
діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з
метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

З огляду на положення статей 21, частини
першої статті 22 Статуту, статей 14, 17, 30
Закону України «Про державну службу»
за вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
України «Про державну службу»,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
пункті 6 частини першої статті 30 Закону
України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, припинення державної
служби у зв'язку з порушенням Присяги
та дисциплінарна відповідальність
державних службовців можуть бути
наслідком існування схожих фактичних
підстав у разі вчинення державним
службовцем достатньо близьких за
характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ним не регулюється, - Законом України
«Про державну службу». Тобто
дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону України «Про
державну службу» можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту.

Оскільки припинення державної служби
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, то неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано.

Припинення державної служби за
порушення Присяги може
застосовуватися тільки у крайніх
випадках, коли дисциплінарний
проступок містить ознаки саме такого
порушення і заходи дисциплінарного
стягнення, на переконання
уповноваженої вирішувати питання про
відповідальність посадової особи, є
недостатніми чи попереднє їх вжиття не
дало бажаного результату.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог щодо поновлення позивача на
посаді, оскільки його звільнення на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
не можна визнати законними та
обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема в
постанові від 30 вересня 2014 року по
справі № 21-415а14.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та ухвалення
нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Львівської митниці та
Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 травня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/