Справа № 810/2583/13
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року м.
Київ К/800/5455/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Сліпенко Д.Л.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Кивській
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13.09.2013

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.01.2014

у справі № 810/2583/13-а

за позовом Іноземного підприємства
"Біазі Україна"

до Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13.09.2013, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.01.2014, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 18.05.2013 №
та №.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржувані
рішення - без змін.

В судове засідання з'явився
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Парекс Інвест» за серпень 2011 року, за
результатами якої складено акт №
259/22-2/36263446 від 22.04.2013, яким встановлено
порушення позивачем вимог ст. ст. 203, 215,
216 ЦК України, що призвело до
безпідставного формування позивачем
валових витрат за ІІІ квартал 2011 року
на суму 1790725,00 грн. та податкового
кредиту за серпень 2011 року на суму 358145,00
грн., оскільки, правочин з придбання у
ТОВ «Парекс Інвест» товарів фактично
не відбувся та не створив жодних
юридичних наслідків, а відтак,
включення позивачем вказаної операції
до об`єкту оподаткування податком на
прибуток підприємств та податком на
додану вартість суперечить вимогам пп.
14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 185.1 ст. 185,
п. 188.1 ст. 188, пп. 198.2, пп. 198.3, пп. 198.6 ст. 198
та п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України.

На підставі акта перевірки, податковим
органом 18.05.2013 прийнято податкові
повідомлення-рішення: №, яким
позивачу визначено суму грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість у розмірі 447681,00 грн., з яких
358145,00 грн. - за основним платежем та 89536,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; №, яким позивачу
визначено суму грошового зобов`язання
з податку на прибуток підприємств у
розмірі 514834,00 грн., з яких 411867,00 грн. - за
основним платежем та 102967, 00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
скасування вказаних податкових
повідомлень-рішень, враховуючи
наступне.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом - ТОВ «Парекс
Інвест», на виконання умов договору від
26.05.2013 №П2605/11, підтверджується наявними
в матеріалах справи, належним чином
оформленими первинним документами
бухгалтерського обліку, зокрема:
податковими та видатковими накладними.
Оплата за придбані у ТОВ «Парекс
Інвест» товарно-матеріальні цінності у
загальному розмірі 2148869,06 грн.
підтверджується банківськими
виписками.

Витрати в сумі 1790725,00 грн., понесені
позивачем на придбання у ТОВ «Парекс
Інвест» товарів, та податок на додану
вартість в сумі 358145,00 грн., сплачений у
складі їх ціни, включені позивачем до
валових витрат за ІІІ квартал 2011 року
та до податкового кредиту підприємства
за серпень 2011 року.

На момент здійснення господарських
операцій, контрагент позивача був
зареєстрований у встановленому
законом порядку в Єдиному державному
реєстрі підприємств, установ та
організацій, та мав Свідоцтво платника
податку на додану вартість.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірний договір, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угоди позивачем з вказаним
контрагентом, що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

Слід зазначити, що якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

За наведених обставин, у відповідача
були відсутні підстави для визначення
позивачу податкових зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість, у зв'язку з чим судами
правомірно скасовані спірні податкові
повідомлення-рішення від 18.05.2013.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Кивській області залишити
без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13.09.2013 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.01.2014
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль