Справа № 806/4056/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
Житомир справа № 806/4056/14

час прийняття: 14 год. 03 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представника позивача Шарого
С.В.,

за участі представника відповідача
Гарькавої Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Транспортна компанія ТЕР-ТРАНС" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне підприємство "Транспортна
компанія ТЕР-ТРАНС" звернулося до суду
з позовом, у якому просило визнати
протиправними і скасувати податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
25 липня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання по податку
на прибуток приватних підприємств на
542120, 00 грн. основного платежу і 135530, 00
грн., № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 49423, 00 грн. за грудень
2013 року. В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначив, що підставою для
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на прибуток стали висновки
контролюючого органу про
безтоварність і фіктивність
господарських операцій позивача з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Петрол-Парк" та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
відсутність реального вчинення
господарських операцій з Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Петрол-Парк" у свою чергу послугувало
підгрунтям для зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість. Товариство з цим не
погоджується, оскільки фіктивність ТОВ
«Петрол-Парк» належним чином не
обґрунтована, перевіряючими не
проводилась зустрічна звірка з даним
контрагентом, а тому висновки про те, що
ПП «ТК Тер-Транс» не мало правових
підстав для формування витрат та
податкового кредиту по операціях з ТОВ
«Петрол-Парк», є безпідставними.
Відсутність контрагента за
місцезнаходженням не може слугувати
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та витрат.
Підприємство має всі необхідні
первинні документи, які підтверджують
формування витрат та податкового
кредиту по зазначеним господарським
операціям. Підстав для неврахування
даних документів, їх нормативного
обгрунтування акт перевірки не
містить. Такими, що не відповідають
дійсним обставинам справи, Приватне
підприємство "Транспортна компанія
ТЕР-ТРАНС" вважає доводи контролюючого
органу про відсутність належного
документального підтвердження
господарських зв'язків з ФОП ОСОБА_3 у
зв'язку з тим, що товарно-транспортні
накладні, які були надані під час
перевірки, містять інформацію про
транспортні засоби вказаного
контрагента, за допомогою яких він
провадить господарську діяльність та
які здійснювали перевезення вантажів,
документи також містять прізвища, ім'я,
по батькові водіїв - найманих
працівників підприємця, які керували
даними транспортними засобами.
Господарські операції підприємства з
ФОП ОСОБА_3 підтверджуються не тільки
зазначеними ТТН, але й іншими
документами, якими є договір, акти
виконаних робіт, рахунки-фактури,
виписки банківських рахунків щодо руху
коштів з поточного рахунку на оплату
отриманих послуг, трудовими договорами
ФОП ОСОБА_3 з фізичними особами
(водіями) як працівниками, технічними
паспортами автотранспорту, які
здійснювали перевезення. В сукупності
всі ці документи повністю відповідають
поняттю «первинні документи», що
визначено у статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України».

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала і
просила у їх задоволенні відмовити.
Пояснила, що оспорювані
повідомлення-рішення скасуванню не
підлягають, оскільки прийняті на
підставі обгрунтованих висновків
перевірки про безтоварність і
фіктивність господарських операцій
позивача з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Петрол-Парк" та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що під час проведеної
працівниками Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області документальної
планової виїзної перевірки Приватного
підприємства "Транспортна компанія
ТЕР-ТРАНС" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства, з питань дотримання
вимог законодавства по єдиному
соціальному внеску за період з 01 січня
2011 року по 31 грудня 2013 року виявлено
порушення:

- підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2,
138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого підприємством
занижено податок на прибуток на
загальну суму 542120, 00 грн., в т.ч.: за 9
місяців 2012 року - 51895 грн., 2012 рік - 51895
грн., 2013 рік - 490225 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового Кодексу України, в
результаті чого підприємством
завищено рядок 24 "Залишок від'ємного
значення ПДВ, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду" в сумі 49423 грн., в
тому числі: за липень 2012 року - 8538 грн.;
серпень 2012 року - 28203 грн.; вересень 2012
року - 28203 грн.; жовтень 2012 року - 49423 грн.;
листопад 2012 року - 49423 грн.; грудень 2012
року - 49423 грн.; січень 2013 року - 49423 грн.;
лютий 2013 року - 49423 грн.; березень 2013 року
- 49423 грн.; квітень 2013 року - 49423 грн.;
травень 2013 року - 49423 грн.; червень 2013
року - 49423 грн.; липень 2013 року - 49423 грн.;
серпень 2013 року - 28203 грн.; вересень 2013
року -28203 грн.; жовтень 2013 року - 49423 грн.;
листопад 2013 року - 49423 грн.; грудень 2013
року -49423 грн.

За результатами перевірки складено акт
№ 4285/06-25-22-01/36188296 від 01 липня 2014 року (а.с.
12-55 том 1).

Не погоджуючись із викладеними у
вказаному акті висновками,
Підприємство подавало на нього
заперечення (а.с. 59-61 том 1), яке листом
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 22874/2625/2201 від 22 липня 2014 року
(а.с. 62-69 том 1) залишено без задоволення.

На підставі акта перевірки №
4285/06-25-22-01/ липня 2014 року
контролюючим органом прийняті
податкові повідомлення-рішення №
(а.с. 10 том 1) про збільшення
Підприємству суми грошового
зобов'язання по податку на прибуток
приватних підприємств на 542120, 00 грн.
основного платежу і 135530, 00 грн., №
(а.с. 11 том 1) про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 49423, 00 грн. за грудень
2013 року (а.с. 10 том 1).

Підставою для збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств стали
висновки перевіряючих про
безтоварність і фіктивність
господарських операцій позивача з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Петрол-Парк" і
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
відсутність реального вчинення
господарських операцій з Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Петрол-Парк" також послугувало
підгрунтям для зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість.

Щодо визначення податку на прибуток
приватних підприємств по
господарським відносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Петрол-Парк".

Як зазначено в акті (а.с. 14-19, 27-28 том 1), у
ході проведення перевірки матеріалів
податкової звітності, реєстраційних
документів, звітів та даних
аналітичного, синтетичного
бухгалтерського, фінансового,
складського, матеріального та
податкового обліку підприємства,
аналізу укладених правочинів,
матеріалів зустрічних перевірок, інших
документів та інформації, отриманої у
встановленому порядку, які висвітлюють
взаємовідносини із контрагентами,
встановлено взаємовідносини з
контрагентами, які мають ознаки
«фіктивності», а саме: ТОВ
«Петрол-Парк» (, м. Київ).

На перевірку надано видаткові
накладні, відповідно до яких позивачем
отримано від ТОВ «Петрол-Парк»
паливно-мастильні матеріали.

У цих накладних не зазначено посади,
прізвища осіб, відповідальних за
дозвіл та здійснення господарської
операції і складання первинного
документа.

Обов'язкові реквізити заповнені з
грубим порушенням, а саме: у графі «здав
та прийняв» не зазначені посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, у зв'язку з чим неможливо
ідентифікувати посадових осіб, які
отримували товарно-матеріальні
цінності та неможливо визначити, чи є
ці особи посадовими особами
підприємств.

Отже, накладні, надані підприємством
для перевірки, підписані не
встановленими особами без зазначення
їх посад, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, тобто, мають юридичну
дефектність.

Платником до складу витрат були
віднесені витрати по придбанню ТМЦ, які
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення податкового та
бухгалтерського обліку, вищезазначені
витрати по придбанню ТМЦ на загальну
суму 247120 грн., в т.ч.: за 9 місяців 2012 року
- 247120 грн.; 2012 рік - 247120 грн.

На підставі вищевикладеного, в
порушення пункту 138.2 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України
підприємством завищено витрати в сумі
247120 грн., які не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку у звітному періоді.

Також до перевірки надано
товарно-транспортні накладні від
вищевказаного контрагента, які не
підтверджують факт транспортування
ТМЦ, у яких не зазначено
автопідприємство, яке здійснювало
транспортування ПММ, не зазначено
густину нафтопродукту, не вказано його
температуру, масу, пункт розвантаження,
номер довіреностей, серію, дату. ТТН
скріплена печаткою іншого
підприємства, а саме - ТОВ «Фаворит
Ойл».

До перевірки не надано журнал обліку
довіреностей на придбання ПММ від
постачальника.

Проведеною перевіркою встановлено, що
видаткові накладні, виписані з ТОВ
"Петрол-Парк", не відповідають вимогам
чинного законодавства щодо оформлення
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарської
операції.

Враховуючи вищевикладене, операції з
оприбуткування, приймання-передачі
паливно-мастильних матеріалів не
проводились.

До перевірки не надано сертифікатів
відповідності.

В ході проведення перевірки не
встановлено факту передачі товарів від
продавця до покупця, в зв'язку з
відсутністю (не наданням для перевірки)
актів приймання-передачі
нафтопродуктів, належним чином
оформлених документів, що засвідчують
транспортування, зберігання
нафтопродуктів, сертифікатів
відповідності.

Проведеною перевіркою не виявлено, а
підприємством не надано документів,
які складені у відповідності до норм
чинного законодавства щодо
взаємовідносин з ТОВ "Петрол-Парк".

Перевіркою встановлено, що на
накладних відсутні дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійснення господарської операції
про одержання товару, акти
приймання-передачі товарів.

Факт проведених операцій з придбання
ТМЦ (робіт, послуг) ПП "ТК Тер-Транс" не
підтверджується при врахуванні
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
основних фондів, виробничих активів,
складських приміщень і транспортних
засобів. В ході проведення перевірки
згідно з документами, наданими для
перевірки, не виявлено документи, по
яких надавалися послуги від продавця
(постачальника) до покупця, а також
документів, що підтверджують
прийняття, оприбуткування та надання
послуг відповідно вищезазначених
нормативних документів. Таким чином,
договори укладені з ПП "ТК Тер-Транс", не
спричинили реального настання
правових наслідків.

З такими висновками контролюючого
органу суд не погоджується з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133
Податкового кодексу України,
платниками податку на прибуток
підприємств з числа резидентів є
суб'єкти господарювання - юридичні
особи, які провадять господарську
діяльність як на території України, так
і за її межами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 вказаного Кодексу, об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Із змісту норм статей 138, 139 Податкового
кодексу України слідує, що безумовною
підставою для формування розміру
витрат при визначенні розміру податку
на прибуток є їх підтвердження
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами.

Встановлено, що 02 липня 2012 року між
позивачем (Покупець) і Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Петрол-Парк" (Постачальник) укладено
договір № ПП-009 (а.с. 216-223 том 3), за
умовами якого Постачальник
зобов'язується передати, а Покупець
прийняти й оплатити нафтопродукти в
кількості, асортименті, по цінам, в
терміни, відповідно до умов Договору,
додатків та/або видаткових накладних,
що є невід'ємними частинами цього
Договору.

Враховуючи безперервний та ритмічний
характер поставок дизпалива в рамках
виконання даного договору та
підтримання постійних зв'язків між
Покупцем та Постачальником,
Постачальник вправі виписувати
зведену податкову накладну на
поставлений товар, але не рідше одного
разу на місяць і не пізніше останнього
дня місяця. При цьому, Постачальник
зобов'язаний надавати до зведеної
податкової накладної реєстр
відповідних супроводжувальних
документів.

Умови поставки: FCA (Інкотермс-2010): м.
Коростень, вул. Б.Хмельницького, 18.
Сторони можуть погодити й інші умови
поставки.

Про виконання вказаного договору
свідчать видаткові накладні (а.с. 224, 228,
232 том 3), товарно-транспортні накладні
на відпуск нафтопродуктів (а.с. 225, 229, 234
том 3), податкові накладні (а.с. 226-227, 230,
231, 233 том 3).

Одним із етапів встановлення судом
обґрунтованості права платника
податку на формування витрат є
встановлення факту здійснення
господарської операції шляхом
дослідження усіх первинних документів,
які належить складати залежно від
певного виду господарської операції -
договорів, актів виконаних робіт,
документів про перевезення, зберігання
товарів тощо. Відсутність належних
первинних документів може свідчити про
нездійснення самих господарських
операцій. Крім того, дослідженню
підлягає реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на формування розміру витрат;
добросовісність цього платника
податку, яка полягає у відповідності
вчинених господарській операцій меті,
а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на віднесення сплачених коштів
до складу витрат.

Також між Товариством та ФОП ОСОБА_3 01
травня 2012 року було підписано договір
оренди транспортного засобу без
екіпажу (а.с. 38 том 6), за умовами якого
ФОП ОСОБА_3 надає позивачеві за плату у
тимчасове володіння і користування
автомобіль ЗИЛ (д/н НОМЕР_3) й
причеп-цистерну (д/н НОМЕР_4) без надання
послуг з управління транспортними
засобами і за їх технічного утримання
та експлуатації для транспортування
нафтопродуктів.

Використання придбаних нафтопродуктів
(дизпалива) у господарській діяльності
Товариства при наданні послуг з
перевезення товарів підтверджується
договорами на перевезення і надання
транспортно-експедиційного
обслуговування (а.с. 63-90 том 7), актами
здачі-приймання робіт (а.с.1-54 том 7),
товарно-транспортними накладними (а.с.
70-128, 131-229, 232-250 том 1, а.с. 1-28, 30-250 том 2, а.с.
1-66 том 3, а.с. 1-192, 195-250 том 4, а.с. 1-142 том 5),
актами списання (а.с. 235-248 том 3),
відомостями на відпуск нафтопродуктів
(а.с. 27-31 том 6).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, у
відповідача були відсутні підстави для
зменшення розміру витрат за
вищезазначеними господарськими
операціями.

При цьому суд зазначає, що юридичним
фактом, який породжує право платника на
формування витрат, є реальність
господарської операції, а тому, при
визначенні права платника податків на
їх формування судом має бути
перевірено чи мали операції між
платником податків та його
контрагентами реальний товарний
характер, можливість здійснення таких
операцій з урахуванням оперативності
проведення операцій та віддаленості
контрагентів один від одного.

Договір, укладений між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Петрол-Парк",
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
не містить положень, які б суперечили
вимогам чинного законодавства або
інтересам сторін, а волевиявлення
сторін правочину є вільне і відповідає
їхній внутрішній волі, що відповідає
загальним вимогам, встановленим
статтею 203 ЦК України, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не надано доказів щодо
умислу укладення угод з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами,
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року № 996-ХІV та Податкового кодексу
України, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.

Окремий недолік первинного документа
сам по собі не може бути безумовною
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце,
тобто позбавлення цього документа сили
звітного податкового документа, а
відтак платника податків права на
формування витрат.

Підстави та порядок формування
платником податків витрат
регламентується положеннями
Податкового кодексу України, яких
платник зобов'язаний дотримуватися і
виключно за умови недотримання них
формування витрат може бути визнано
неправомірним.

Матеріалами справи підтверджено
фактичне отримання позивачем
дизельного пального.

Суд при цьому не приймає до уваги
посилання контролюючого органу на
Інструкцію про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку нафти та нафтопродуктів на
підприємствах і організації України,
затверджену наказом Міністерства
палива та енергетики України,
Міністерства економіки України,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Державного комітету з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20 травня 2008 року №
281/171/578/155, оскільки вимоги цієї
Інструкції є обов'язковими для всіх
суб'єктів господарювання (підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб -
підприємців), що займаються хоча б
одним з таких видів економічної
діяльності, як закупівля,
транспортування, зберігання і
реалізація нафти і нафтопродуктів на
території України.

До основних видів діяльності позивача,
згідно з відомостями з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, вказані види
діяльності не належать.

Крім того, товарно-транспортні
накладні не відносяться до документів
суворої звітності та не є первинними
документами в розумінні Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача щодо фіктивності
господарських операцій є помилковими
та такими, що не підтверджуються
обставинами справи.

Згідно із статтею 61 Конституції
України, норми якої є нормами прямої
дії, юридична відповідальність особи
має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (частина 1 статті 19
Конституції України).

Також Податковий кодекс України не
ставить в залежність виникнення у
платника права на формування
податкового кредиту від дотримання
вимог податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

У разі наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку.

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформлених
первинних документів, не встановлено
обов'язку для позивача здійснювати
контроль за веденням господарської
діяльності та зобов'язань сплати
податку до бюджету контрагентами.

З врахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно
віднесено до складу витрат вартість
придбаних у ТОВ "Петрол-Парк"
нафтопродуктів, тому збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
прибуток по таким господарським
операціям є необґрунтованим.

Щодо визначення податку на прибуток
приватних підприємств по
господарським відносинам з приватним
підприємцем ОСОБА_3

Згідно з актом перевірки (а.с. 28-29 том 1),
підприємством включено до складу
валових витрат в рядку 05 Декларації
«Витрати операційної діяльності»
Декларації податку на прибуток
включено витрати, які не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського та податкового обліку,
та не підтверджено наявність поставок
транспортних послуг від ФОП ОСОБА_3 в
сумі 2580131 грн. за 2013 рік.

У разі відсутності первинної
транспортної документації, що
підтверджує отримання послуг з
перевезення вантажів автомобільним
транспортом, а саме:
товарно-транспортної накладної,
подорожнього листа, ПП "ТК Тер-Транс" не
мало підстав для віднесення до складу
витрат оплати послуг по транспортним
перевезенням.

Крім того, відповідно до баз даних
Міністерства доходів і зборів ФОП
ОСОБА_3, являється пов'язаною особою з
ПП "ТК Тер-Транс", а саме являється одним
із засновників даного підприємства.

Також перевіркою встановлено
невідповідність даних між податковим
розрахунком сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
податкової декларації платника
єдиного податку фізичної
особи-підприємця та відомостей із
інформаційного фонду державного
реєстру фізичних осіб по ФОП ОСОБА_3 за
2013 рік.

Так, підприємство відносило до складу
витрат витрати на
транспортно-експедиційні послуги, які
не підтверджені документально
відповідно до вимог чинного
законодавства, в сумі 2580131, 00 грн. за 2013
рік.

Такі висновки відповідача суд розцінює
критично з огляду на слідуючі підстави.

За своїм змістом статті 138, 139
Податкового кодексу України
передбачають як підставу для не
включення до витрат лише випадок
повної відсутності будь-яких
розрахункових, платіжних та інших
документів, а тому і неможливість
віднесення до складу витрат
підприємства сум, непідтверджених
будь-якими документами взагалі.

Частина 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", зокрема, визначає,
що податкова та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Стаття 1 цього Закону визначає, що
первинний документ це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Встановлено, що 01 січня 2012 року між
Приватним підприємством "ТК Тер-Транс"
(Замовник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (Виконавець)
укладено договір про надання
транспортних послуг з перевезення
вантажів автомобільним транспортом №
22 (а.с. 36-37 том 6), відповідно до якого
Виконавець зобов'язується приймати від
зазначеного Замовником відправника до
перевезення вантажі на підставі
заявки, яку отримав Замовник від третіх
осіб, доставляти їх в пункт
призначення, видавати уповноваженому
на одержання вантажу одержувачу, а
Замовник зобов'язується пред'являти до
перевезення вантажі і сплачувати за
перевезення вантажу встановлену плату.

Вартість перевезення, узгоджена
сторонами в актах здачі-приймання
робіт, мають пріоритетне значення над
умовами, зазначеними в цьому договорі.

Виконання умов зазначеного договору
підтверджують товарно-транспортні
накладні (а.с. 129 том 1, а.с. 36-39, 193 том 4,
а.с. 143 том 5), податкові накладні і акти
здачі-прийняття робіт (надання
транспортно-експедиційних послуг) (а.с.
147-250 том 5, а.с. 1-18 том 6), банківські
виписки (а.с. 48-167 том 3), реєстр
товаро-транспортних накладних за 2013
рік (а.с. 56-62 том 6), які містяться в
матеріалах справи і є підставою для
формування позивачем витрат та
податкових зобов'язань по податку на
прибуток за вказаним договором.

Надані товарно-транспортні накладні
містять прізвища водіїв, марки і
державні номери автомобілів, якими
здійснювалося перевезення вантажів, що
повністю відповідає переліку водіїв,
які працювали у ФОП ОСОБА_3 протягом 2013
року, і переліку транспортних засобів,
які використовувалися у господарській
діяльності підприємця протягом
вказаного терміну (а.с. 95, 96 том 6). Також
у матеріалах справи містяться копії
свідоцтв про реєстрацію за ФОП ОСОБА_3
транспортних засобів, що залучалися
ним для надання транспортних послуг з
перевезення вантажів.

При цьому суд ставиться критично до
посилань відповідача на факт
відсутності у позивача подорожніх
листів як підставу для спростування
реальності спірних господарських
операцій з надання транспортних
послуг, оскільки перевізником у даному
випадку виступає фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, а не
Підприємство.

В силу положень Закону України «Про
автомобільний транспорт» та Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні» від 25 лютого
2009 року № 207 оформлення подорожніх
листів на перевезення вантажним
автомобільним транспортом для
фізичних осіб-підприємців не є
обов'язковим.

Також чинне законодавство, зокрема,
Податковий кодекс України, не містить
заборони щодо залучення до
господарських операцій підприємства
його працівників.

ОСОБА_3 як приватним підприємцем було
укладено трудові договори про прийом
на роботу водіїв-експедиторів (а.с. 67-76
том 3), які здійснювали перевезення
товарно-матеріальних цінностей.

Оскільки витрати Приватного
підприємства "ТК Тер-Транс" з отримання
транспортно-експедиційних послуг ФОП
ОСОБА_3 підтверджено документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку, тому нарахування
податку на прибуток з цих підстав є
неправомірним.

Стосовно зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість.

Згідно з актом перевірки (а.с. 20-21 том 1),
ПП "ТК Тер-Транс" включено до складу
податкового кредиту ПДВ з вартості
придбаних товарно-матеріальних
цінностей.

Підприємством до податкового кредиту
безпідставно включено вартість по
придбаних ТМЦ на загальну суму 155270 грн.,
які отримано у перевіреному періоді
від СПД, які мають певні ознаки
фіктивності та взаємовідносини з якими
можуть кваліфікуватися такими, що
здійснюються для отримання вигоди
третіми особами - вигодонабувачами.

У зв'язку з вищевикладеним, у ПП "ТК
Тер-Транс" відсутнє право на податковий
кредит з податку на додану вартість,
сформованого по операціях з ТОВ
"Петрол-Парк".

Крім того, згідно з базами даних
Міністерства доходів і зборів України,
системи «Податковий блок» встановлено,
що ТОВ "Петрол-Парк" перебуває у
стані «9» - направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням та
має ознаки ризикових операцій, а саме:
віднесено до категорії «податкова
яма». Даний контрагент відсутній за
юридичною та фактичною адресою, у нього
відсутні основні засоби, трудові
ресурси.

Вищевикладене свідчить про
відсутність наміру створення правових
наслідків, в т.ч. щодо сплати належних
сум податків та обов'язкових платежів,
тобто, такі угоди носять фіктивний
характер.

В ході перевірки не підтверджено
наявність поставок ТМЦ від ТОВ
«Петрол-Парк», що свідчить про те, що
правочини з ТОВ «Петрол-Парк»
здійснені без мети настання реальних
наслідків. Отже, зазначені правочини не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю.

З висновками контролюючого органу суд
не погоджується з таких підстав.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції
платників податку, зокрема, з
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України (пункт 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
вказаного Кодексу, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до пункту 201.4
статті 201 ПК України, податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Із системного аналізу вказаних вище
норм вбачається, що для отримання права
на податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги).

Згідно з пунктами 200.1-200.4 статті 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Як вже було встановлено судом, 02 липня
2012 року між позивачем (Покупець) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Петрол-Парк"
(Постачальник) укладено договір № ПП-009
(а.с. 216-223 том 3), за умовами якого
Постачальник зобов'язується передати,
а Покупець прийняти й оплатити
нафтопродукти в кількості,
асортименті, по цінам, в терміни,
відповідно до умов Договору, додатків
та/або видаткових накладних, що є
невід'ємними частинами цього Договору.

Про виконання вказаного договору
свідчать видаткові накладні (а.с. 224, 228,
232 том 3), товарно-транспортні накладні
на відпуск нафтопродуктів (а.с. 225, 229, 234
том 3), податкові накладні (а.с. 226-227, 230,
231, 233 том 3).

Всі документи складені належним чином,
відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні".

Доказів щодо нікчемності договору №
ПП-009 від 02 липня 2012 року та рішень суду
про визнання його таким відповідачем
не надано. Не надано також відповідачем
як суб'єктом владних повноважень і
доказів щодо умислу укладення угоди з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, а
також припинення як юридичної особи і
скасування на момент здійснення
господарських операцій реєстрації
платника ПДВ ТОВ "Петрол-Парк".

Також Податковий кодекс України не
ставить в залежність виникнення у
платника права на формування
податкового кредиту від дотримання
вимог податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

З врахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно
віднесено до складу податкового
кредиту 155270, 00 грн. ПДВ з вартості
придбаних у ТОВ "Петрол-Парк"
нафтопродуктів і визначено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за грудень 2013 року,
тому зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за грудень 2013 року по таким
господарським операціям є
необґрунтованим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи все викладене вище, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
25 липня 2014 року № і №
прийняті з порушенням норм податкового
законодавства, а тому позовні вимоги
про їх скасування є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 25 липня 2014 року № і №
.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Транспортна компанія ТЕР-ТРАНС" 669, 90
грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Суддя
С.В.
Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 25
листопада 2014 р.