Справа № 809/1434/14
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.
Справа № 876/7902/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів :

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання:
Нефедовій А.О.,

за участі:

позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

представників відповідачів:
Луканюк В.М., Кіт Р.С.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Івано-Франківської митниці Міндоходів
та Міністерства доходів і зборів
України на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02.07.2014р. по
справі № 809/1434/14 за
позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської
митниці Міндоходів та Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування наказів,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Державної
митної служби України,
Івано-Франківської митниці про
визнання незаконними наказів №158-к від
09.02.2011 року, №107-к від 10.03.2011 року,
поновлення на посаді та стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
02.07.2014р. позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України №158-к
від 09.02.2011 року "По особовому складу
митних органів"; визнано протиправним
та скасовано наказ Івано-Франківської
митниці №107-к від 10.03.2011 року "Про
припинення державної служби";
поновлено ОСОБА_1 на державній службі
на посаді начальника сектора контролю
за переміщення товарів
Івано-Франківської митниці
Міністерства доходів і зборів України;
стягнуто з Івано-Франківської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на користь ОСОБА_1 середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу за
період з 10.03.2011 року по день поновлення
на посаді, з врахуванням отриманої
допомоги по безробіттю. Постанова в
частині поновлення ОСОБА_1 на державній
службі на посаді начальника сектора
контролю за переміщення товарів
Івано-Франківської митниці
Міністерства доходів і зборів України
та стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу, в
межах стягнення суми за один місяць в
розмірі 4980 (чотири тисячі дев'ятсот
вісімдесят) гривень 44 копійки, допущена
до негайного виконання. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Івано-Франківська
митниця Міндоходів та Міністерство
доходів і зборів України оскаржило її,
подавши до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційні
скарги, та з наведених в ній підстав з
посиланням на порушення судом першої
інстанції, при прийнятті оскаржуваного
рішення, норм матеріального права та
неповне з'ясування всіх обставин
справи просить скасувати оскаржувану
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
02.07.2014р. та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представники апелянтів в судовому
засіданні підтримали вимоги
апеляційних скарг, просили постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні заперечили проти
апеляційної скарги, просили залишити
таку без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційних скарг, суд апеляційної
інстанції не знаходить підстав для їх
задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_1 прийняв присягу
державного службовця 01.10.1998 року. З
31.07.2007 року позивач обіймав посаду
начальника відділу контролю за
переміщенням товарів
Івано-Франківської митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 09.02.2011 року № 158-К "По
особовому складу митних органів"
припинено із 09.02.2011 року перебування
позивача на державній службі в митних
органах України, відповідно до пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України "Про
державну службу" за порушення присяги
державних службовців .

В подальшому на виконання
вищевказаного наказу,
Івано-Франківською митницею прийнято
наказ від 10.03.2011 року № 107-К "Про
припинення державної служби",
відповідно до якого, за порушення
Присяги державних службовців, згідно
із п. 6 ч. 1 статті 30 Закону України "Про
державну службу", припинено 10.03.2011 року
перебування позивача на державній
службі в митних органах України.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, спірні накази прийняті на
підставі висновків перевірки,
оформленої актом №2/2011-П про результати
перевірки від 04.02.2011 року, яким
встановлено факт переміщення через
митний кордон України товарів з
приховуванням від митного контролю,
який мав місце на митному посту
"Сеньківка" Чернігівської митниці
17.01.2011 року о 23 год.45хв.

Зокрема, перевіркою встановлено, що
вантаж переміщувався вантажним
автомобілем "МАН" д.р.н.НОМЕР_1/НОМЕР_2 за
вантажно - митною декларацією (далі -
ВМД) №209020000/2011/000067 і прямував з України
в Російську Федерацію. Згідно з
наданими документами відправником
товару значилось товариство з
обмеженою відповідальністю
"Дрогобицький машинобудівний завод -
ЛТД" вул. Бориславська, 51/1 м. Дрогобич,
Львівська обл., 82100, а одержувачем
товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма
Полімашбудсервіс" (Російська
Федерація).

Перевіркою наданих товаросупровідних
документів та на підставі аналізу та
оцінки ризиків, Чернігівською митницею
вказаний транспортний засіб було
направлено для проведення митного
огляду. Під час здійснення митного
огляду вказаного транспортного засобу,
після відкриття напівпричепу
встановлено, що у вантажному відсіку
напівпричепу "Schmitz" д.р.н. НОМЕР_2
знаходились поліпропіленові мішки та
картонні коробки з товарами народного
вжитку. Завантаженість напівпричепа
становила 100% (відсотків). Перевіркою
також встановлено, що цілісність
митного забезпечення Львівської
митниці - пломби 1/209/325 та
пломбувального тросу не порушена.
Проте, при огляді транспортного засобу
виявлені ознаки висвердлювання та
заміни заклепок скоб, через які
протягується пломбувальний трос. За
результатами перерахунку
вивантаженого товару встановлено, що в
автомобілі "MAN" д.р.н.НОМЕР_1/НОМЕР_2
знаходилось 1307 вантажних місць різного
розміру та ваги з товарами: церковні
атрибути, запчастини до легкових
автомобілів, жилетки з хутра, взуття з
хутра, шарфи та хустки жіночі. Теж
встановлено наявність вантажу,
заявленого в товаросупровідних
документах, - "Інструмент змінний,
призначений для калібрування
бурильних свердловин в нафтогазовій
промисловості зі сталі 40Х -
калібратори" у кількості 12 місць, вагою
брутто 4240кг.

З матеріалів справи вбачається, що
після здійснення митного огляду
транспортного засобу з вантажем
"Інструмент змінний - калібратор"
посадовими особами митного поста
"Дрогобич" Львівської митниці
накладено митне забезпечення і
транспортний засіб 13.01.2011 року покинув
зону митного контролю з визначенням
терміну доставки зазначеного вантажу в
митницю призначення - 16.01.2011 року.

Як вірно встановлено судом, позивачем
отримано факсимільну копію заяви
перевізника ОСОБА_5, та
товаросупровідні документи до неї,
надані позивачу експедитором
перевізника ОСОБА_6 після реєстрації
заяви у відділі організаційного та
документального забезпечення
Івано-Франківської митниці. Судом
також встановлено, що вищевказана
заява-факсограма направлялась не з
Івано-Франківська, а з м. Чернівців,
оскільки, як вбачалось з пояснень
позивача, юридична адреса перевізника
знаходиться в м. Чернівці.

Про суть звернення позивач доповів
першому заступнику начальника
Івано-Франківської митниці Сові І.В. та
отримав дозвіл розглянути зазначену
заяву, після чого позивачем було
здійснено перевірку у ПІК "Боротьба з
контрабандою" згідно бази орієнтувань
факт діючих орієнтувань щодо даного
перевізника, та доведено до відома
першого заступника начальника
Івано-Франківської митниці інформацію
про відсутність орієнтувань про
заявника та можливість задоволення
заяви шляхом продовження терміну
доставки товару до 19.01.2011 року.

Обґрунтовуючи законність своїх дій
позивач посилався на приписи наказу
Держмитслужби від 08.12.1998 року №771 "Про
затвердження Положення про порядок
здійснення контролю за доставкою
вантажів у митниці призначення" (із
змінами та доповненнями), а також про
неприпустимість втручання в
зовнішньоекономічну діяльність
перевізника.

Разом з тим, в акті перевірки зазначено,
що ОСОБА_1 своїми діями порушив п.
2.4, 2.5. "Положення про порядок здійснення
за доставкою вантажів у митниці
призначення", затвердженого наказом
Державної митної служби України № 771
від 08.12.1998 року.

Згідно пункту 2.4. "Положення про порядок
здійснення контролю за доставкою
вантажів у митниці призначення",
затвердженого наказом Державної
митної служби України № 771 від 08.12.1998р. в
окремих випадках, коли вантаж не може
прибути в митницю призначення у строк,
установлений митницею відправлення,
внаслідок дії надзвичайних або
невідворотних обставин чи подій, що
перешкоджають руху транспортного
засобу, строк доставки товарів у
митницю призначення може бути
продовжений на час дії зазначених
обставин чи подій. Такими обставинами
чи подіями можуть бути, зокрема:
пригода за участю транспортного
засобу, що перевозить вантаж, яка
спричинила повне чи часткове
пошкодження транспортного засобу або
повну чи часткову втрату вантажу; інші
схожі за характером обставини чи події.

Із змісту вищенаведених правових норм
випливає, що наявність обставин чи
подій, що перешкоджають прибуттю
вантажу в митницю призначення у строк,
установлений митницею відправлення
можуть підтверджуватись належним
чином засвідченими документами.

Разом з тим, в даному пункті відсутні
положення імперативної вказівки на
обов'язок підтвердження надзвичайних
або невідворотніх обставин чи подій.

Згідно із пунктом 2.5 зазначеного
Положення митниця (або митний пост), у
зоні діяльності якої сталася або
триває дія надзвичайних або
невідворотних обставин чи подій,
перелічених у пункті 2.4 цього
Положення, після вивчення документів,
що підтверджують дію таких обставин, у
товаросупровідних документах на
переміщувані товари вчиняє запис
"Строк доставки товарів продовжено до
"___" ______ 199_ р. внаслідок ______________
(зазначається причина продовження
строку)".

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що норми п. 2.5 Положення
зобов'язують митний орган у наведених
випадках вчинити дії щодо вивчення
документів, що підтверджують дію таких
обставин. Жодних посилань на огляд
транспортних засобів, товару, виїзд на
місце пригоди тощо, в Положенні
відсутні.

За наслідком проведеної перевірки
комісія митниці дійшла висновку про
несумлінне виконання службових
обов'язків ОСОБА_1 та запропонувала за
порушення Присяги державного
службовця припинити його державну
службу.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що правова кваліфікація дій або
бездіяльності державного службовця як
дисциплінарного правопорушення або як
порушення Присяги має істотне значення
з огляду на різне правове регулювання
порядку встановлення, оцінки фактичних
обставин та можливих наслідків
правопорушення.

В разі кваліфікації цих дій як
дисциплінарного правопорушення: 1) на
посадову особу митного органу
поширюється дія Закону України «Про
Дисциплінарний статут митної служби
України»(далі - ДСМС); 2) до неї можуть
бути застосовані різні види
дисциплінарних стягнень (від
зауваження до звільнення з митного
органу) (п. 23 ДСМС); 3) дисциплінарне
стягнення має відповідати тяжкості
вчиненого дисциплінарного
правопорушення та ступеню вини особи
(п. 27 ДСМС); 4) враховується характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередня поведінка
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах (п. 27 ДСМС); 5)
застосовуються строки притягнення до
дисциплінарної відповідальності (не
пізніше одного місяця від дня
виявлення і шести місяців від дня
вчинення) (п. 37 ДСМС). Ці вимоги є
юридичними гарантіями дотримання прав
державного службовця під час
застосування до нього заходів
дисциплінарної відповідальності.

У разі ж кваліфікації дій державного
службовця як порушення Присяги на ці
правовідносини не поширюється дія
Закону України «Про Дисциплінарний
статут митної служби України», і як
наслідок, не враховуються тяжкість та
характер порушення, ступінь вини, особа
службовця і не застосовуються строки.

Разом з тим, Закон України «Про
державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року
зі змінами та доповненнями визначає
загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті. Громадяни України, які вперше
зараховуються на державну службу,
приймають Присягу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
державну службу» основними обов'язками
державних службовців, незалежно від
посади, яку вони посідають, зокрема, є:
додержання Конституції України та
інших актів законодавства України;
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; сумлінне виконання своїх
службових обов'язків, ініціатива і
творчість в роботі.

Згідно ст. 2 цього Закону конкретні
обов'язки та права державних
службовців визначаються на основі
типових кваліфікаційних характеристик
і відображаються у посадових
положеннях та інструкціях, що
затверджуються керівниками
відповідних державних органів у межах
закону та їх компетенції.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 30 цього Закону
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю, державна
служба припиняється у разі відмови
державного службовця від прийняття або
порушення Присяги, що передбачено
статтею 17 цього Закону.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суть порушення Присяги
пов'язана з такими істотними
проступками (вчинками) службовця, які
повністю суперечать тому, що на нього
покладено, підривають довіру до нього
як носія влади та унеможливлюють
подальше виконання ним своїх функцій.
Незначні факти порушення, які суттєво
не впливають на роботу органу, не
можуть бути підставою для припинення
державної служби за порушення Присяги.

З об'єктивної сторони порушення
Присяги передбачає дію (дії) або
бездіяльність державного службовця,
які порушують одне або декілька
зобов'язань, які складають зміст
Присяги.

З огляду на підстави, зазначені в
оскаржуваному наказі, позивачеві
ставиться у провину недотримання
Конституції України і законів України,
несумлінне виконання своїх обов'язків.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що порушення Присяги не може
бути кваліфіковано лише як
недотримання взагалі вимог
нормативно-правових актів та законів
України. Тому невиконання, порушення
підзаконних нормативних актів (указів
Президента України, постанов Кабінету
Міністрів України, наказів та
розпоряджень Державної митної служби
України та її органів) не становить
порушення Присяги. У разі порушення
підзаконних нормативних актів дії
посадової особи митних органів можуть
бути кваліфіковані як дисциплінарне
правопорушення, оскільки відповідно до
п. 22 Закону України «Про Дисциплінарний
статут митної служби України» до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать, зокрема: 1)
порушення вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, державної служби,
а також наказів та розпоряджень
безпосередніх та/або прямих
керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Отже, невиконання або неналежне
виконання посадовою особою митного
органу своїх службових обов'язків є
дисциплінарним порушенням, а
несумлінне виконання обов'язків -
порушенням Присяги. Різниця між цими
складами правопорушень полягає в колі
обов'язків (основні чи службові) та
ставленні до них правопорушника
(сумлінному чи несумлінному).

Згідно ст. 1 Закону України «Про
дисциплінарний статут митної служби
України» службова дисципліна в митній
службі України полягає в безумовному
виконанні посадовими особами митної
служби службових обов'язків, а також у
реалізації прав та додержанні обмежень
і заборон, установлених законодавством
з питань проходження служби в митних
органах, і ґрунтується на особистій
відповідальності за доручену справу та
на засадах єдиноначальності і
централізації управління.

Згідно ст. 21 цього Закону порушення
службової дисципліни - це протиправне,
винне (умисне чи необережне) діяння (дія
чи бездіяльність) посадової особи
митної служби, тобто невиконання
урочистого зобов'язання посадових осіб
митної служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Статтями 22 та 28 Дисциплінарного
статуту митної служби України
передбачено перелік діянь, які є
порушеннями службової дисципліни і
встановлено вичерпний перелік
випадків, в яких до посадової особи
митної служби може застосовуватися
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення.

Припинення перебування особи на
державній службі внаслідок порушення
Присяги державного службовця є
публічно-правовою санкцією, що має
наслідком не лише звільнення особи з
займаної посади, але й обмежує право
особи на доступ до державної служби в
майбутньому. Відтак, звільнення особи з
цієї підстави є більш суворим
покаранням, аніж звільнення з митного
органу за вчинення дисциплінарного
правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що невиконання чи неналежне
виконання посадовою особою митних
органів службових обов'язків
насамперед повинно кваліфікуватися як
дисциплінарне правопорушення, а не як
порушення Присяги державного
службовця.

Щоб порушення могло бути кваліфіковане
(визначене) як порушення присяги, воно
повинно бути більш тяжким, більш
суттєвим, ніж порушення щодо
невиконання чи неналежного виконання
службових обов'язків, яке є підставою
для притягнення державного службовця
до дисциплінарної відповідальності, в
тому числі і у вигляді звільнення.

Разом з тим, обґрунтування митного
органу, чому встановлені порушення не
можуть бути визначені як
дисциплінарний проступок, у чому
полягає їх особлива тяжкість, а
головне, докази встановлення умисності
допущених позивачем порушень та
настання тяжких наслідків, які мали
місце внаслідок допущеного порушення,
у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду
зазначає, що у відповідності до п.31
Статуту з метою з'ясування всіх
обставин вчинення посадовою особою
митної служби дисциплінарного
правопорушення керівник митного
органу має право призначити службове
розслідування. Порядок проведення
службового розслідування визначається
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи. Застосуванню
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення передує обов'язкове
службове розслідування, яке
відповідачами не проводилося.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що матеріалами справи не
підтверджується вчинення позивачем
дій, що перешкоджали б нормальному
функціонуванню державного органу.
Порушень встановлених законом
обмежень для державних службовців,
пов'язаних з проходженням державної
служби, позивач не допускав, а також не
зафіксовано вчинків, які порочать його
як державного службовця або
дискредитують державний орган, в якому
він працює.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
відповідачі не довели, що порушення
позивачем своїх посадових обов'язків,
визначених у посадовій інструкції, є
порушенням присяги Державного
службовця, а не підставою для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що наказ Державної
митної служби України від 09.02.2011 року №
158-К «По особовому складу митних
органів» та наказ Івано-Франківської
митниці 10.03.2011 року № 107-К "Про
припинення державної служби",
відповідно до якого, за порушення
Присяги державних службовців, згідно
із п. 6 ч. 1 статті 30 Закону України "Про
державну службу", припинено 10.03.2011 року
перебування позивача на державній
службі в митних органах України є
протиправними та правомірно скасовані
судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з судом
першої інстанції вважає, що оскільки
позивач звільнений з посади начальника
відділу контролю за переміщенням
товарів Івано-Франківської митниці без
наявності для цього законних підстав,
то він повинен бути поновлений на
роботі на раніше займаній посаді.
Колегія суддів вважає, що зміна назви
цієї посади у зв'язку з реорганізацією
Івано-Франківської митниці ДМС на
Івано-Франківську митницю Міндоходів
не впливає на гарантоване право
позивача на працю і не може бути
підставою для висновків про
неможливість роботи позивача на посаді
начальника відділу контролю за
переміщенням товарів
Івано-Франківської митниці Міндоходів.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивач
підлягає поновленню на посаді
начальника відділу контролю за
переміщенням товарів
Івано-Франківської митниці
Міндоходів, оскільки, в цьому випадку,
має місце правонаступництво, а у
правонаступника збереглось попереднє
місце роботи ОСОБА_1

Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що наказ Державної
митної служби України від 09.02.2011 року №
158-к та наказ Івано-Франківської
митниці від 10.03.2011 року № 107-к "Про
припинення державної служби",
відповідно до якого, за порушення
Присяги державних службовців, згідно
із п. 6 ч. 1 статті 30 Закону України "Про
державну службу", припинено 10.03.2011 року
перебування позивача на державній
службі в митних органах України
правомірно скасовані судом першої
інстанції, відтак судом першої
інстанції правомірно поновлено
позивача на роботі та стягнуто
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що доводи апеляційних скарг
Івано-Франківської митниці Міндоходів
та Міністерства доходів і зборів
України суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
апеляційні скарги Івано-Франківської
митниці Міндоходів та Міністерства
доходів і зборів України слід залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Івано-Франківської
митниці Міндоходів та Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02.07.2014р. по
справі № 809/1434/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.І. Запотічний

Судді
О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 14.11.2014
року.