Справа № 248/4401/13-а (6а/248/88/13)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/43073/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Олексієнко М.М., Олендер
І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області на
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2013р.,
постановленої за заявою відділу
Державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання
відповідача здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з 01.01.2011р.

Постановою Харцизького міського суду
Донецької області від 27.01.2012р., яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05.06.2012р., позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача здійснити
позивачу, як дитині війни, нарахування
та виплату щомісячного підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 01.01.2011р. по 22.07.2011р.

У травні 2013р. відділ Державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції звернувся
до суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення суду першої
інстанції шляхом стягнення з
управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області на
користь позивача нараховану суму
щомісячного підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 01.01.2011р. по 22.07.2011р., з
урахуванням здійснених виплат, в
розмірі 1191,12 грн.

Ухвалою Харцизького міського суду
Донецької області від 17.06.2013р. в
задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2013р.
ухвалу Харцизького міського суду
Донецької області від 17.06.2013р.
скасовано. Визнано належним спосіб
виконання постанови цього ж суду від
27.01.2012р. шляхом стягнення з відповідача
за рахунок коштів Державного бюджету
України на користь позивача суми 1191,12
грн.

З таким рішенням суду апеляційної
інстанції не погодився відповідач,
подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення апеляційним
судом норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання встановлення способу
виконання рішення. Просить скасувати
постановлене апеляційним судом
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі та
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Так, частиною першою статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Таким чином, суд
за наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту. При
цьому, відстрочити або розстрочити,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суд може лише у
виняткових випадках.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
враховуючи вимоги статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
та вимоги заяви державного виконавця,
заявник просить суд фактично змінити
зміст резолютивної частини постанови
Харцизького міського суду Донецької
області від 27.01.2012р.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи заяву про зміну способу
і порядку виконання рішення, прийшов до
висновку, що Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» не передбачено
виконання Державною казначейською
службою України рішення суду
зобов'язального характеру, що
унеможливлює виконання зазначеної
постанови суду без зміни порядку і
способу його виконання.

В доводах касаційної скарги відповідач
зазначив, що виконання ним постанови
Харцизького міського суду Донецької
області від 27.01.2012р. неможливе через
відсутність фінансування з Державного
бюджету України.

Отже, виконання зазначеної постанови
суду можливе, хоча й за певних умов, а
отже підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції відсутні.

Аналіз оскаржуваних рішень судів
першої та апеляційної інстанцій
свідчить про те, що апеляційний суд,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі законного і
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 226, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області задовольнити.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2013р. у
даній справі скасувати, а ухвалу
Харцизького міського суду Донецької
області від 17.06.2013р. залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Олексієнко

І.Я. Олендер