Справа № 2а-240/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Справа №
32930/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Стрию та Стрийському
районі Львівської області на постанову
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 6 квітня 2011 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
про скасування вимоги та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області,
в якому просить зобов'язати
відповідача звільнити його від сплати
до Пенсійного фонду України будь-яких
відрахувань у систему
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; скасувати
рішення відповідача щодо сплати боргу
до Пенсійного фонду та зобов'язати
відкликати вимогу вих. №11577 від 08.11.2010
року.

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 6 квітня 2011
року позов задоволено частово. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию
щодо вимоги про сплату ОСОБА_1
страхових внесків за 3-4 квартали 2010
року пенсії та скасовано вимогу
управління Пенсійного фонду України в
м. Стрию про сплату до 20 жовтня 2010 року
сплати страхових внесків за 3 квартал
2010 року сумі 758,46 грн., за 4 квартал 2010
року - 782,34 грн. до 20 січня 2011 року.

Постанова суду першої інстанції,
мотивована тим, що позивач є
пенсіонером за вислугою років, а
відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи, які мають право на
пенсію за цим Законом при наявності
встановленої цим Законом вислуги на
військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, в органах і
підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, державної і
виконавчої служби України мають право
на довічну пенсію за вислугу років.
Таким чином, відповідач на момент
прийняття рішення про сплату до
Пенсійного фонду 758,46 грн. як недоїмки
по внесках за 3 та 4 квартали 2010 року не
грунтується на вимогах закону,
оскільки позивач являвся пенсіонером.

Крім того, суд першої інстанції звертає
увагу на те, що, що в 3 та 4 кварталі 2010
року позивач не мав доходів від
підприємницької діяльності.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, управління Пенсійного фонду
України в м. Стрию та Стрийському
районі Львівської області оскаржило
її, подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 6 квітня 2011 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
передбачає звільнення від сплати
внесків до системи пенсійного
страхування громадянам, які
перебувають у статусі пенсіонера.

Оскільки, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 не сплатив в установлені
законодавством терміни різницю між
мінімальним страховим внеском та
сумою, що поступає на рахунки
Пенсійного фонду України, з
урахуванням частини сум єдиного
податку, управлінням направлено вимогу
№774 про сплату боргу на суму 1540,8 грн.,
однак, у встановлений Законом
десятиденний строк, позивач не сплатив
вказану у вимозі суму.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд
апеляційноїінстанції, у відповідності
до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 23 грудня
2005 року зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Стрийської міської ради.
Разом з тим, позивач обрав особливий
спосіб оподаткування - це єдиний
податок. Відповідно до свідоцтва про
сплату єдиного податку серії НОМЕР_1
від 20.12.2008 року видом діяльності
позивача є здача в оренду
автотранспорту, організація
перевезень вантажів, надання інших
індивідуальних послуг.

Також встановлено, що позивач отримує
пенсію за вислугою років, що
підтверджується посвідченням серія
НОМЕР_2.

29 жовтня 2010 року управлінням
Пенсійного фонду України в м. Стрию
Львівської області фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 винесено
вимогу № Ф-774 про сплату боргу,
відповідно до якої станом на 20.10.2010 року
борг по страхових внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування становить 758,46 грн.

У відповідності до Преамбули Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-IV
від 09.07.2003 р. (далі - Закону) (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що цей
Закон, розроблений відповідно до
Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальники - це
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону сплачують
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Роботодавцями, згідно п. 1 ст. 14 цього
Закону є підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань,
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1,10, 15 статті 11 цього Закону.

Статтею 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки в повному обсязі
страхові внески.

Таким чином, фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 є страхувальником, а тому
зобов'язана нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів,
що складають систему оподаткування. На
ці внески не поширюється податкове
законодавство. Страхові внески не
можуть зараховуватися до Державного
бюджету України, бюджетів інших рівнів,
не підлягають вилученню з Пенсійного
фонду або з Накопичувального фонду і не
можуть використовуватися на цілі, не
передбачені цим Законом.
Законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.

Частина 6 ст. 20 цього Закону передбачає,
що страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.
Базовим звітним періодом для
страхувальників (фізичних осіб -
підприємців) які обрали особливий
спосіб оподаткування є квартал.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 8 липня 2010
року №2461-VI внесені зміни до підпункту 4
пункту 8 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яким визначено, що
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Таким чином, правовідносини, що
виникають між суб'єктами системи
державного пенсійного страхування,
регулюються виключно Законом України
від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до статті 5 цього Закону дія
інших нормативно-правових актів на ці
правовідносини може поширюватися лише
у випадках, передбачених зазначеним
Законом, або в частині, що йому не
суперечить. Виключно цим Законом
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які йому підлягають; перелік
платників страхових внесків, їх права
та обов'язки; порядок нарахування,
обчислення, сплати цих внесків і
стягнення заборгованості за ними.

Виходячи з положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» іншим
законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування
та сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування або звільнення від їх
сплати.

Вказаний Закон передбачає обов'язок
підприємця, що обрав особливий спосіб
оподаткування, сплатити нараховані у
порядку, визначеному пп. 4 п. 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», страхові
внески.

Крім того, суд апеляційної інстанції
зазначає, що згідно ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 9 зазначеного Закону
передбачені наступні види пенсій:
пенсія за віком, пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання,
пенсія у зв'язку із втратою
годувальника.

Умови призначення пенсії за віком
передбачені ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» а саме: особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно вимог п.16 Прикінцеві
Положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», положення закону України
«Про пенсійне забезпечення»
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років.

Стаття 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачає види
державних пенсій: за цим Законом
призначаються: а) трудові пенсії: за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років (ст. 12). Одним з
різновидів пенсії за віком, є пенсія за
віком на пільгових умовах, передбачена
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Отже пенсія «за вислугу років» не є
різновидом «пенсії за віком», а є
різновидом трудової пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
ОСОБА_1 є пенсіонером і отримує пенсію з
06.01.1998 року за вислугу років відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Таким чином суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що ОСОБА_1 є
пенсіонером і отримує пенсію за
вислугу років, відтак у нього відсутнє
право на пільги по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

З аналізу вказаних норм та обставин
справи апеляційний суд вважає, що, що
вимога управління Пенсійного фонду
України в м. Стрию Львівської області
від 29.10.2010 року № Ф-0690 про сплату боргу
відповідає законодавству, прийнята на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що наведений спір
розглянутий та вирішений
неповноважним судом, що
підтверджується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Таким чином, наведений спір відповідно
до процесуального закону, чинного на
момент розгляду справи в суді першої
інстанції, був підсудний окружному
адміністративному суду.

З врахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає рішення суду першої
інстанції незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального права, в
зв'язку з чим його слід скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
задовольнити.

Постанову Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 6 квітня 2011
року у справі №2а-240/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
про скасування вимоги та зобов'язання
вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник