Справа № 490/4028/14-ц
Суддя: Батченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2014 року Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Дудник Г.С. з участю позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Миколаєві адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про
скасування рішення та відшкодування
немайнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до директора
департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради ОСОБА_3, просив скасувати
рішення № М-01-ОП від 18 лютого 2014 року,
зобов'язати очолювану відповідачем
установу прийняти його (позивача) на
облік та забезпечити профілактичне
лікування у визначеному медичною
документацією
лікувально-відновлювальному закладі.
Одночасно позивач просив стягнути з
відповідача 10000 грн. відшкодування
немайнової (моральної) шкоди внаслідок
прийняття протиправного рішення. В
обгрунтування вимог позивач послався
на ті обставини, що є інвалідом Великої
Вітчизняної Війни першої групи
(підгрупа "А") та має два тяжких
поранення на фронті. Пошкодження
легенів вимагає щорічного проходження
профілактичного лікування в
профілакторії "Інгул" і таке
встановлене висновком
медично-експертної комісії № 528 від 15
березня 2012 року. Дана програма
реабілітації є обов'язковою для
виконання всіма органами виконавчої
влади, згідно абзацу 3 ст. 8 Закону
України "Про реабілітацію". 11 лютого 2014
року він (позивач) письмово звернувся
до відповідача з клопотанням
постановки на облік для отримання
путівок до санаторію для себе та
супроводжуючої особи, так як в силу
каліцтва не здатен сам себе
обслуговувати у побуті, приєднавши до
заяви відповідні документи (довідку
форми № 623, та медичну довідку щодо
потреби у постійному сторонньому
супроводі). Проте відповідач рішенням
№ М-01-ОП від 18 лютого 2014 року
безпідставно відмовила у постановці на
облік для отримання путівки. Правовою
підставою позову позивач зазначив
положення Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

05 вересня 2014 року позивач додатково
просив покласти на відповідача
обов'язок забезпечити профілактичне
лікування з обов'язковим
супроводжуючим.

Справу заведено як таку, що
розглядається в порядку цивільного
судочинства.

Усною ухвалою від 24 червня 2014 року до
участі в розгляді справи в якості
другого відповідача притягнутий
департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради (далі - Департамент), а
усною ухвалою від 02 вересня 2014 року у
зв'язку зі згодою позивача допущено
заміну неналежного відповідача -
ОСОБА_3 на належного - Департамент.
Також ухвалою суду від 02 вересня 2014
року відмовлено у задоволенні заяви
представника відповідача про закриття
провадження по справі, розгляд
позовних вимог ОСОБА_1 продовжений в
порядку адміністративного
судочинства.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, підтвердив викладені в
позовній заяві обставини.

Представник відповідача проти позову
заперечувала за його безпідставністю,
суду пояснила, що на час розгляду
справи судом вимога позивач є
задоволеною, йому та його дружині,
видані путівки для проходження
профілактичного лікування в
профілакторії "Інгул". Крім цього,
позивач фактично оскаржує
лист-відповідь на звернення, який не є
рішенням суб'єкту владних повноважень,
яке може бути предметом
адміністративного спору.

В свою чергу, позивач визнав обставину
надання відповідачем путівок, проте
зазначив, що його дружина також має
самостійне право на профілактичне
лікування та на супровід і не може бути
одночасно супроводжуючою його особою.

Представник відповідача проти цього не
заперечувала, зазначивши при цьому, що
надання путівки супроводжуючій особі
можливе за наявності на це коштів у
державному бюджеті, а такі кошти наразі
відсутні.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК
серії 10 ААА № 973975 ОСОБА_1 є інвалідом І
групи (по зору) внаслідок поранень в
боях під час захисту Вітчизни
безстроково та потребує постійного
стороннього догляду. Потреба позивача
у постійному сторонньому огляді
підтверджена також медичною довідкою
міської поліклініки № 3 від 14 січня 2013
року (а.с. 6,7).

З 22 грудня 1992 року ОСОБА_1 перебуває на
обліку по забезпеченню
санаторно-курортним лікуванням в
управлінні соціальних виплат і
компенсацій Центрального району
департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради (а.с. 10).

11 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Департаменту з заявою, в якій просив
забезпечити йому у 2014 році санаторне
лікування з супроводжуючою особою (а.с.
5).

Листом вих. № М-01-ОП від 18 лютого 2014 року
Департамент надав позивачу роз'яснення
положень законодавства щодо переліку
документів, необхідних для його
повторного взяття на облік, тобто, тим
самим відмовив у задоволенні звернення
(а.с. 3, 4).

В силу п. 3 ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
інвалідам війни та прирівняним до них
особам надаються пільги з безплатного
позачергового щорічного забезпечення
санаторно-курортним лікуванням з
компенсацією вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад.
Інваліди війни з числа осіб, які брали
безпосередню участь у бойових діях під
час Великої Вітчизняної війни та війни
з Японією, безплатно забезпечуються
санаторно-курортним лікуванням
першочергово із числа позачерговиків.

Згідно п. 6 Порядку забезпечення
санаторно-курортними путівками деяких
категорій громадян структурними
підрозділами з питань соціального
захисту населення районних, районних у
мм. Києві та Севастополі
держадміністрацій, виконавчими
органами міських рад, затвердженого
постановою КМУ № 182 від 22 лютого 2006
року, (далі - Порядок) інваліди війни та
інваліди, зазначені у статті 6-2 Закону
України "Про жертви нацистських
переслідувань" забезпечуються
путівками позачергово щороку (із січня
по грудень). Інваліди війни з числа
осіб, які брали безпосередню участь у
бойових діях під час Великої
Вітчизняної війни 1941-1945 років та війни
1945 року з імперіалістичною Японією,
безоплатно забезпечуються
санаторно-курортним лікуванням
першочергово з числа позачерговиків
щороку (із січня до грудня).

Відповідно ч. 2 ст. 23 ЗУ "Про
реабілітацію інвалідів в Україні"
індивідуальна програма реабілітації
інваліда є обов'язковою для виконання
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування,
реабілітаційними установами,
підприємствами, установами,
організаціями, в яких працює або
перебуває інвалід, дитина-інвалід,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, типу і форми
власності.

Також в силу ст. 33 ЗУ "Про реабілітацію
інвалідів в Україні" медична
реабілітація інвалідів,
дітей-інвалідів здійснюється в
лікувально-профілактичних закладах,
реабілітаційних установах
відповідного типу. Медична
реабілітація включає всі види
відновного лікування у стаціонарних,
амбулаторних і санаторно-курортних
умовах, диспансерне спостереження,
профілактичні заходи, а також
реконструктивну хірургію,
протезування та ортезування. При
виникненні у хворих дефекту здоров'я в
результаті захворювання або травми, у
тому числі при переході захворювання в
хронічну стадію, медико-соціальні
експертні комісії або реабілітаційні
установи складають відповідний розділ
індивідуальної програми реабілітації
інваліда. Конкретні обсяги, методи,
місце реалізації і строки проведення
реабілітаційних заходів визначаються
в індивідуальній програмі
реабілітації інваліда. Інваліди,
діти-інваліди з важкими формами
інвалідності, які згідно з медичним
висновком потребують постійного
стороннього догляду, забезпечуються
медичним патронажем за місцем
проживання . У разі необхідності
медичний патронаж здійснюють виїзні
реабілітаційні бригади.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 має
право на безплатне позачергове щорічне
забезпечення санаторно-курортним
лікуванням згідно індивідуальної
програми реабілітації інваліда з
компенсацією вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад і
це є обов'язковим для виконання
відповідачем.

Разом з цим, суду представлені докази
того, що під час розгляду справи судом
свій обов'язок Департамент виконав,
забезпечивши ОСОБА_1 путівкою на
санаторно-курортне лікування з 08
вересня 2014 року по 25 вересня 2014 року в
місцевому санаторії-профілакторії
"Інгул".

Вирішуючи спір в частині вимог про
забезпечення позивача супроводом, суд
виходить з наступного.

Відповідно п. 16 Порядку закупівля та
забезпечення путівками здійснюється в
межах коштів, передбачених на
зазначену мету у державному бюджеті на
поточний рік. Згідно з підпунктом 67
Прикінцевих положень ЗУ "Про державний
бюджет України на 2014 рік" № 719-VII від 16
січня 2014 року норми і положення ст. 13 ЗУ
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
КМУ, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Згідно ст. 102 Бюджетного Кодексу
України видатки місцевих бюджетів,
передбачені у п/п "б" п. 4 ч. 1ст. 89 цього
Кодексу, проводяться за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на здійснення
державних програм соціального захисту
у порядку, визначеному КМУ.

Оскільки ЗУ "Про державний бюджет
України на 2014 рік" не передбачені
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам супроводжуючим
особам, то, відповідно, у місцевому
бюджеті м. Миколаєва на 2014 рік не
передбачені відповідні видатки.

Як слідує з лімітної довідки про
бюджетні асигнування та кредитування
на 2014 рік (а.с. 95), виданої департаментом
фінансів Миколаївської міської ради на
підставі рішення Миколаївської
міської ради № 37/15 від 04 лютого 2014 року
"Про міський бюджет м. Миколаєва на 2014
рік" з міського бюджету за КТКВК 090203
передбачені асигнування тільки на:
"інші пільги ветеранам війни, особам, на
яких поширюється чинність ЗУ "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", особам, які мають
особливі заслуги перед Батьківщиною,
ветеранам праці, особам, які мають
особливі трудові заслуги перед
Батьківщиною, жертвам нацистських
переслідувань та реабілітованим
громадянам, які стали інвалідами
внаслідок репресій або є пенсіонерами"

Так як до вказаного переліку не
включені особи, які супроводжують
інвалідів І групи, а відповідач, в свою
чергу, власних коштів не має, то на
нього не може бути покладений обов'язок
щодо закупівлі путівки особі для
здійснення супроводу позивача.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
в частині покладення на Департамент
обов'язку забезпечити профілактичне
лікування з обов'язковим
супроводжуючим.

У зв'язку з відмовою в позові, похідні
вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування
немайнової (моральної) шкоди також
задоволенню не підлягають. Ці вимоги не
підлягають задоволенню також за
відсутністю до того правових підстав
(ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Таким чином, позов не підлягає
задоволенню повністю.

Керуючись ст. 9, 11, 158-163, 288 КАС України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів.

Суддя

О.В.
Батченко