Справа № 821/1843/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/47662/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Кочана В.М.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Прокуратури Херсонської
області про визнання протиправним та
скасування наказу №212к від 06.05.2014р. в
частині притягнення його до
дисциплінарної відповідальності,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Прокуратури
Херсонської області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2014
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Прокуратури
Херсонської області про визнання
протиправним та скасування наказу №212к
від 06.05.2014р. в частині притягнення його
до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р.,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19.08.2014р., позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів скасувати
та направити справу до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до наказу
Прокуратури Херсонської області №1342-К
від 20.09.2012р. ОСОБА_4 призначено на посаду
прокурора Скадовського району
Херсонської області.

Наказом прокуратури Херсонської
області №212к від 06.05.2014р. за неналежне
виконання службових обов'язків,
відсутність контролю за здійсненням
процесуального керівництва,
підтримання державного обвинувачення
підпорядкованими працівниками
позивача притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани.

Накладенню на позивача
дисциплінарного стягнення передувало
обговорення питання причин порушення
конституційних прав громадян під час
досудового розслідування у
кримінальних провадженнях, у яких
ухвалено виправдувальні вироки, на
території, зокрема, Скадовського
району на розширеній оперативній
нараді у прокурора Херсонської
області, про що свідчить протокол №6
від 11.04.2014р. та затвердження Прокурором
Херсонської області 16.04.2014р. висновку
від 10.04.2014р. про законність прийнятих
судом рішень у кримінальному
провадженні №0000129 стосовно
ОСОБА_5

При цьому, прокурор Херсонської
області, вирішуючи питання про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності,
підставами такої відповідальності
вказав вирок Скадовського районного
суду від 12.12.2013р., залишений без змін
ухвалою колегії судів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Херсонської області від 19.03.2014р.,
по кримінальному провадженню
№0000129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у
скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307,
ч.2 ст.311 КК України, яким останнього
виправдано за статями обвинувачення;
ненадання суду доказів законності
проведення працівниками міліції
оперативної закупки, а саме -
проведення ними негласної слідчої
(розшукової) дії - контролю за вчиненням
злочину, які не було розсекречено в
ході досудового розслідування та
долучено до кримінального провадження;
зайняття ОСОБА_6, яка здійснювала
підтримку державного обвинувачення в
суді при розгляді справи щодо ОСОБА_5,
пасивної позиції та невжиття нею всіх
заходів для дослідження в суді доказів,
допиту працівників міліції, що брали
участь у проведенні оперативних
закупок наркотичних засобів у
обвинуваченого, неналежної перевірки
показань обвинуваченого тощо, а також
затвердження прокурором Скадовського
району ОСОБА_4 нового обвинувального
акту по кримінальному провадженню щодо
ОСОБА_5, відповідно до якого зменшено
обсяг обвинувачення шляхом виключення
двох епізодів злочинної діяльності в
зв'язку з недоведеністю вини особи.

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги, прийшли
до висновку про недоведеність
відповідачем законності накладеного
на позивача дисциплінарного стягнення,
його відповідності ступеню вини та
тяжкості проступку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
здійснивши касаційний перегляд справи,
вказує на таке.

Спірні у даній справі правовідносини
регулюються Законом України "Про
прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991р.,
Кримінально-процесуальним Кодексом
України (далі - КПК України),
Дисциплінарним статутом прокуратури
України, затвердженим Постановою
Верховної Ради України №1796-XII від
06.11.1991р. (далі - Дисциплінарним
статутом), Наказом Генерального
прокурора України "Про організацію
діяльності прокурорів у кримінальному
проваджені" №4гн від 19.12.2012р. (далі -
Наказ ГПУ №4гн).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
прокуратуру" повноваження прокурорів,
організація, засади та порядок
діяльності прокуратури визначається
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про
прокуратуру" прокуратура України
становить єдину систему, на яку
відповідно до Конституції України та
цього Закону покладаються такі
функції: 1) підтримання державного
обвинувачення в суді; 2) представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом; 3)
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; 4) нагляд
за додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян;
на прокуратуру не може покладатися
виконання функцій, не передбачених
Конституцією України і цим Законом.

За змістом ст.36 Закону України "Про
прокуратуру" прокурор підтримує
державне обвинувачення в судовому
провадженні щодо кримінальних
правопорушень, користуючись при цьому
правами і виконуючи обов'язки,
передбачені Кримінальним
процесуальним кодексом України; під
час судового провадження прокурор має
право змінити обвинувачення, висунути
додаткове обвинувачення або
відмовитися від обвинувачення у
випадках та порядку, передбачених
Кримінальним процесуальним кодексом
України.

Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України
"Про прокуратуру" за порушення закону,
неналежне виконання службових
обов'язків чи скоєння ганебного вчинку
прокурори і слідчі несуть
відповідальність згідно з
Дисциплінарним статутом прокуратури
України, який затверджується Верховною
Радою України.

Згідно ст.36 Кримінального
процесуального Кодексу України
прокурор, здійснюючи свої повноваження
відповідно до вимог цього Кодексу, є
самостійним у своїй процесуальній
діяльності, втручання в яку осіб, що не
мають на те законних повноважень,
забороняється; органи державної влади,
органи місцевого самоврядування,
підприємства, установи та організації,
службові та інші фізичні особи
зобов'язані виконувати законні вимоги
та процесуальні рішення прокурора.

Повноваження прокурора при здійсненні
нагляду за додержанням законів під час
проведення досудового розслідування у
формі процесуального керівництва
досудовим розслідуванням передбачені
ч.2 ст.36 КПК України, відповідно до п.15
якої до повноважень прокурора
відноситься підтримувати державне
обвинувачення в суді, відмовлятися від
підтримання державного обвинувачення,
змінювати його або висувати додаткове
обвинувачення у порядку, встановленому
цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.338 КПК України
з метою зміни правової кваліфікації
та/або обсягу обвинувачення прокурор
має право змінити обвинувачення, якщо
під час судового розгляду встановлені
нові фактичні обставини кримінального
правопорушення, у вчиненні якого
обвинувачується особа; дійшовши до
переконання, що обвинувачення потрібно
змінити, прокурор після виконання
вимог статті 341 цього Кодексу складає
обвинувальний акт, в якому формулює
змінене обвинувачення та викладає
обґрунтування прийнятого рішення;
обвинувальний акт долучається до
матеріалів кримінального провадження.

За змістом ст.341 КПК України якщо в
результаті судового розгляду прокурор
дійде переконання, що необхідно
відмовитися від підтримання
державного обвинувачення, змінити
його, висунути додаткове обвинувачення
або розпочати провадження щодо
юридичної особи, він повинен погодити
відповідні процесуальні документи з
керівником органу прокуратури, в якому
він працює; у разі якщо в судовому
засіданні брав участь керівник органу
прокуратури, який дійшов одного з
зазначених переконань, він повинен
погодити відповідні процесуальні
документи з прокурором вищого рівня;
якщо керівник органу прокуратури,
прокурор вищого рівня відмовляє у
погодженні обвинувального акта із
зміненим обвинуваченням, клопотання
про висунення додаткового
обвинувачення чи початок провадження
щодо юридичної особи або постанови про
відмову від підтримання державного
обвинувачення, він усуває від участі в
судовому розгляді прокурора, який
ініціював таке питання, та самостійно
бере участь у ньому як прокурор або
доручає участь іншому прокуророві.

Статтями 1 та 2 Дисциплінарного статут
передбачено, що відповідно до Закону
України "Про прокуратуру" Генеральний
прокурор України та підлеглі йому
прокурори здійснюють вищий нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів й важливою
передумовою успішного виконання
покладених на прокуратуру функцій є
компетентність та особиста дисципліна
прокурорів і слідчих прокуратури;
працівники прокуратури повинні мати
високі моральні якості, бути
принциповими і непримиренними до
порушень законів, поєднувати виконання
своїх професійних обов'язків з
громадянською мужністю,
справедливістю та непідкупністю; вони
повинні особисто суворо додержувати
вимог закону, виявляти ініціативу в
роботі, підвищувати її якість та
ефективність і сприяти своєю
діяльністю утвердженню верховенства
закону, забезпеченню демократії,
формуванню правосвідомості громадян,
поваги до законів, норм та правил
суспільного життя.

Відповідно до статті 8 Дисциплінарного
статуту дисциплінарні стягнення до
прокурорсько-слідчих працівників, а
також працівників навчальних, наукових
та інших установ прокуратури
застосовується за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків або за проступок, який
порочить його як працівника
прокуратури; винесення
виправдувального вироку, повернення
кримінальної справи для додаткового
розслідування, скасування запобіжного
заходу та інших процесуальних рішень
тягне дисциплінарну відповідальність
прокурорів і слідчих, якщо ними в
процесі слідства були допущені
недбалість або несумлінність.

Згідно зі ст.9 Дисциплінарного статуту
дисциплінарними стягненнями є: 1)
догана; 2) пониження в класному чині; 3)
пониження в посаді; 4) позбавлення
нагрудного знаку "Почесний працівник
прокуратури України"; 5) звільнення; 6)
звільнення з позбавленням класного
чину.

Дисциплінарне стягнення має
відповідати ступеню вини та тяжкості
проступку; прокурор, який вирішує
питання про накладення стягнення,
повинен особисто з'ясувати обставини
проступку та одержати письмове
пояснення від особи, яка його вчинила; в
разі необхідності може бути призначено
службову перевірку (ст.11
Дисциплінарного статуту).

Дійсно, як вже вказувалось в цій ухвалі,
вироком Скадовського районного суду
від 12.12.2013р., залишеним без змін ухвалою
колегії судів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Херсонської області від 19.03.2014р.,
по кримінальному провадженню
№0000129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у
скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307,
ч.2 ст.311 КК України, останнього
виправдано за статтями обвинувачення.

Підтримку державного обвинувачення в
судовому провадженні по обвинуваченню
ОСОБА_5 здійснювала ОСОБА_6, яка на той
час проходила стажування на посаді
прокурора прокуратури Скадовського
району, а відповідно до постанови
прокурора Скадовського району ОСОБА_4
про заміну процесуальних керівників у
кримінальному провадженні від 27.08.2013р.
повноваження прокурорів у
кримінальному провадженні №30000129
покладено на прокурорів Кравчук Н.В.,
Приходько О.В., Кожухаря В.В.,
ОСОБА_6 й обов'язки старшого
процесуального керівника покладено на
ОСОБА_8

12.11.2013р. прокурор Скадовського району
ОСОБА_4 затвердив новий обвинувальний
акт по кримінальному провадженню щодо
ОСОБА_9, складений прокурором
ОСОБА_6

При цьому, як встановлено судами,
ОСОБА_4 працює на посаді прокурора
Скадовського району з 2012 року й на час
розгляду в Скадовському районному суді
кримінального провадження щодо ОСОБА_5
в провадженні прокуратури
Скадовського району знаходилося
приблизно 40 аналогічних справ, а з п'яти
посад прокурорів, в обов'язки яких
входить підтримання державного
обвинувачення, чотири посади обіймали
стажисти, в зв'язку з чим в серпні 2013
року по даному кримінальному
провадженню утворено групу прокурорів,
старшим з яких призначений досвідчений
прокурор; новий обвинувальний акт щодо
ОСОБА_5, відповідно до якого було
виключено з обвинувачення ряд
епізодів, які не знаходили свого
підтвердження в судовому розгляді,
ОСОБА_4, як прокурором Скадовського
району, в листопаді 2013 року був
затверджений за погодженням з
прокуратурою області.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що з
наданих відповідачем матеріалів, які
послужили підставою для притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності, та зі змісту
оскарженого наказу не вбачається, що
при здійснені своїх службових
обов'язків у кримінальному провадженні
№30000129 позивач порушив будь-які
норми КПК України, діяв всупереч ним,
проявив несумлінність, недбалість та
недобросовісність, а його вина не
доведена та не конкретизована, що
виключає можливість притягнення його
до дисциплінарної відповідальності.

Винесення ж судом виправдувального
вироку не може бути підставою для
притягнення прокурора до
дисциплінарної відповідальності, якщо
не доведено, що вказане рішення
винесено судом на підставі допущеного
прокурором порушення чинного
законодавства, та допущення ним при
цьому недбалості та несумлінності.

Крім того, як правильно вказали суди
попередніх інстанцій, відповідач при
прийнятті рішення про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності не врахував його
позитивну характеристику,
неодноразові заохочення,
добросовісність, дострокове
присвоєння класного чину тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Згідно з приписами частини 3 статті 220-1
КАС України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди першої та
апеляційної інстанцій при ухваленні
судових рішень не допустили порушень
норм матеріального чи процесуального
права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Прокуратури
Херсонської області відхилити, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2014
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.