Справа № 2а-11389/11/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/16071/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Блок Майстер
Україна»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
жовтня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року

у справі № 2а-11389/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Блок Майстер
Україна»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Блок Майстер
Україна» (далі - ТОВ «Блок Майстер
Україна»; позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
(далі - ДПІ у Печерському районі м.
Києва; відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 24 березня 2011 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
жовтня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі, позивач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
постановлених у справі судових рішень
та прийняття нового - про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено документальну виїзну
позапланову перевірку ТОВ «Блок
Майстер Україна» з питань дотримання
вимог валютного законодавства України
згідно з Указом Президента України від
18 червня 1994 року № 319/94 «Про невідкладні
заходи щодо повернення в Україну
валютних цінностей, що незаконно
знаходяться за її межами» та листом ТОВ
«Блок Майстер Україна» від 07 лютого 2011
року за контрактом № 601 від 02 липня 2009
року, за результатами якої складено акт
№ 64/22-02/36387055 від 11
березня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
ДПІ у Печерському районі м. Києва
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 24
березня 2011 року, яким позивачу
нараховано суму грошового зобов'язання
в розмірі 7 188,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження, названий акт
індивідуальної дії залишено без змін.

Перевіркою встановлено порушення
товариством статті 1 Закону України від
23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон №
185/94-ВР) у зв'язку з порушенням
законодавчо встановленого строку
зарахування валютної виручки в розмірі
1 537,80 доларів США за контрактом № 601 від
02 липня 2009 року, укладеним з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Легал Консалтинг
Груп» (Російська Федерація), на рахунок
позивача у банку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку про правомірність
нарахування контролюючим органом
позивачу суми грошового зобов'язання
за порушення наведеної законодавчої
норми.

Однак, з такими доводами судових
інстанцій погодитись не можна, з огляду
на таке.

Відповідно до статті 1 Закону № 185/94-ВР
виручка резидентів у іноземній валюті
підлягає зарахуванню на їх валютні
рахунки в уповноважених банках у
строки виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
180 календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Як встановлено судами, між ТОВ «Блок
Майстер Україна» (продавець) та
ТОВ «Легал Консалтинг Груп» (покупець)
укладено контракт № 601 від 02 липня 2009
року, відповідно до умов якого позивач
зобов'язався виготовити та поставити
нерезиденту товар на умовах СРТ
«Інкотермс 2000» Душанбе (Таджикистан).

Згідно із специфікацією № 1 (Додаток № 4
до контракту № 601 від 02 липня 2009 року)
продавець передає покупцю будівельні
модульні конструкції у кількості
восьми штук на загальну суму в розмірі
38 806,00 доларів США (без податку на додану
вартість). Пунктом 1 зазначеної
специфікації визначено періоди
здійснення платежів між сторонами
контракту, зокрема, останній платіж у
розмірі 1 537,80
доларів США перераховується
нерезидентом протягом трьох
банківських днів з моменту прийому
товару від перевізника та наявності
рахунку.

У зв'язку з несплатою покупцем
останнього платежу в розмірі 1 537,80
доларів США, ТОВ «Блок Майстер Україна»
звернулось до Арбітражного суду
Свердловської області з позовом про
стягнення з нерезидента
заборгованості в розмірі
1 537,80 доларів США та неустойки в
розмірі 166,50 доларів США.

Рішенням Арбітражного суду
Свердловської області від 27 серпня 2010
року у справі № А60-21205/2010-С2 в
задоволенні позовних вимог відмовлено
з огляду не те, що остання партія товару
прийнята нерезидентом не була з
підстав неналежної якості товару, що
підтверджується актом експертизи
Торгово-промислової палати Республіки
Таджикистан № 1-315 від 07 вересня 2009 року.

За змістом пункту 1.8 Інструкції про
порядок здійснення контролю за
експортними, імпортними операціями,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 24
березня 1999 року № 136, (далі - Інструкція)
сума валютної виручки або вартість
товарів може бути зменшена, якщо
протягом виконання зобов'язань за
договором відбувається перегляд ціни
товарів у зв'язку з невідповідністю їх
кількісних та/або якісних
характеристик умовам договору - на суму
недопоставлених та/або неякісних
товарів.

Рішення про таку невідповідність
приймає Міжнародний комерційний
арбітражний суд чи Морська арбітражна
комісія при Торгово-промисловій палаті
або інший орган (експертна організація
тощо), уповноважений розглядати спори
або засвідчувати таку невідповідність
згідно з правилами чи звичаями країни
розташування сторони договору або
третьої країни відповідно до умов
договору.

З огляду на наведену норму Інструкції
та враховуючи встановлені Арбітражним
судом Свердловської області обставини,
які не спростовано контролюючим
органом, у останнього в наведеному
випадку були відсутні правові підстави
для прийняття оскаржуваного акту
індивідуальної дії.

Згідно із статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

При цьому відповідно до частини 2
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України законним
вважається рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

За наведених обставин, порушення
судами норм матеріального права є
підставою для скасування
постановлених у справі судових рішень
та прийняття нової постанови про
задоволення позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Блок
Майстер Україна» задовольнити.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20 жовтня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року.

Прийняти у справі нову постанову, якою
позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№ від 24 березня 2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Блок Майстер
Україна» витрати із сплати судового
збору в розмірі 196,25 грн.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.