Справа № 2а-1008/10/2070
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
Київ К/800/11373/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Харківській області, третя
особа - ОСОБА_4 про визнання дій
протиправними, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
протиправними дії державного
виконавця Дзержинського ВДВС
Харківського МУЮ, вчинені 30 січня 2009
року щодо належного їй на праві
власності гаража у дворі будинку по
АДРЕСА_1 та відносно її майна, яке
знаходилося у вказаному гаражі;
стягнути на користь ОСОБА_3 з
державного бюджету завдану їй майнову
шкоду в результаті втрати належного їй
майна в результаті дій державного
виконавця у розмірі 27909,5 грн.; стягнути
на користь ОСОБА_3 з державного бюджету
завдану їй моральну шкоду в результаті
втрати належного їй майна в результаті
дій державного виконавця, яку вона
оцінює у 5000 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 жовтня 2012
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25 квітня 2007 року
Дзержинським районним судом м. Харкова
виданий виконавчий лист у справі
№2-1819/2007 року про зобов'язання ОСОБА_4
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку у АДРЕСА_2 (згідно акту
обстеження земельної ділянки від 12.05.2006
року № 548/06) шляхом знесення самовільно
побудованого гаражу та повернути
земельну ділянку Харківській міській
раді, з приведенням її у придатний для
подальшого використання стан.

Державним виконавцем Дзержинського
ВДВС Харківського міського управління
юстиції постановою № 308-20/07 від 01 серпня
2007 року відкрито виконавче провадження
за вказаним виконавчим листом. Копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження надати особисто боржнику
не виявилось можливим у зв'язку з його
відсутністю за місцем мешкання та
відмовою особисто зачекати на робочому
місці для можливої передачі йому
постанови державним виконавцем.

Листом № 02-11/93 від 12 січня 2009 року
ОСОБА_4 повторно надіслано копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 01 серпня 2007 року, що
підтверджується копіями сторінок
Журналу реєстрації вихідної
кореспонденції Дзержинського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції.

Листом № 1265 від 23 січня 2009 року
державним виконавцем повідомлено
ОСОБА_4, що примусове виконання рішення
суду відбудеться 30 січня 2009 року о 09
годині 00 хвилин, та попереджено, що
відсутність боржника не є перешкодою
для виконання рішення суду.

В подальшому, у зв'язку з тим, що станом
на 23 січня 2009 року рішення суду
боржником не виконано, поважних причин,
які б перешкоджали виконанню боржником
рішення суду боржником ВДВС
повідомлено не було, згідно зі ст. 87
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
прийнято постанову про накладення
штрафу від 24 січня 2009 року, у якій
попереджено боржника, що у випадку
повторного невиконання рішення суду 30
січня 2009 року о 09:00 буде організовано
його примусове виконання.

Про направлення ОСОБА_4 повідомлення та
постанови про накладення штрафу
зазначено в Журналі реєстрації
вихідної кореспонденції Дзержинського
ВДВС Харківського міського управління
юстиції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що дії державного виконавця
Дзержинського ВДВС Харківського
міського управління юстиції при
здійсненні виконавчих дій в рамках
виконання виконавчого листа від 25
квітня 2007 року Дзержинського районного
суду м. Харкова у справі
№2-1819/2007 року відповідають вимогам
чинного законодавства.

Такий висновок судів першої та
апеляційної інстанцій відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

У статті 1 Закону України «Про
виконавче провадження» вказано, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ст.2
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Стаття 5 Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) визначає обов'язок
державного виконавця вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб і порядок, визначені виконавчим
документом.

У статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено,що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, виконавчі листи, що
видаються судами.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, 30 січня 2009 року державним
виконавцем Загорульком Є.О. було
здійснено дії щодо виконання судового
рішення у присутності понятих та
працівника органів внутрішніх справ,
залученого постановою державного
виконавця від 27 січня 2009 року.

Майно, виявлене державним виконавцем
при приведенні виконавчих дій, було
описано та внесено до акта від 30 січня
2009 року.

Копію зазначеного акту направлено
ОСОБА_4 листом від 30 січня 2009 року №
02-11/1953/В-4, що підтверджується копіями
сторінок Журналу реєстрації вихідної
кореспонденції Дзержинського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції.

Відповідно до п. 5.8.4 п. 5.8 розділу 5
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 р. N
74/5 у разі відмови боржника або членів
його сім'ї, чи представника боржника -
юридичної особи прийняти майно на
зберігання, відсутності їх при
проведенні опису майна, а також за
наявності обставин, що не дають змогу
передати вказаним особам майно на
зберігання, державний виконавець
призначає зберігачем описаного майна
іншу особу.

У зв'язку з відсутністю боржника та
його представника описане майно було
передане на відповідальне зберігання
особі, яка погодилась прийняти таке
майно, - ОСОБА_5

У відповідності до частини першої
статті 59 Закону України «Про виконавче
провадження», особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права на
майно і про звільнення майна з-під
арешту.

Згідно частини 2 зазначеної статті, у
разі прийняття судом рішення про
звільнення майна з-під арешту або
сплати боржником повної суми боргу за
виконавчим документом до реалізації
арештованого майна боржника, майно
звільняється з-під арешту за
постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про звільнення майна з-під
арешту надсилається боржнику та до
органу (установи), якому була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, з позовом про визнання права
власності на майно та зняття з нього
арешту ОСОБА_3 звернулася до суду лише у
квітні 2012 року, та на цей час спір не
вирішений.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що позовні
вимоги про визнання протиправними дій
державного виконавця у даному випадку
є передчасними, оскільки державний
виконавець не приймав рішення про
звільнення належного позивачці майна
з-під арешту та не відмовляв у його
поверненні.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: