Справа № 826/16071/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2014 року №
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інстех" до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м.Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
20 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інстех» (далі по
тексу - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексу - відповідач) в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 24 квітня 2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/16071/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 29 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні 29 жовтня 2014
року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на
підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інстех», за
результатом якої складено акт
перевірки від 03 квітня 2014 року №
1928/15/26-53-15-02-19.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено порушення термінів сплати
самостійно визначеного грошового
зобов'язання з податку на прибуток
протягом стоків, встановлених пунктом
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України, а саме встановлено сплату
самостійно визначеного грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 230784,00 грн. із затримкою в 16 днів.

Заперечення на вищезазначений акт
перевірки залишені без задоволення,
висновки акту перевірки від 03 квітня
2014 року № 1928/15/26-53-15-02-19 - без змін.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті від 24
квітня 2014 року № Товариство
з обмеженою відповідальністю «Інстех»
зобов'язано сплатити штраф у розмірі
22964,72 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, податне повідомлення -
рішення Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у
місті від 24 квітня 2014 року №
залишено без змін, скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інстех» -
без задоволення.

Не погоджуючись із спірним рішенням,
позивач зазначає, що самостійно
визначене грошове зобов'язання з
податку на прибуток у розмірі 230784,00 грн.
сплачено 07 березня 2014 року, тобто у
строк встановлений пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України, проте, у
зв'язку з не вірним зазначенням
позивачем номеру рахунку 0005
замість 0005, контролюючий орган
вважає датою фактичної сплати 27
березня 2014 року.

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 03 квітня 2014 року №
1928/15/26-53-15-02-19.

Окружний адміністративний суд
міста Києва погоджується із доводами
позовної заяви з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Кодексу
адміністративного судочинства
України, Податкового кодексу України,
Бюджетного кодексу України, Закону
України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні".

Відповідно до пунктів 49.1 та 49.2 статті 49
Податкового кодексу України Податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Згідно з абзацом 1 пункту 57.1. статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інстех» 27 лютого 2014
року подано до ДПІ у Дніпровському
районі ГУ Міндоходів у м. Києва
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за 2013 року з
самостійно визначеною сумою грошового
зобов'язання в розмірі 230 784,00 грн.

З рахуванням викладеного, позивач був
зобов'язаний самостійно сплатити
грошове зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 230784,00 грн. у строк до
11 березня 2014 року.

Згідно платіжного доручення № 1278 від 07
березня 2014 року самостійно визначену
суму грошового зобов'язання в розмірі
230 784,00 грн. з податку на прибуток
сплачено 07 березня 2014 року.

Відтак, з наведеного вбачається, що
позивач сплатив податок на прибуток за
2013 рік у строки, встановлені податковим
законодавством.

Разом з тим, як вставлено під час
перевірки, не спростовано
представником позивача та вбачається з
матеріалів справи, позивачем сплачений
податок на прибуток за 2013 рік на
рахунок № 0005 ГУ ДКСУ у м. Києві МФО
820019 з призначенням платежу (*;101; 1102400
внески за 2013 рік термін платежу 10
березня 2014 року). Даний рахунок
являється рахунком платежів податку на
прибуток авансом.

Тобто, при сплаті податку на прибуток
за 2013 рік позивачем помилково
зазначено номер рахунку 0005,
замість 0005.

Матеріали справи свідчать, що листами
від 12 березня 2014 року № 36, 19 березня 2014
року № 38 позивач звертався до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві із
проханням перевести сплачені кошти з
податку на прибуток з рахунку №
0005 на рахунок № 0005.

Згідно листа № 38 від 19 березня 2014 року
платіж на прибуток був перекинутий
контролюючим органом вірний рах. №
0005.

Відповідно до розділу 1 "Загальні
положення" наказу Державного
казначейства України від 26 червня 2002
року № 122 "Про затвердження Положення
про єдиний казначейський рахунок"
єдиний казначейський рахунок -
основний рахунок держави для
проведення фінансових операцій та
ефективного управління коштами
державного та місцевих бюджетів через
систему електронних платежів
Національного банку України. Єдиний
казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це
консолідований рахунок, відкритий
Державному казначейству України в
Національному банку України для обліку
коштів та здійснення розрахунків у
системі електронних платежів
Національного банку України.

Аналіз наведених вище статей
свідчить, що зарахування та
акумулювання податку на прибуток
здійснюється на єдиному
казначейському рахунку державного
бюджету.

Наведені вище нормативні акти не
встановлюють обов'язку платника
податків здійснювати платежі на
окремий рахунок.

Згідно частини 4 статті 45 Бюджетного
кодексу України податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок і не можуть акумулюватися на
рахунках органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету.

Відповідно до частини 5 статті 45
Бюджетного кодексу України податки і
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Отже, аналіз норм Бюджетного кодексу
України дає підстави для висновку, що
усі податкові надходження, справляння
яких передбачено законодавством
України, є доходами бюджету. Податки і
збори (обов'язкові платежі) визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" встановлено, що при
використанні розрахункового документа
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання.

В даному випадку ініціювання позивачем
сплати необхідної суми грошового
зобов'язання з авансового внеску з
податку на прибуток до державного
бюджету було здійснено у встановлені
строки. Визначення у платіжному
дорученні невірного номера рахунку,
замість номера для сплати Авансового
внеску з податку на прибуток
підприємств та фінансових установ
комунальної власності, не є правовою
підставою для висновку про несплату
необхідної суми податку у визначений
строк та виникнення податкового боргу,
а також, як наслідок, для застосування
фінансових санкцій і пені.

Суд звертає увагу, що податок на
прибуток підприємств, як і авансовий
внесок з податку на прибуток
підприємств та фінансових установ
комунальної власності належить до
доходів загального фонду Державного
бюджету України, тобто має єдиного
одержувача - Державний бюджет України.
Оскільки платник податку своєчасно й у
встановленому розмірі сплатив суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за 2013 рік до державного
бюджет, на думку суду, у податкового
органу були відсутні підстави для
застосування штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату узгоджених сум
податкового зобов'язання, оскільки
норми законодавства в сфері
оподаткування не передбачають
застосування штрафу в разі сплати
податку з помилкою у рахунках.

Зарахування коштів на той чи інший
рахунок державного бюджету є заходом в
межах державного бюджету з метою
врегулювання питань формування та
використання бюджетних коштів. Порядок
сплачених до бюджету податків (а саме
таким порядком обліку є як облік
надходжень до бюджету, який ведеться
органами Держказначейства, так і облік
платежів, який ведеться податковим
органом) не може впливати на сплату
податків до бюджету та свідчити про
виконання або невиконання платниками
своїх обов'язків по сплаті податків.

Аналогічна позиція викладена в
ухвалах Харківського апеляційного
адміністративного суду № 19/375,
Одеського апеляційного господарського
суду у справі № 13/112-06-3637А,
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у справі № 826/7892/14 та Вищого
адміністративного суду України № 24401/06,
ухвалах Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року у справі № 826/15973/13-а, від
17 грудня 2013 року у справі № 826/16124/13-а.

Враховуючи, що позивачем податок на
прибуток за 2013 року та зарахований на
єдиний казначейський рахунок до
державного бюджету у встановлений
Податковим кодексом України термін
сплати, висновки акту про порушення
підпункту 49.18.2 пункту 49.18. статті 49,
підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54
Податкового Кодексу України на думку
суду є необґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, контролюючим органом
не доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інстех» підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інстех»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 24 квітня 2014 року № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інстех»
за рахунок Державного бюджету України

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник