Справа № К/9991/24636/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/24636/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області, третя особа -
Державне Підприємство
«Селидіввугілля» в особі
Відокремленого підрозділу «Шахта
Росія» про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 22 грудня 2010 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
(далі УПФ), третя особа - Державне
Підприємство «Селидіввугілля» в особі
Відокремленого підрозділу «Шахта
Росія» у якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
утримання з його пенсії надмірно
виплачених сум у розмірі 20 відсотків до
повного погашення переплати пенсії.

В обґрунтування позову зазначав, що дії
УПФ порушують його законні права та
інтереси, а тому посилаючись на вимоги
Конституції України та Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-ІV) просив
про задоволення позовних вимог.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 22
грудня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та відмовити в
позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що УПФ ухвалило рішення
про утримання з пенсії ОСОБА_4 20
відсотків надмірно виплаченої пенсії
до повного погашення переплати. Такі
рішення відповідачем прийняті з огляду
на те, що розрахунок пенсії позивача,
при її призначенні, здійснено без
урахування до страхового стажу періоду
роботи з 1 травня 2008 року по 28 лютого 2009
року, за який третьою особою не були
сплачені страхові внески і розмір
пенсії, яка виплачувалась у період з
2 березня 2008 року по 31 липня 2009
року, склав 3503,18 гривень. Після сплати
страхових внесків до УПФ пенсія
позивача була перерахована і становила
3390,22 гривень, яка виплачувалась
починаючи з серпня 2009 року.

Таким чином, на думку відповідача,
утворилась переплата 1916,67
гривень, яка підлягає стягненню з
позивача по 20 відсотків від розміру
його пенсії щомісячно, до повного
погашення цієї суми коштів, на підставі
статті 50 Закону № 1058-ІV.

Задовольняючи позовні вимоги суди на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що відповідачем не надано доказів про
вчинення саме позивачем зловживань, що
призвели до безпідставної виплати йому
пенсії, а тому підстави для стягнення з
ОСОБА_4 надміру виплаченої пенсії
відсутні.

Так, стаття 50 Закону № 1058-ІV визначає
підстави та порядок утримання надміру
виплачених сум пенсій, відрахування з
пенсій.

Частинами 1, 2 цієї статті суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Виходячи з буквального тлумачення
даної статті колегія суддів дійшла
висновку про те, що підстав для її
застосування в УПФ щодо позивача не
було, оскільки жодних зловживань з боку
останньої під час нарахування та
виплати зазначеної суми пенсії не
відбулось.

Така виплата була здійснена на
підставі рішень УПФ про призначення і
перерахунок пенсії, а не у зв'язку з
встановленням факту зловживання з боку
позивача своїми пенсійними правами.

Окрім цього, слід звернути увагу на те,
що відрахування з пенсії, що
передбачені частиною 2 статті 50
наведеного Закону можливе лише на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень. Проте, в
даному випадку жодних рішень з приводу
таких відрахувань прийнято не було.

Враховуючи викладене, суди дійшли
правильних висновків про наявність
підстав для задоволення позову,
оскільки відповідач не довів
зловживань з боку позивача, внаслідок
яких відбулась переплата пенсії.

За таких обставин, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області відхилити, а
постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 22 грудня 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало