Справа № 826/8579/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8579/14
у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В, Шурка
О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дієса» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 31 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Дієса» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними
дій, скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Дієса» (далі -
Позивач, ТОВ «Дієса») звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області (далі -
Відповідач, Інспекція) про: визнання
протиправними дій посадових осіб
Інспекції при проведення позапланової
перевірки магазину ТОВ «Дієса» за
адресою: м. Дніпродзержинськ, пр.
Леніна, 45; скасування постанови про
накладення штрафних санкцій від 27.03.2014
року №201.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.07.2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
перевірка Позивача була проведена у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а постанова від 27.03.2014
року №201 прийнята правомірно з огляду
на встановлені у ході здійснення
контрольного заходу порушення
законодавства про захист прав
споживачів.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на неповне дослідження судом
всіх фактичних обставин справи та
перевірку їх доказами, що призвело до
прийняття необґрунтованого рішення.

У судовому засіданні повноважний
представник Позивача доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд задовольнити вимоги останньої
повністю.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, апеляційну скаргу
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції - скасувати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що у грудні 2013 року
працівниками Інспекції на підставі
направлення №2096/18/1876 від 02.12.2013 року на
проведення перевірки та наказу від
02.12.2013 року №114-од, прийнятих за
результатами розгляду звернення
Спілки захисту прав споживачів
Солом'янського району м. Києва від
26.11.2013 року та згоди
Держспоживінспекції України від 26.11.2013
року №03/7-11084-2013 року, проведено
позапланову перевірку ТОВ «Дієса» -
магазину «Ельдорадо» за адресою:
Дніпропетровська обл., м.
Дніпродзержинськ, вул. Леніна, 45 з
питань дотримання законодавства про
захист прав споживачів. У ході
перевірки Відповідачем було
встановлено порушення Позивачем ст. 15
Закону України «Про захист прав
споживачів», п. 21 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою КМ України від 15.06.2006 року
№833, а саме - реалізацію товарів без
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації для споживачів;
відсутність інформації про
найменування суб'єкта господарювання
на фасаді приміщення магазину.
Зазначені висновки зафіксовані в акті
перевірки від 02.12.2013 року №002933. Крім
того, у вказаному акті міститься
припис, яким Позивача зобов'язано не
допускати реалізацію товару без
необхідної інформації для споживачів,
надати прибуткові документи на товар,
зазначений у додатку №7. На підставі
встановлених у ході перевірки порушень
чинного законодавства про захист прав
споживачів Інспекцією 27.03.2014 року
винесено постанову №201 про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
(далі - постанова №201), якою на Позивача
накладено штраф у розмірі 181 475,46 грн.

За результатами адміністративного
оскарження Держспоживінспекція
України листом від 13.05.2014 року №2685-2-11/8
повідомила Позивача, що скаргу ТОВ
«Дієса» від 31.03.2014 року №31/03/14-136юр. на
постанову №201залишено без задоволення.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз положень
ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності», ст.
ст. 6, 15, 23, 26 Закону України «Про захист
прав споживачів», п. 21 затвердженого
постановою КМ України від 15.06.2006 року
№833 Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, п. п. 10, 16 затверджених наказом
Міністерства економіки України від
19.04.2007 року №104 Правил роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами, а
також за результатами дослідження
наявних у матеріалах справи
фотографій, прийшов до висновку про
безпідставність тверджень Позивача
про порушення Відповідачем порядку
проведення перевірки та
необґрунтованість позовних вимог про
скасування постанови №201, оскільки у
ході судового розгляду справи було
встановлено факт допущення ТОВ «Дієса»
порушень вимог законодавства про
захист прав споживачів.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року №
465/2011, Держспоживінспекція України
входить до системи органів виконавчої
влади і реалізує державну політику у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Згідно пункту 7 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів Держспоживінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Механізм здійснення державного
контролю (в тому числі, проведення
позапланових перевірок) посадовими
особами Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів та її
територіальних органів за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів визначений Порядком
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг, що
затверджений наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 07.03.2012 року №310 (далі по
тексту - Порядок проведення перевірок).

Так, відповідно до пункту 1.4. названого
Порядку позапланові перевірки
суб'єктів господарювання проводяться
посадовими особами, зокрема, з підстав
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позапланова
перевірка у цьому разі здійснюється за
наявності згоди на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю
Держспоживінспекції України (додаток
1).

Вказане положення кореспондується з ч.
1 ст. 6 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності».

Права та обов'язки посадових осіб
Держспоживінспекції України та її
територіальних органів, а також
суб'єктів господарювання, закріплені у
пунктах 1.5., 1.6., 1.11. та 1.12. Порядку
проведення перевірок.

У відповідності до приписів розділу ІІ
Порядку проведення перевірок перед
початком перевірки суб'єкта
господарювання посадові особи, які
проводять перевірку, пред'являють
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі направлення та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу, і надають суб'єкту
господарювання копію направлення на
перевірку, а також інформують цих осіб
про мету перевірки.

Згідно положень пункту 2.8. вказаного
розділу під час проведення
позапланової перевірки з'ясовуються
лише ті питання, необхідність
перевірки яких стала підставою для її
здійснення, з обов'язковим зазначенням
цих питань у направленні на проведення
перевірки.

Приписи 2.6. Порядку проведення
перевірок визначають, що перевірки
проводяться посадовими особами на
підставі наказу відповідного органу з
питань захисту прав споживачів, який
повинен містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого
здійснюватиметься захід, та предмет
перевірки.

Пунктом 1.8 зазначено Порядку
передбачено, що на підставі наказу,
зазначеного в пункті 2.6 розділу ІІ
цього Порядку, оформляється
направлення на проведення перевірки
(додаток 2), яке підписується керівником
або заступником керівника
відповідного органу з питань захисту
прав споживачів (із зазначенням його
прізвища, ім'я та по батькові) і
засвідчується гербовою печаткою.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Відповідно до п. 1.12 Порядку проведення
перевірок суб'єкт господарювання під
час проведення перевірок зобов'язаний,
зокрема, допускати посадових осіб до
проведення перевірок за умови
дотримання порядку здійснення
державного нагляду (контролю),
передбаченого Законом України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», цим Порядком, іншими
нормативно-правовими актами.

При цьому, згідно абз. 3 ч. 5 ст. 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» суб'єкт
господарювання має право не допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
заходу, якщо вони не пред'явили
документів, передбачених цією статтею.

Відтак, Позивач, встановивши, на його
думку, невідповідність пред'явлених
особами, що здійснювали контрольних
захід, документів вимогам чинного
законодавства, мав право не допустити
таких осіб до проведення перевірки.

Зі змісту розділу ІІІ Порядку
проведення перевірок випливає, що за
результатами проведення перевірки
посадовими особами органу контролю в
разі виявлення порушень вимог
законодавства складається акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складання акта; тип перевірки (планова
або позапланова); предмет перевірки;
найменування органу з питань захисту
прав споживачів, а також посаду,
прізвище, ім'я та по батькові посадової
особи, яка провела перевірку;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких проводилася перевірка.

Під час опису виявлених порушень вимог
законодавства повинні бути зазначені
нормативно-правові акти чи нормативні
документи, вимоги яких порушені, їх
повне найменування та реєстраційний
номер.

Зміст порушення повинен бути
конкретизований та викладений
відповідно до норм законодавства.

Довільне викладення або трактування
вимог нормативно-правових актів та
документів не допускається.

Опис порушень закінчується
аргументованими висновками з
посиланням на відповідні законодавчі,
нормативно-правові акти та нормативні
документи.

До акта перевірки можуть додаватися
документи, копії документів, акти про
відбір зразків, пояснення тощо, які є
його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 4.2. розділу ІV
Порядку проведення перевірок за
результатами перевірки відповідно до
виявлених порушень керівником органу з
питань захисту прав споживачів або
його заступником приймаються рішення,
зокрема, про накладення на винних осіб
адміністративних стягнень та
застосовування
адміністративно-господарських
санкцій.

Отже, враховуючи, що Відповідач у
встановленому законом порядку набув
право на проведення позапланового
заходу у відповідності до вимог ст. 6
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та Порядку
проведення перевірок та оформив всі
необхідні документи для здійснення
перевірки, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для визнання
протиправними дій Інспекції при
проведенні перевірки.

Разом з тим, Окружним адміністративним
суд м. Києва не було враховано, що
предметом оскарження є, зокрема, дії
посадових осіб Інспекції при
проведенні позапланової перевірки
магазину ТОВ «Дієса» за адресою: м.
Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 45, які, на
думку Позивача, є протиправними.

У той же час судом апеляційної
інстанції, а також судом першої
інстанції було встановлено, що
відповідні дії вже були предметом
оскарження в суді в рамках справи
№826/18856/13-а.

Так, зі змісту постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.03.2014 року у справі №826/18856/13-а,
винесеної за результатами розгляду
адміністративного позову ТОВ «Дієса»
до, зокрема, Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області та інших про скасування рішень,
вбачається, що предметом судового
оскарження були, зокрема, дії посадових
осіб Інспекції щодо проведення
перевірки в магазині позивача на
підставі звернення Спілки захисту прав
споживачів Солом'янського району м.
Києва.

Як вбачається з матеріалів справи
№826/8579/14, позапланова перевірка
магазину ТОВ «Дієса» за адресою: м.
Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 45, за
результатами якої винесено
оскаржувану постанову №201, проведена
на підставі звернення Спілки захисту
прав споживачів Солом'янського району
м. Києва та згоди Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів на проведення позапланових
заходів зі здійснення державного
контролю від 26.11.2013 року, які також були
предметом судового дослідження в
рамках справи №826/18856/13-а.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що предметом оскарження у
справі №826/8579/14 є дії посадових осіб
Інспекції при проведенні позапланової
перевірки магазину ТОВ «Дієса» за
адресою: м. Дніпродзержинськ, пр.
Леніна, 45, оцінка яким вже була надана в
судовому порядку в рамках розгляду
справи №826/18856/13-а.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.03.2014 року
скасовано та ухвалено нову про відмову
в задоволенні позову.

Частиною 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанова суду
апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
є такі, що набрали законної сили,
постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими самими сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова
суду першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і провадження у
справі закривається з підстав,
встановлених статтею 157 цього Кодексу.

За таких підстав та враховуючи
наявність судового рішення з того
самого спору між тими самими сторонами,
яке набрало законної сили, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ТОВ «Дієса» про
визнання протиправними дій Інспекції
при проведення перевірки та закриття
провадження у справі у вказаній
частині позовних вимог.

Оцінюючи висновки суду першої
інстанції про правомірність
оскаржуваної постанови №201 про
накладення штрафу, судова колегія
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Як вбачається зі змісту додатку №7 до
акту №002933 від 02.12.2013 року та було
встановлено судом першої інстанції,
під час перевірки магазину ТОВ «Дієса»
у м. Дніпродзержинську виявлено
відсутність доступної, достовірної,
необхідної, своєчасної інформації про
продукцію, а саме: по п.п. 1-74 - відсутня
необхідна, доступна, достовірна та
своєчасна інформація про найменування
та місцезнаходження підприємств, які
здійснюють функції щодо прийняття
претензій від споживача, а також
проводять ремонт і технічне
обслуговування; п.п. 75-89 - відсутня
необхідна, доступна, достовірна та
своєчасна інформація про найменування
виробника, найменування та
місцезнаходження підприємств, які
здійснюють функції щодо прийняття
претензій від споживача, а також
проводять ремонт і технічне
обслуговування, дати виготовлення; п.п.
90-109 - відсутня необхідна, доступна,
достовірна та своєчасна інформація про
дату виготовлення; п.п. 110-117 - відсутня
необхідна, доступна, достовірна та
своєчасна інформація про найменування
та місцезнаходження підприємств, які
здійснюють функції щодо прийняття
претензій від споживача, а також
проводять ремонт і технічне
обслуговування, та дати виготовлення;
п.п. 118-128 - відсутня необхідна, доступна,
достовірна та своєчасна інформація про
найменування виробника, його
місцезнаходження, дати виготовлення.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про захист прав споживачів» (далі -
Закон про споживачів) споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити: 1) назву товару, найменування
або відтворення знака для товарів і
послуг, за якими вони реалізуються; 2)
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; 3) дані про
основні властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів харчування
генетично модифікованих компонентів; 6)
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; 7) дату
виготовлення; 8) відомості про умови
зберігання; 9) гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); 10) правила та
умови ефективного і безпечного
використання продукції; 11) строк
придатності (строк служби) товару
(наслідків роботи), відомості про
необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій; 12)
найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Інформація споживачеві повинна
надаватися згідно із законодавством
про мови.

У той же час, частиною 2 названої статті
закріплено, що інформація, передбачена
частиною першою цієї статті,
доводиться до відома споживачів
виробником (виконавцем, продавцем) у
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Згідно пункту 21 затверджного
постановою КМ України від 15.06.2006 року
№833 Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів суб'єкт господарювання
зобов'язаний: надавати споживачеві
(покупцеві) у доступній формі
необхідну, достовірну та своєчасну
інформацію про товари; усіляко сприяти
споживачеві (покупцеві) у вільному
виборі товарів і додаткових послуг, на
його вимогу провести перевірку якості,
безпеки, комплектності, міри, ваги та
ціни товарів з наданням йому
контрольно-вимірювальних приладів,
документів, які підтверджують якість,
безпеку, ціну товарів; забезпечити
можливість використання спеціальних
платіжних засобів під час здійснення
розрахунків за продані товари (надані
послуги) відповідно до законодавства;
перевірити справність виробу,
продемонструвати, за можливості, його
роботу та ознайомити споживача з
правилами користування; забезпечити
приймання, зберігання і продаж товарів
та продукції, виготовленої у закладі
ресторанного господарства, відповідно
до законодавства; забезпечити доступ
споживачів до торговельних об'єктів
без здавання на збереження особистих
речей, крім товарів, реалізація яких
здійснюється у таких торговельних
об'єктах; створити умови для збереження
речей споживачів, у разі, коли вхід до
торговельного об'єкта з товарами, які
реалізуються в таких закладах,
заборонено.

Крім того, відповідно до п. 16
затверджених наказом Міністерства
економіки України від 19.04.2007 року №104
Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами здійснюючи
продаж непродовольчих товарів
вітчизняного та іноземного
виробництва, працівники суб'єкта
господарювання зобов'язані надати
споживачам необхідну, достовірну та
своєчасну інформацію про товари в
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також
маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів, яка має містити:
назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинні відповідати
вітчизняні товари; дані про основні
властивості товару; відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
які встановлені нормативно-правовими
актами, та застереження щодо
застосування окремих товарів, якщо
такі застереження встановлені
нормативно-правовими актами; дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
товару; дату виготовлення; відомості
про умови зберігання; гарантійні
зобов'язання виробника (виконавця);
правила та умови ефективного і
безпечного використання товару; строк
придатності (строк служби) товару,
відомості про необхідні дії споживача
після його закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Стосовно товарів, які підлягають
обов'язковій сертифікації, споживачу
повинна надаватись інформація про їх
сертифікацію.

Стосовно товарів, які за певних умов
можуть бути небезпечними для життя,
здоров'я споживача та його майна,
навколишнього природного середовища,
виробник (виконавець, продавець)
зобов'язаний довести до відома
споживача інформацію про такі товари і
можливі наслідки їх споживання
(використання).

Інформація споживачеві повинна
надаватися згідно із законодавством
про мови.

У пункті 17 Правил №104 закріплено
заборону приймати до продажу та
реалізовувати товари, на які
нормативними документами встановлено
гарантійні строки, без експлуатаційних
документів (технічного паспорта або
іншого документа, що його замінює,
тощо).

Також, зазначеним пунктом передбачено,
що під час продажу товару, який
підлягає гарантійному ремонту
(обслуговуванню) або гарантійній
заміні, продавець зобов'язаний: у
присутності споживача здійснити
перевірку споживчих властивостей
товару, наявності експлуатаційних
документів, у тому числі гарантійного
талона та відривних талонів на
гарантійне обслуговування,
комплектності товару, зазначеної в
експлуатаційних документах;
поінформувати споживача про правила
користування товаром; заповнити
відповідні розділи гарантійного і
відривного талонів на гарантійне
обслуговування; надати інформацію про
підприємства (майстерні), що здійснюють
гарантійний ремонт.

У разі коли товар потребує проведення
робіт з уведення в експлуатацію,
суб'єкт господарювання зобов'язаний
надати споживачу відповідну
інформацію або забезпечити виконання
таких робіт.

Аналіз наведених вище положень дає
підстави для висновку, що саме під час
здійснення продажу непродовольчих
товарів споживачу має бути надана
відповідна інформація одним із
способів визначених законодавством.

На підтвердження правомірності таких
висновків свідчать також приписи
пункту 8 Порядку гарантійного ремонту
(обслуговування) або гарантійної
заміни технічно складних побутових
товарів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 11.04.2002
року № 506, в якому закріплено, що
експлуатаційні документи повинні
відповідати ГОСТу 2.601-95
«Эксплуатационные документы» і
вимогам цього Порядку. На товари
іноземного походження, що ввозяться в
Україну, експлуатаційні документи
повинні бути виконані державною мовою
та мовою держави походження товару. В
експлуатаційних документах
зазначаються, зокрема, найменування та
адреса виробника і підприємства, яке
виконує його функції щодо виконання
вимог споживача, а також проводитиме
гарантійний ремонт (обслуговування)
або гарантійну заміну.

Однак, Відповідачем як суб'єктом
владних повноважень не надано доказів
щодо недотримання Позивачем
відповідних вимог Закону про
споживачів та Правил №104 під час
здійснення продажу товарів, зазначених
у додатку №7 до акту №002933. Крім того,
відповідачем не надано доказів
здійснення позивачем продажу товарів,
приведених у додатку №7.

У той же час, судом першої інстанції не
було враховано, що на спростування
наведених у акті №002933 порушень
Позивачем надано докази на
підтвердження дотримання вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо надання споживачам
інформації, перелік якої наведено вище,
із дотриманням законодавства про мови
щодо товару, зазначеного в додатку №7.

У зв'язку з тим, що зі змісту акту №002933
не уявляється за можливе встановити,
яке саме порушення зафіксовано
посадовими особами Відповідача під час
перевірки товарів, викладених у п.п. 1-74
додатку №7, суд приходить до висновку
про недоведеність суб'єктом владних
повноважень порушення позивачем вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Так, зокрема, у ході дослідження
матеріалів справи, зокрема,
співвідношення пункту 86 додатку №7 до
акту №002933 та фотографії пральної
машини «Candy GO4107DF-16L-S» (а.с. 99) вбачається,
що маркування на останній містить,
зокрема, найменування виробника та
його адресу, дату виготовлення, тощо, у
той час як в акті перевірки зазначено
про відсутність такої інформації,
аналогічний висновок вбачається зі
співвідношення фотографії вбудованої
електричної духовки «HANSA BOEB 64190055» (а.с.
100) та пункту 97 додатку №7 до акту
перевірки.

Крім того, згідно п.п. 3.4, 3.5 Порядку
проведення перевірок у разі коли
перевіркою встановлено реалізацію
продукції, якість якої не відповідає
вимогам нормативно-правових актів чи
документів або/та яка реалізовувалася
з порушенням вимог законодавства про
захист прав споживачів, в обов'язковому
порядку заповнюється відповідний
додаток до акта перевірки, у якому
проставляються номер і дата складання
акта.

З метою недопущення можливості
додаткових записів записи в акті
перевірки ведуться на всьому полі
аркуша. Незаповнені місця в акті, на
укладених аркушах перекреслюються
значком "Z". Використання скорочень,
крім загальноприйнятих абревіатур, не
допускається.

Однак, всупереч вимог вказаного
Порядку Відповідачем додаток №7 до
акту надано у друкованій формі, що
свідчить про складання його після
проведення перевірки, що, у свою чергу,
ставить під сумнів достовірність
викладених в акті №002933 висновків.

Зважаючи на наявність в матеріалах
справи листків-вкладишів, які
додавалися позивачем до
експлуатаційних документів виробника
та містили інформацію про
найменування, адреси та телефони
сервісних центрів, які займаються
гарантійним обслуговуванням
продукції, суд приходить до висновку
про передчасність висновків Окружного
адміністративного суду м. Києва про
наявність підстав для застосування до
Позивача санкцій за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію.

Аналогічна позиція викладена у в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 06.03.2014 року у справі №
К/9991/8091/11.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови було
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу ТОВ «Дієса»
задовольнити частково, а постанову
суду - скасувати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 198, 202, 203, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Дієса» -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дієса» до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, скасування
постанови - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким
провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправними дій посадових осіб
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області при проведення позапланової
перевірки магазину ТОВ «Дієса» за
адресою: м. Дніпродзержинськ, пр.
Леніна, 45 - закрити.

Скасувати постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області від 27.03.2014
року №201 про накладення штрафних
санкцій.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.