Справа № К/9991/58608/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/58608/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.07.2009 по
справі №15/229-07-5743А (№22а-1486/2008) за позовом
Білгород-Дністровського районного
споживчого товариства до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області про визнання
перевірки незаконною, визнання
нечинними рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Господарського суду
Одеської області від 09.08.2007, позовні
вимоги Білгород-Дністровського
районного споживчого товариства до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області про визнання
перевірки незаконною, визнання
нечинними рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій -
задоволено частково. Визнано
незаконною проведену
Білгород-Дністровською об'єднаною
державною податковоою інспекцією
Одеської області перевірку
Білгород-Дністровського районного
споживчого товариства з питань
дотримання порядку проведення
розрахункових операцій. Визнано
нечинним рішення від 05.04.2007 № про
застосування штрафних санкцій в
частині застосування санкцій на суму
498131,95грн. Визнано нечинним рішення від
05.04.2007 № про застосування
штрафних санкцій на суму 536,35грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.07.2009
постанову Господарського суду
Одеської області від 09.08.2007 скасовано
та прийнято нову постанову про
часткове задоволення позовних вимог.
Визнано нечинним рішення від 05.04.2007
№ про застосування штрафних
санкцій в частині застосування санкцій
на суму 498131,95грн. Визнано нечинним
рішення від 05.04.2007 № про
застосування штрафних санкцій на суму
536,35грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції,
Білгород-Дністровська об'єднана
державна податкова інспекція Одеської
області 05.09.2011 звернулась з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 08.11.2011
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Одеської області
на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.07.2009,
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог
Білгород-Дністровська об'єднана
державна податкова інспекція Одеської
області посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, зокрема, статті 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Постанови
Кабінету Міністрів України від 23.08.2000
№1336 «Про забезпечення реалізації
статті 10 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Білгород-Дністровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Одеської області проведено
планову документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності
Білгород-Дністровського районного
споживчого товариства з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.10.2005 по
30.09.2006.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пунктів 1 та 6 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», пунктів 2.11 та 7.41
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в України,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№637.

За результатами перевірки
Білгород-Дністровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Одеської області складено акт від
06.02.2007 №375/2320-01779451 та прийнято рішення
від 10.02.2007 №/0 про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
в розмірі 750516,79грн.

За результатами розгляду скарги
позивача рішенням Державної
податкової адміністрації в Одеській
області від 28.03.2007 №7066/10/25-0007
оскаржуване рішення скасовано в
частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій на суму 252044,84грн.

На підставі вказаного рішення
Білгород-Дністровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Одеської області прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 05.04.2007 № на суму
498471,95грн. за порушення позивачем
пунктів 1 та 6 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»; № на суму 536,35грн. за
порушення позивачем пунктів 2.11 та 7.41
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в України,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№637.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуг)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках передбачених
цим законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність, у разі
непроведення розрахункових операцій
через реєстратори розрахункових
операцій.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» перелік окремих форм та умов
проведення діяльності у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, яким дозволено проводити
розрахункові операції без
застосування реєстраторів
розрахункових операцій з
використанням розрахункових книжок та
книг обліку розрахункових операцій, а
також граничний розмір річного обсягу
розрахункових операцій з продажу
товарів (надання послуг), при
перевищенні якого застосування
реєстраторів розрахункових операцій є
обов'язковим, встановлюються Кабінетом
Міністрів України за поданням
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики і
Державної податкової адміністрації
України.

Такий перелік затверджено Постановою
Кабінету Міністрів України від 23.08.2000
№1336 «Про забезпечення реалізації
статті 10 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

При цьому граничний розмір річного
обсягу розрахункових операцій з
продажу товарів (надання послуг), у разі
перевищення якого застосування
реєстраторів розрахункових операцій є
обов'язковим, для форм та умов
проведення діяльності, визначених у
пункті 4 переліку, тобто роздрібної
торгівлі та громадського харчування на
території села, що здійснюється
підприємствами споживчої кооперації, а
також сільськогосподарськими
товаровиробниками, які використовують
продукцію власного виробництва,
становить 75 тис. гривень на один
структурний (відокремлений) підрозділ
(пункт продажу товарів (надання послуг).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідачем було проведено
обрахунок обсягу розрахункових
операцій господарських одиниць
Білгород-Дністровського районного
споживчого товариства за період з
жовтня 2005 року, тобто з дати проведення
останньої комплексної планової
документальної перевірки позивача.

Разом з тим, ні Закон України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», ні Постанова Кабінету
Міністрів України від 23.08.2000 №1336 «Про
забезпечення реалізації статті 10
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», ні Постанова
Кабінету Міністрів України від 07.02.2001
№121 «Про терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій»
не містять норм, якими визначено, що
річний обсяг розрахункових операцій
для переходу на застосування РРО
обраховується за будь-який період, що
складає 12 місяців.

В той же час, Кабінет Міністрів України
у пункті 1 Постанови від 16.03.2000 №507 «Про
роз'яснення указу Президента України
від 3 липня 1998 року №727/98» роз'яснив, що у
зазначеному Указі у статті 1 під словом
«рік» розуміється календарний рік.

Таким чином, при здійсненні роздрібної
торгівлі та громадського харчування на
території села, що здійснюється
підприємством споживчої кооперації,
застосування РРО є обов'язковим при
перевищенні річного обсягу
розрахункових операцій з продажу
товарів, встановленого у розмірі 75 тис.
грн. на один структурний підрозділ, має
обчислюватися за календарний рік, а не
будь-які 12 місяців за вибором органу
державної податкової служби.

При цьому календарний рік - це проміжок
часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365
або 366 (у високосному році) календарних
днів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
неправомірності застосування штрафних
(фінансових) санкцій до позивача за
непроведення розрахункових операцій
через РРО у розмірі 498131,95грн.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
щодо протиправності рішення від 05.04.2007
№ про застосування до позивача
штрафних санкцій у розмірі 536,35грн.

Так, висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог пунктів 2.11
та 7.41 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
України, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637, ґрунтується на тому, що
підзвітними особами надано авансові
звіти без підтверджуючих
розрахункових документів на загальну
суму 2145,49грн.

Разом з тим, як встановлено судами
попередніх інстанцій, авансові звіти
на загальну суму 2145,49грн. підтверджено
належними розрахунковими документами,
що свідчить про відсутність порушення
позивачем вимог Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в України.

Враховуючи викладене та з огляду на
положення частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо перегляду судом
касаційної інстанції судових рішень у
межах касаційної скарги, висновки суду
апеляційної інстанції про
неправомірність рішення від 05.04.2007
№ та від 05.04.2007 № в частині
застосування до позивача штрафних
санкцій у розмірі 498131,95грн. та 536,35грн.
відповідно є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.07.2009 по
справі №15/229-07-5743А (№22а-1486/2008) залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв