Справа № 2а/2470/454/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/83860/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13.10.2011

у справі №2а-2470/454/11

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Чернівецької
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 19.04.2011
ОСОБА_2 в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13.10.2011
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 19.04.2011
скасовано, прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено
частково. Скасовано податкове
повідомлення-рішення №/0 від
25.01.2011. В іншій частині позовних вимог
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та прийняття
нового, яким визнати оспорюване
податкове повідомлення-рішення чинним,
з підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну
планову виїзну перевірку з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 по
30.09.2010, про що складено акт від 11.01.2011
№11/17/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення п.п. «а» п.19.2 ст.19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», п.6.1 ст.6, п.7.1, п.7.2 ст.7
Інструкції «Про порядок обчислення та
сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України»,
затвердженої ДПА України « 162/379 від
19.07.1999, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України за №544/3837 від 09.08.1999 та
пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про
порядок погашення зобов?язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
25.01.2011 №/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 109684,05
грн., з яких 87747,24 грн. за основним
платежем та 21936,81грн. штрафних
(фінансових) санкцій та №/0 від
25.01.2011, яким визначено штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 1870 грн. за
платежем надходження від сплати збору
за забруднення навколишнього
природного середовища фіз.особами.

Відповідно до ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Касаційна скарга контролюючого органу
стосується виключно висновків суду
апеляційної інстанції про
протиправність податкового
повідомлення-рішення №/0 від
25.01.2011.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, на які посилається відповідач у
касаційній скарзі, та вважає, що судом
повно встановлені обставини у справі,
яким надана правильна правова оцінка
на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від
25.01.2011, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач у спірних
правовідносинах не набував статусу
податкового агента при здійсненні
операцій з закупівлі худоби.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, у періоді, що перевірявся
позивач здійснював діяльність з
заготівлі великої рогатої худоби
(продукція тваринництва та свиней) в
населення з подальшою реалізацією
суб?єктам господарювання
(підприємствам), при цьому перебував на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності.

З матеріалів справи вбачається, що при
здійсненні підприємницької діяльності
позивачем як повіреним було укладено
договори доручення на заготівлю
худоби, зокрема: з ТОВ
«Кам?янець-Подільський м?ясокомбінат»,
ТОВ «Свіженька», ПП «Колос»
(довірителі), згідно яких довірителі
уповноважили повіреного (позивач) на
здійснення від їх імені заготівлі
худоби у сільськогосподарських
товаровиробників усіх форм власності,
включаючи власників приватних
підсобних господарств (населення). При
цьому, повірений закупляє худобу у
товаровиробників усіх форм власності і
передає її довірителю в межах договору
доручення, не набуваючи права
власності на худобу і кошти.

Відповідно до п. 1.15 ст. 1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
податковий агент - юридична особа (її
філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента-юридичної
особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Згідно з п. 1.2 ст. 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», дохід
- сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами.

За приписами п. 2.1 ст.2 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
платниками податку є: резидент, який
отримує як доходи з джерелом їх
походження з території України, так і
іноземні доходи; нерезидент, який
отримує доходи з джерелом їх
походження з території України.

За змістом пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються доходи у вигляді
заробітної плати, інші виплати та
винагороди, нараховані (виплачені)
платнику податку відповідно до умов
трудового або цивільно-правового
договору.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону. Податок
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки не мають
права приймати платіжні документи на
виплату доходу, які не передбачають
сплати (перерахування) цього податку до
бюджету. Якщо оподатковуваний дохід
нараховується, але не виплачується
платнику податку особою, що його
нараховує, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає сплаті (перерахуванню)
до бюджету у строки, встановлені
законом для місячного податкового
періоду.

З системного аналізу вказаних норм
закону вбачається, що суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позивач по відношенню до
фізичних осіб-здавачів худоби не має
статусу податкового агента, оскільки
не вступав у господарські
взаємовідносини з такими особами від
власного імені, а діяв як повірений від
імені, в інтересах та за кошти
м'ясопереробного підприємства.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованими висновки суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від
25.01.2011.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують та не можуть бути
підставою для скасування
постановленого у справі рішення з
наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Сторожинецькому районі
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 13.10.2011- без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун