Справа № 753/16295/14-а
Суддя: Шклянка М. П.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Шклянка М.П.
розглянувши в порядку письмового
провадження ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з
адміністративним позовом про про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії,
посилаючись на те, що він є інвалідом III
групи із числа постраждалих
Чорнобильської АЕС. Позивач
відноситься до категорії 1 осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

18 серпня 2014 року позивач звернувся до
письмовою заявою до Управління праці
та соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації про надання
йому розгорнуту довідку про розмір
нарахованих і виплачених йому и,
починаючи з 01 січня 1999 року і до моменту
розгляду цієї заяви, сум компенсації,
що передбачені законом № 796, а у разі
нарахування та виплати сум компенсації
у меньщому розмірі, ніж це передбачено
ст 48 закону для відповідної категорії
громадян, провести нарахування,
перерахунок компенсації відповідно до
закону №796, та виплатити недоотриману
різницю.

21.08.2014 року позивачем було отримано
відповідь на заяву, в якій зазначено, що
щорічна допомога на оздоровлення, як
інваліду III групи із числа
постраждавших внаслідок аварії на ЧАЕС
призначена у відповідність до положень
чинного законодавства України, а тому
підстав для перерахунку немає. Позивач
не погоджується з таким вирішенням ним
питань та просить визнати незаконними
дії відповідача щодо застосування нимм
під час нарахування, перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення, за
період з 01 серпня 2000 року і до моменту
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач являється особою, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі (чотирьох)
мінімальних заробітних плат.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ЧАЕС ІІІ групи складає 3
мінімальних заробітних плати.

Між тим, зазначена допомога була
виплачена позивачу у розмірі,
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 4 «;Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення статті 48 Закону
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік, отже, вказаним пунктом цього
Закону КМУ надано право встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2013
році таке право використано не було,
оскільки відповідного
нормативно-правового акта КМУ на
виконання вимог пункту 4 «;Прикінцевих
положень» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
щодо встановлення розмірів щорічної
допомоги на оздоровлення прийнято не
було, тому до прийняття вищезгаданого
нормативно-правового акта КМУ при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
застосуванню підлягають безпосередньо
положення статті 48 Закону №796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду
України від 25 січня 2012 року № 3-рп2012
дано тлумачення, що нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України під
час вирішення справ про соціальний
захист підлягають застосуванню тоді,
коли вони видані у межах його
компетенції на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Враховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Отже, постанова КМУ № 562 від 12 липня
2005 року «Про щорічну допомогу на
здоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
підлягають застосуванню при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на здоровлення у бюджетному
періоді 2013 року.

Тобто, дії відповідача щодо не
виплати у повному розмірі щорічної
допомоги на оздоровлення є
неправомірними.

Отже, суд приходить до висновку про
правомірність доводів позивача про
наявність у позивача права на
отримання допомоги на оздоровлення в
розмірі передбаченому Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2013 рік.

Позивач зазначає, що в 1999-2013 роках
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ЧАЕС ІІ групи,
нараховувалась та виплачувалась у
меншому розмірі, ніж це передбачено
діючим законодавством, а тому просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо нарахування та виплати
щорічної компенсації на оздоровлення
за з 01 серпня 2000 роки у розмірі, що не
відповідає статті 48 вищезазначеного
Закону України та зобов'язати
відповідача зробити перерахунок та
виплату позивачу зазначеної допомоги у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат
за 1996-2013 роки.

Відповідно до ч.2 статті 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється 6-ти місячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно вимог статті 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині визнання неправомірними дій
відповідача та зобов'язання вчинити
певні дії в період з 01 січня 1996 року по 18
жовтня 2013 року підлягають залишенню
без розгляду.

Крім того, суд не може задовольнити
вимоги щодо зобов'язання відповідачів
в подальшому нараховувати та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення відповідно до статті 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки з самого
визначення поняття "щорічна допомога
на оздоровлення" випливає, що щорічні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз в рік протягом
невизначеного періоду часу, а тому цей
вид виплат не є строковим і не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання такої
виплати (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
така виплата, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті такої виплати.

Тому виплату щорічної допомоги на
оздоровлення не може бути обмежено
будь-яким кінцевим терміном або
строком, оскільки це б обмежувало право
особи на отримання державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка має
виплачуватись постійно, один раз в рік
протягом невизначеного часу та без
встановлення будь-якого терміну або
строку виплати.

Таким чином судова колегія приходить
до висновку про необхідність
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволенні даного
адміністративного позову частково.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії-
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації щодо
не виплати позивачу щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2013 рік.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації нарахувати та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2013 рік.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Судді: