Справа № 810/4343/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4343/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року 810/4343/14

м. Київ

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Київська" до Макарівського відділення Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Київська" (далі-позивач, товариство) з позовом до Макарівського відділення Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області (далі-відповідач, податковий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із застосуванням до нього штрафних (фінансових) санкцій, оскільки своєчасно перерахував суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок в установі банку, що підтверджується виписками по особовому рахунку. Крім того зазначив, що товариство є сільськогосподарським підприємством і перебуває на спеціальному режимі оподаткування відповідно до п.209.2 ст.209 ПК України. Таким чином, позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення прийнято податковим органом неправомірно і просить суд їх скасувати.

Позивач до суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. У призначений день і час відповідач до суду не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Київська" є юридичною особою, зареєстрованою Макарівською районною державною адміністрацією Київської області, має статус платника фіксованого сільськогосподарського податку.

8 квітня 2014 року відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку ТОВ "Агрофірма "Київська" з питань порушення правил сплати податків за 2013 рік, за результатами якої складено акт №43 про встановлення порушення граничного строку суми грошового зобов’язання (порушення п.1 ст.126 Податкового кодексу України, а саме: платником протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання ПДВ за 2013 рік).

Позивачем оскаржено ці рішення до ГУ Міндоходів у Київській області та Міністерства доходів і зборів України, за результатами розгляду скарги відхилено.

Судом встановлено, що позивач до податкового органу подавав декларації з податку на додану вартість за 2012-2013 рр. із самостійним визначенням сум грошових зобов’язань.

Відповідно до виписок по особовому рахунку позивачем належним чином та в повному обсязі перераховано на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість. Крім того, судом досліджено наведені в таблиці відомості про строки сплати грошового зобов’язання, з яких вбачається, що позивач своєчасно перерахував суми податку на додану вартість.

Відповідно до акту №2519-20 від 12.08.2014 у позивача відсутня податкова заборгованість.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких положень законодавчих актів.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пункт 203.2 ст.203 Податкового кодексу України передбачає, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п.3 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 за № 11, на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарське підприємство веде реєстри виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, складає податкову декларацію і в строки, встановлені статтею 203 Кодексу, подає її разом з копіями записів у зазначених реєстрах за відповідний період в електронному вигляді до органу державної податкової служби. Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) сільськогосподарським підприємством відповідно до податкової декларації за операціями з постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів за кодами згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які поставляються підприємствами первинного виноробства), тобто різниця між сумою податкового зобов'язання за звітний (податковий) період та сумою податкового кредиту за такий період перераховується сільськогосподарським підприємством з поточного рахунка на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми податку на додану вартість до державного бюджету. Сільськогосподарське підприємство подає за місцем своєї реєстрації не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний (податковий) період.

Відповідно до п.4 вищезазначеного Порядку сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Кодексу, а починаючи з 1 січня 2018 р. перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства. У разі нецільового використання суми податку на додану вартість сільськогосподарське підприємство несе відповідальність відповідно до законодавства.

Згідно з п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України діє презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. З аналізу даних правових норм, суд встановив, що платники спеціального режиму оподаткування несуть відповідальність за нецільове використання суми податку на додану вартість.

Згідно з п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд зазначає, що позивач, як підприємство із спеціальним режимом оподаткування, відповідно до п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України, зобов'язаний акумулювати (сплатити) суму податку на додану вартість на спеціальний рахунок, відкритий в установі банку та/або в органі, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Така сума коштів не підлягає вилученню до державного бюджету.

Судом встановлено, що позивач виконував свої обов'язки платника податків та на момент проведення перевірки заборгованості зі сплати податків та інших платежів не мав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) відбулось безпідставно.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати в розмірі сплаченого судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення №0000480, №0000500 від 08.04.2014, видані Ірпінською ОДПІ Макарівське відділення ГУ Міндоходів у Київській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Київська" судові витрати в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Журавель В.О.