Справа № 2-а-36/12
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-36/12
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді -
Шостака О.О.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області на постанову
Кагарлицького міського суду Київської
області від 14 травня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок доплати до пенсії, пенсії
та додаткової пенсії, передбаченого ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та передбачених ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області та зобов'язати
провести перерахунок доплати до пенсії
у розмірі однієї мінімальної пенсії за
віком, державної пенсії, встановивши її
розмір на рівні 8 мінімальних пенсій за
віком, додаткової пенсії, встановивши
її розмір на рівні 75 % від мінімальної
пенсії за віком у відповідності до
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та підвищення до пенсії у
розмірі, встановленому ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Постановою Ржищівського міського суду
Київської області від 14 травня 2012 року
даний адміністративний позов було
задоволено.

Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області, не погоджуючись із прийнятою
постановою подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
позивачу пенсію, підвищення до пенсії
та додаткову пенсію було нараховано у
повній відповідності до постанови КМ
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обставини, на які посилається
відповідач, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва -
задовольнити частково, а постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 02 грудня 2011 року - скасувати в
частині виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
правильно виходив з того, що доплату до
пенсії, пенсію та додаткову пенсію
позивачу слід виплачувати у розмірі,
встановленому ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
постановою КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року,а
підвищення до пенсії у розмірі,
встановленому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
травня 2010 року, а не у розмірі,
встановленому постановою КМ України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» № 530 від 28
травня 2008 року.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІ групи
захворювання, пов'язаного з впливом
аварії на ЧАЕС. Дані обставини
підтверджуються посвідченням та
довідкою, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

У відповідності до ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивача
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, який одержує пенсію по
інвалідності на підставі ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Так, у ч. 4 ст. 54 цього Закону визначено,
що державна пенсія особам, віднесеним
до категорії 1, та у зв'язку із втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів II групи, щодо яких
установлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам IІ групи - у розмірі 75
% мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на призначення пенсії в розмірі,
не нижчому 8 мінімальних пенсій за
віком, та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
75 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Положення ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» містять
пряму вказівку, що під час визначення
розміру таких пенсій за основу їх
обчислення як розрахункова величина
береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачував позивачу
пенсії та додаткову пенсію у меншому
розмірі, який встановлений постановою
КМ України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу доплати до
пенсії, пенсії та додаткової пенсії, у
розмірі, меншому ніж той, що
встановлений ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірними, а висновок суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог - законним і
обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок про те, що
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, та є
пріоритетним у застосуванні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що Закон України «Про соціальний
захист дітей війни» має вищу юридичну
силу в порівняні з постановою КМ
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року, та є
пріоритетним у застосуванні.

Також судом першої інстанції було
зроблено висновок про те, що будь-яким
іншим законом, крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку доплати до пенсії, пенсії та
додаткової пенсії розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, адміністративний позов був
задоволений поза межами строку
звернення до суду, встановленого ст. 99
КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що позивач
повинен був дізнатися про те, що пенсію
їй виплачено у меншому розмірі в момент
отримання нею такої пенсії.

У відповідності до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З огляду на те, що колегією суддів не
встановлено підстав для поновлення
позивачу строку звернення до суду та
враховуючи дату подачі даного
адміністративного позову позовні
вимоги за період з 12.04.2007 року по 12.04.2009
року відповідно до України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та за період, починаючи з
09.07.2007 року по 12.04.2009 року - скасувати та
залишити без розгляду.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. За
таких обставин колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області - задовольнити частково,
постанову Ржищівського міського суду
Київської області від 14 травня 2012 року -
скасувати в частині задоволення
позовних вимог за період з 12.04.2007 року
по 12.04.2009 року відповідно до України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та за
період, починаючи з 09.07.2007 року по 12.04.2009
року скасувати та прийняти в цій
частині нове рішення про залишення
позовної заяви без розгляду.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Ржищівського міського суду
Київської області від 14 травня 2012 року -
в частині задоволення позовних вимог
за період з 12.04.2007 року по 12.04.2009 року
відповідно до України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та за період, починаючи з
09.07.2007 року по 12.04.2009 року - скасувати та
прийняти в цій частині нове рішення про
залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та подальшому оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.