Справа № 2-а-1595/11/1510
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-1595/11/1510

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Присакар О.Я. Одеський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїл Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 07 червня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїл про зобов'язання здійснити
перерахунок , призначення та виплату
недоотриманих сум пенсії по
інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2011 року позивач звернувся з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїл Одеської області
про зобов'язання призначити державну
додаткову пенсію в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком, як
інваліду ІІ групи, відповідно до ст.ст.
49, 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 серпня 2010 року по 01.06.2011
року.

За результатами розгляду
адміністративного позову Ізмаїльським
міськрайонним судом Одеської області
від 07 червня2011 року позов задоволено
частково, зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл
Одеської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
, що передбачені ст.ст. 50,54 Закону
України 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в розмірі 8 (восьми)
мінімальних пенсій та щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоровцю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із розрахунку прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законодавством, з 22 серпня
2010 року по 01 червня 2011 року, з
урахуванням раніше виплачених сум за
вказаний період. В задоволені решти
частин позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 07 червня 2011
року позовні вимоги, заявлені поза
межами шестимісячного строку,
передбаченого ст. 99 КАС України (чинної
на момент розгляду справи) залишено без
розгляду. Апеляційна скарга не містить
заперечень на зазначену ухвалу.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Позивач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
встановив, що позивач за статусом є
учасником ліквідації аварії на ЧАЕС,
віднесений до 1 категорії, інвалідом 2
групи, перебуває на обліку управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл
Одеської області, що підтверджено
відповідними посвідченнями.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
частковому задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з тим, що
позивач має право на нарахування та
виплату основної пенсії як інваліду
другої групи та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах,
визначених Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів II
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, позивач
має право на призначення пенсії в
розмірі, не нижчому 8 мінімальних
пенсій за віком, та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають частина перша
статті 50 та частина четверта статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Постанова КМУ, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Апеляційний суд не приймає до уваги
посилання апеляційної скарги на
приписи ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вважає правильними
висновки суду першої інстанції про те,
що за чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Проте, апеляційний суд вважає, що судом
першої інстанції помилково зазначено
кінцевий термін здійснення
перерахунку.

До такого висновку зводиться правова
позиція, висловлена Верховним Судом
України в постановах від 23 квітня 2012
року №21-239а11 та від 19 березня 2013 року в
№21-53а13, в яких зазначено, що з самого
визначення поняття пенсії випливає, що
щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з 22
серпня 2010 року з урахуванням
виплачених сум вказаної допомоги.

Враховуючи, що суд першої інстанції
правильно вирішив справу, але з
помилковим застосуванням норм
процесуального права, колегія суддів
на підставі п.1 ч.1 ст. 201 КАС України,
вважає необхідним змінити рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 183-2, ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст.
201, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України,
апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл
Одеської області - задовольнити
частково, а постанову Ізмаїльського
міськрайонного суд Одеської області
від 07 червня 2011 року - змінити,
виключивши з резолютивної частини
другого та третього абзацу кінцеву
дату « 01 червня 2011».

В іншій частині постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 07 червня 2011 року
залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий: суддя
О.О. Димерлій

суддя
О.В. Єщенко

суддя
В.Л. Романішин