Справа № 2а/0570/9086/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/71069/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Донецькій області, начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області Дубовик Віктора Борисовича,
третя особа - Маріупольське міське
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області про визнання
незаконним та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності за касаційною
скаргою Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом та з
урахуванням змін до позовних вимог
просив визнати незаконним наказ
начальника ГУМВС № 1640 від 27 червня 2012
року про притягнення до дисциплінарної
відповідальності аж до звільнення з
органів внутрішніх справ
оперуповноваженого СКР Іллічівського
РВ Маріупольського МУ ГУМВС капітана
міліції ОСОБА_4; скасувати наказ
начальника ГУМВС № 1640 від 27 червня 2012
року про притягнення до дисциплінарної
відповідності аж до звільнення з
органів внутрішніх справ
оперуповноваженого СКР Іллічівського
РВ Маріупольського МУ ГУМВС капітана
міліції ОСОБА_4

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року адміністративний позов
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано наказ начальника ГУМВС
України в Донецькій області № 1640 від 27
червня 2012 року «Про порушення
службової дисципліни працівником
Іллічівського РВ Маріупольського МУ
ГУМВС України в Донецькій області та
його покарання».

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року залишено без змін постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року.

Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області не погодилось з постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року і звернулось до
суду з касаційною скаргою, в який
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року і постановити нову
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційних скарг без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

13.06.2012р. до керівництва Маріупольського
МУ ГУМВС України в Донецькій області
надійшов рапорт начальника ВКР
Маріупольського МУ майора міліції
Нечаєва В.В. про те, що в ході
розслідування кримінальної справи від
25.05.2012р. № 16-2012-3-151, порушеної за
ознаками ч. 3 ст. 185 КК України за фактом
крадіжки виробів з металу з території
ВАТ «Азовзагальмаш», був допитаний в
якості свідка ОСОБА_7, який в своїх
свідченнях пояснив, що до скоєння
крадіжки причетний оперуповноважений
СКР Іллічівського РВ Маріупольського
МУ ОСОБА_4

З огляду на наведенні свідчення ОСОБА_7
на засіданні комісії з кадрового
забезпечення Маріупольського МУ від 13
червня 2012 року було вирішено провести
службове розслідування, за
результатами якого планувалося
вирішити про доцільність подальшого
проходження служби в органах
внутрішніх справ ОСОБА_4, що
підтверджено протоколом.

В висновку службового розслідування
від 13 червня 2012 року складеному
заступником начальника міського
управління - начальником ВКЗ
Маріупольського МУ полковником
міліції Кононенко В. Г. за наслідками
перевірки факту співучасті ОСОБА_4 в
крадіжці виробів з металу з території
ВАТ «Азовзагальмаш», на поясненнях
ОСОБА_7, було встановлено наступне.

У квітні 2012 року ОСОБА_4 подзвонив на
мобільний телефон ОСОБА_7 і домовився з
ним про зустріч біля гаража,
розташованого в кооперативі
«Південний» м. Маіруполя. Під'їхавши до
гаража, ОСОБА_7 побачив автомобіль
«КрАЗ» і ВАЗ 21099, в якому знаходився
позивач. Разом з вантажниками вони
перевантажили в гараж десять апаратів
поглинаючих модифікованих
(комплектуючі до залізничних вагонів).
Наступного дня ОСОБА_7 зустрівся зі
скупником залізничних запчастин і
продав йому викрадене за 35000 грн. Цього
ж дня він зустрівся з позивачем і
віддав йому вказану суму грошей.
Приблизно наприкінці квітня 2012 року на
мобільний телефон ОСОБА_7 знов
подзвонив позивач і повідомив про
бажання покласти до гаражу металеві
вироби, які він вилучив разом з
працівником міліції. На той час, ОСОБА_7
знаходився у м. Бердянську, тому
попросив свого брата відкрити
позивачу гараж. Коли ОСОБА_7 повернувся
з м. Бердянська, побачив у гаражі
двадцять апаратів поглинаючих
модифікованих. При зустрічі з
позивачем біля Іллічівського РВ ММУ
останній повідомив, що зазначені АПМи
треба продати. Під час завантаження
АПМів ОСОБА_7 та інші особи були
затримані працівниками ВКР
Маріупольського МУ ГУМВС України в
Донецькій області.

На підставі висновку службового
розслідування від 13 червня 2012 року,
начальником Маріупольського МУ був
виданий наказ № 396 від 14 червня 2012 року,
в якому було вказано про звернення до
ГУМВС з проханням вирішити питання про
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ за встановлені під
час розслідування порушення. Матеріали
з клопотанням про звільнення позивача
були передані в кадровий відділ 19
червня 2012 року нарочно до УКЗ ГУМВС.

27 червня 2012 року ГУМВС було видано
наказ № 1640, в пункті 2 якого було
вказано, що за особисту
недисциплінованість, порушення
службової дисципліни, вимог статтей 1, 7
Дисциплінарного статуту ОВС України в
частині обов'язкового дотримання
чинного законодавства України, скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу, несумісного з
подальшим перебуванням в ОВС України,
оперуповноважений СКР Іллічівського
РВ Маріупольського МУ ГУМВС ОСОБА_4
підлягає притягненню до
дисциплінарної відповідальності аж до
звільнення з органів внутрішніх справ,
проте враховуючи, що він знаходиться на
лікарняному, питання вирішити по
виходу на службу.

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності прийняття вищевказаного
наказу начальника ГУМВС № 1640 від 27
червня 2012 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності аж до
звільнення з органів внутрішніх справ
оперуповноваженого СКР Іллічівського
РВ Маріупольського МУ ГУМВС капітана
міліції ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції з яким погодився
Донецький апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
так як матеріалами службового
розслідування зроблений передчасний
висновок щодо співучасті позивача у
крадіжки виробів з металу з території
ВАТ «Азовзагальмаш» оскільки вина
ОСОБА_4 у скоєнні злочину в
установленому законом порядку не
доведена, обвинувальний вирок не
постановлено. При цьому зазначено, що
встановлення службовим розслідуванням
факту неділових стосунків позивача з
особами, які підозрюються у скоєнні
злочинів документально не
підтверджені.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

За висновком службового розслідування
за фактом співучасті в крадіжці
виробів з металу з території ВАТ
«Азовзагальмаш» співробітника СКР
Іллічівського РВ Маріупольського МУ
ГУМВС України в Донецькій області від 13
червня 2012 року, на підставі якого
прийнятий оскаржуваний наказ, позивача
рекомендовано звільнити з органів
внутрішніх справ України за порушення
вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України» від
22.02.2006, № 3460-IV, службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу:

дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників;

захищати і охороняти від протиправних
посягань життя, здоров'я, права та
свободи громадян, власність, довкілля,
інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти
турботу про громадян і бути готовим у
будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та
службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною,
об'єктивною і незалежною від будь-якого
впливу громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та
обмеження, пов'язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний
та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють;

берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Отже, наведені статті 1, 7
Дисциплінарного статуту містять
загальні вимоги. Ні в спірному наказі
ГУМВС № 1640 від 27 червня 2012 року, ні в
висновку службового розслідування від
13 червня 2012 року, ні в наказі
Маріупольского МУ № 396 від 14 червня 2012
року не було вказано конкретний склад
порушення позивачем службової
дисципліни та не конкретизовано які
саме вимоги статей 1, 7 Дисциплінарного
статуту ним було порушено, а також не
визначено в чому виразилася особиста
недисциплінованість позивача.

При цьому відповідно до статті 66
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою КМ УРСР, від
29.07.1991, № 114, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ, зокрема, згідно статті 67, у
зв'язку із вступом в законну силу
вироку суду.

Відповідно до ст. 67 вказаного
положення, особи рядового або
начальницького складу, притягнуті до
відповідальності за вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, пов'язаного з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України "Про засади
запобігання і протидії корупції", або
кримінального правопорушення,
підлягають звільненню із служби в
органах внутрішніх справ у триденний
строк з дня надходження до органу
внутрішніх справ копії відповідного
судового рішення, яке набрало законної
сили.

Згідно статті 62 Конституції України
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Ніхто не зобов'язаний доводити
свою невинуватість у вчиненні злочину.

За приписами статті 15
Кримінально-процесуального кодексу
України правосуддя в кримінальних
справах здійснюється тільки судом.
Ніхто не може бути визнаний винним у
вчиненні злочину, а також підданий
кримінальному покаранню інакше як за
вироком суду й відповідно до закону.

Статтею 327 даного Кодексу визначено, що
вирок суду може бути обвинувальний або
виправдувальний. Якщо підсудний
визнається винним у вчиненні злочину,
суд постановляє обвинувальний вирок і
призначає підсудному покарання,
передбачене кримінальним законом.

Відповідно до частини 4 статті 72 КАС
України вирок суду в кримінальній
справі або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Фактично підставою для прийняття
спірного наказу відносно позивача
стали факти, повідомлені ОСОБА_7, про
наявність в діях позивача ознак
злочину - співучасті в крадіжці виробів
з металу з території ВАТ
«Азовзагальмаш», хоча вирок суду, яким
було б підтверджено скоєння позивачем
злочину не надано.

Аналізуючи вказані обставини по справі
та застосовуючи відповідні норми
матеріального права, суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
незаконного прийняття наказу
начальника ГУМВС № 1640 від 27 червня 2012
року про притягнення ОСОБА_4, до
дисциплінарної відповідальності,
оскільки інші факти як підстави для
прийняття наказу про застосування
дисциплінарного стягнення «аж до
звільнення з органів внутрішніх справ»
судами попередніх інстанцій не
встановлені.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року та ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду,
тому підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Донецькій області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
вересня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В. Швець