Справа № 820/17178/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 листопада 2014 р.
№ 820/17178/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін:
позивач - ОСОБА_1, відповідач - Сіренко
Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Дергачівської
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до
Дергачівської державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд скасувати податкові
повідомлення - рішення від 30.06.2014 р.:
№18169-15 частково в сумі 24 446,24 грн.; №18168-15
частково в сумі 123,96 грн.; №18166-15
частково в сумі 162,55 грн.; №18167-15
частково в сумі 160,07 грн.; №18173-15
частково в сумі 131,82 грн.; №18170-15
частково в сумі 129,89 грн.; №18171-15
частково в сумі 130,53 грн.; №18172-15
частково в сумі 129,78 грн.; №18174-15
частково в сумі 108,23 грн.; №18175-15
частково в сумі 108,33 грн.; №18176-15
частково в сумі 108,23 грн.; №18177-15
частково в сумі 108,12 грн.; №18178-15
частково в сумі 121,16 грн.; №18187-15
частково в сумі 121,16 грн.; №18179-15
частково в сумі 108,12 грн.; №18197-15
частково в сумі 108,33 грн.; №18180-15
частково в сумі 108,23 грн.; №18188-15
частково в сумі 108,12 грн.; №18183-15
частково в сумі 129,89 грн.; №18203-15
частково в сумі 130,53 грн.; №18204-15
частково в сумі 129,89грн.; № 18200-15
частково в сумі 108,33грн.; №18199-15
частково в сумі 108,23грн.; №18184-15 частково
в сумі 108,23 грн.; №18206-15 частково в сумі
108,12грн.; №18207-15частково в сумі 107,90грн.;
№18208-15 частково в сумі 108,01 грн.; № 18205-15
частково в сумі 107,90грн.; № 18195-15
частково в сумі 107,90грн.; № 18191-15
частково в сумі 107,90грн.; № 18193-15
частково в сумі 162,01грн.; № 18201-15
частково в сумі 161,90грн.; № 18185-15
частково в сумі 129,57 грн.; № 18196-15
частково в сумі 114,26грн.; № 18190-15
частково в сумі 107,90грн.; № 18181-15
частково в сумі 107,90грн.; № 18186-15
частково в сумі 108,01грн.; № 18192-15
частково в сумі 108,44грн.; № 18194-15
частково в сумі 108,01грн.; № 18189-15
частково в сумі 108,01грн.; № 18182-15
частково в сумі 4,46грн.; № 18202-15 частково
в сумі 40,82грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що приймаючи спірні податкові
повідомлення-рішення, контролюючий
орган дійшов до неправомірного
висновку про порушення позивачем вимог
діючого законодавства. Так,
контролюючим органом самостійно
неправомірно визначено ставку
земельного податку із застосуванням
приписів ст. 277 ПК України, без
урахування необхідності проведення
попередньої нормативно грошової
оцінки земельних ділянок відповідними
державними органами, як того вимагають
приписи діючого законодавства. Також,
приймаючи до уваги, що земельні
ділянки, які належать на праві
власності ОСОБА_3 відносять до
категорії земель сількогосподарського
призначення (адже використовуються під
багаторічні насадження), то ставка
земельного податку повинна
розраховуватись у вісотках від їх
нормативної грошової оцінки, а саме 0,03%,
а тому застосування контролюючим
органом ст. 277 ПК України при визначенні
ставки земельного податку є
неправомірним, з огляду на що прийняті
податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував,
пославшись на те, що позивачем
безпідставно обрані положення пп.272.1.2
п.272.1 ст 272 ПК України для нарахування
ставки земельного податку, з огляду на
те, що в земельних актах відсутні
записи щодо визначення цільового
призначення земельних ділянок, які
належать ОСОБА_3 на праві власності,
саме як для багаторічних насаджень.
Таким чином, використання позивачем 0,3
% ставки змельного податку на підстві
пп.272.1.2 п.272.1 ст. 272 ПК України є
протиправним, а тому податкові
повідомлення рішення прийняті у
відповідності до норм діючого
законодавства.

У судовому засіданні 11.12.2014 року
представники сторін підтримали свої
правові позиції по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду
справи та підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, на
підставі розпорядження Дергачівської
районної державної адміністрації
Харківської області від 16.03.2012 р. №153.
позивачу видані державні акти на право
власності на земельні ділянки. а також
було змінено цільове використання
земельних ділянок із ведення
особистого селянського господарства
на ділянку для ведення індивідуального
садівництва, без зміни категорії
земель.

На виконання розпорядження від 16.03.2012 р.
№153 позивачу виданий державний акт
серії ЯК №182698 на земельну ділянку
площею 27,7811 га, яка в подальшому
відповідно до Технічної документації
із землеустрою була поділена на 47
ділянок різною площею, на підставі
чого ОСОБА_3 видані 47 державні акти на
право власності на земельні ділянки. До
початку 2014 р. три з 47 земельних ділянок
були відчужені, виходячи з цього
відповідачем розраховувався земельний
податок по 44 земельним ділянкам
позивача.

01.01.2014року Приватним підприємством
«Перспектива-Земля» проведено
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок, які належать позивачу на праві
власності, відповідно до яких
зазначено назку земельних дялінок -
сільськогосподарські угіддя, та
визначено призначення -для ведення
садівництва з багаторічними
насадженнями.

На підставі вищевикладеного, позивач
обчислював ставку податку на земельні
ділянки, у розмірах, встановлених для
багаторічних насаджень, а саме 0,03 %
відповідно до пп.272.1 п.272.1 ст. 272 ПК
України , з огляду на те, що належні на
праві власності ОСОБА_3. земельні
ділянки призначені для садівництва,
тобто, на думку позивача, для
багаторічних насаджень.

Податковим органом на підставі
здійснено розрахунку в порядку,
визначеному п.286.5 ст.286 ПК України та з
урахуванням ставки податку на земельні
ділянки у розмірі 5 % відповідно до
приписів ст. 277 ПК України, прийнято
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення від 30. 06.2014 року, яким
позивачеві визначено суму податкового
зобов'язання з податку на землю у
загальному розмірі 29553, 72 грн.

Підставою для донарахування позивачу
податкових зобов'язань стало
неправильне, на думку контролюючого
органу, нарахування позивачем розміру
ставки податку на земельні ділянки, які
належать ОСОБА_3 на праві власності.

Так, питання щодо оподаткування
регулюються Податковим кодексом
України і не можуть встановлюватися
або змінюватися іншими законами
України, крім законів, що містять
виключно положення щодо внесення змін
до цього Кодексу та/або положення, які
встановлюють відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства.

Положення Податкового кодексу України
регулюють відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема визначають вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства (стаття 1
Податкового кодексу України).

Статтею 206 Земельного кодексу України
визначено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 ПК України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (далі - податок для
цілей розділу XIII цього Кодексу)
(підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК
України).

Справляння плати за землю здійснюється
відповідно до положень ПК України з
урахуванням критеріїв, які визначені у
розділі XIII "Плата за землю".

Відповідно до статті 269 ПК України
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі. Об'єктами
оподаткування є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, а також земельні частки
(паї), які перебувають у власності
(стаття 270 ПК України).

Порядок обчислення плати за землю
визначено статтею 286 ПК України. Так,
відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПКУ
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру.

Таким чином, законодавець ставить
розрахунок розміру ставки земельного
податку у безпосередню залежність від
наявності відповідного запису в
земельному кадастрі.

Отже, власники земельних ділянок та
землекористувачі обчислюють суму
плати за землю з урахуванням даних
державного земельного кадастру, який
відповідно до підпункту 14.1.42 пункту 14.1
статті 14 ПКУ містить сукупність
відомостей і документів про місце
розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристики, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
підготовлених відповідно до закону.

Згідно норми статті 194 Земельного
кодексу України для забезпечення
необхідною інформацією органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, заінтересованих
підприємств, установ і організацій, а
також громадян з метою регулювання
земельних відносин, раціонального
використання та охорони земель,
визначення розміру плати за землю і
цінності земель у складі природних
ресурсів, контролю за використанням і
охороною земель, економічного та
екологічного обґрунтування
бізнес-планів та проектів землеустрою
призначений державний земельний
кадастр.

Статтею 204 Земельного кодексу України
визначено, що державний земельний
кадастр ведеться уповноваженим
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів.

Водночас, статтею 286 ПК України
визначені окремі особливості
обчислення та сплати плати за землю.

Відповідно до ч.1 ст. 286 ПК України,
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. Центральні органи виконавчої
влади, що реалізують державну політику
у сфері земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Так, відповідно до ч.286.5. ст. 286 ПК
України, нарахування фізичним особам
сум податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

Щодо бази оподаткування то відповідно
до статті 271 ПК України базою
оподаткування платою за землю є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого розділом XIII ПКУ,
а у разі, якщо нормативну грошову
оцінку не проведено, - площа земельних
ділянок.

Згідно з приписами підпункту 14.1.125
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, нормативна грошова оцінка
земельних ділянок для цілей розділу XIII
Податкового кодексу України
-капіталізований рентний дохід із
земельної ділянки, визначений
відповідно до законодавства
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Правові засади проведення оцінки
земель в Україні визначені Законом
України "Про оцінку земель" від 11.12.2003 р.
№1378-IV (із відповідними змінами та
доповненнями, далі -Закон України
№1378-IV). Відповідно до абзацу 5 статті 5
Закону України №1378-IV, нормативна
грошова оцінка земельних ділянок
використовується для визначення
розміру земельного податку та орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у
сфері оцінки земель є органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які здійснюють
управління у сфері оцінки земель, а
також юридичні та фізичні особи,
заінтересовані у проведенні оцінки
земельних ділянок (стаття 7 Закону
України №1378-IV).

Підставою для проведення оцінки земель
є рішення органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування
(стаття 15 Закону України №1378-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.03.95 року за № 213 затверджено
Методику нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів.

Методикою нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів
визначено, що інформаційною базою для
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення є
матеріали державного земельного
кадастру (кількісна і якісна
характеристика земель, бонітування
ґрунтів, економічна оцінка земель),
матеріали внутрігосподарського
землевпорядкування, а земель населених
пунктів їх генеральні плани та проекти
планування і забудови населених
пунктів, матеріали економічної оцінки
території.

Управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів (абзац
другий статті 289 ПК України).

Згідно приписів п. 2 1. Методики, дані за
результатами проведення нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
оформляються як витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земель видається
територіальним органом
Держземагентства за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
оцінку земель», витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку окремої земельної ділянки
видається відповідним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Водночас, 8 квітня 2011 року Указом
Президента України за N 445/2011
затверджено Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України,
відповідно до якого витяги з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельних ділянок видає
Держземагентство України, яке здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

Приймаючи до уваги вищезазначені норми
права, судом не приймається до уваги
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок ОСОБА_3, проведена Приватним
підприємство «Перспектива-Земля»,
оскільки вказаний суб'єкт не входить до
переліку суб'єктів, що реалізують
державну політику у сфері земельних
відносин та у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно. Додатково представник позивача
зазначив, що на даний час процес
грошової оцінки земельних ділянок, які
належать на праві власності ОСОБА_3
перебуває на стадії виконання.

Отже, в матеріалах справи відсутній
належним чином оформлений витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельних ділянок із
зазначенням цільового призначення "для
багаторічних рослин", що в свою чергу
слугувало б достатньою правовою
підставою для визначення позивачем
ставки земельного податку у розмірі 0,
03% у розумінні ст. 272 ПК України.

Таким чином, юридична оцінка
встановлених судом обставин свідчить
про заниження орендної плати
позивачем, що мало наслідком її сплату
не у повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2011 р. N 1386 затверджено
Порядок подання органам державної
податкової служби інформації про
платників податків, об'єкти
оподаткування та об'єкти, пов'язані з
оподаткуванням, для забезпечення
ведення їх обліку, а також обчислення
та справляння податків і зборів, який
визначає механізм подання відповідно
до Податкового кодексу України та
Закону України "Про інформацію"
суб'єктами інформаційних відносин
органам державної податкової служби
інформації про платників податків,
об'єкти оподаткування та об'єкти,
пов'язані з оподаткуванням, для
забезпечення ведення їх обліку, а також
обчислення та справляння податків і
зборів.

Суд вважає за потрібне зауважити, що
матеріали справи не містять, а
відповідачем до суду не надано
належних доказів на підтвердження
попереднього звернення Дергачівської
ОДПІ до суб`єктів оціночної діяльності
( ані до відповідних органів виконавчої
влади з питань земельних ресурсів, ані
до територіальних органів
Держземагентства України) з метою
проведення грошової оцінки земельних
ділянок, які належать на праві
власності ОСОБА_3, що мало передувати
вирішенню питання про визначення
розміру земельного податку, як того
вимагає законодавець.

При цьому суд вважає за потрібне
зауважити, що неотримання
контролюючим органом на момент
прийняття спірних повідомлень-рішень
витягу про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки позивача не доводить
правомірності застосованого порядку
нарахування земельного податку,
оскільки приписи Податкового кодексу
України обов`язковою умовою обрання
того чи іншого порядку розрахунку
податку на земельні ділянки ставлять у
залежність не від отримання чи
неотримання витягу податковою
інспекцією, а від наявності або
відсутності затвердженої нормативної
грошової оцінки земель.

Таким чином, у даному випадку має місце
помилкове донарахування контролюючим
органом земельного податку, у зв'язку з
обчисленням ставки земельного податку
не на підставі записів у державному
земельний кадастрі, як інформації,
необхідної для обчислення і справляння
плати за землю, як того вимагають
вищезазначені норми права, а на
підставі самостійно обраної, з
перебиранням на себе функцій суб`єктів
оціночної діяльності у сфері оцінки
земель, ставки податку на земельні
ділянки відповідно до ст. 277 ПК України.

Відтак, з огляду на встановлення факту
порушення податковою інспекцією вимог
Податкового кодексу України, суд не
може визнати законними та правомірними
спірні податкові повідомлення-рішення,
оскільки ставка податку на земельні
ділянки визначена податковою
інспекцією не в установленому законом
порядку, з порушенням процедури
визначення ставки податку на земельні
ділянки без проведення попередньої
грошової оцінки земельних ділянок
позивача компетентними органами, до
переліку яких не віднесено податкові
інспекції, що свідчить про
необгрунтованість прийнятих
відповідачем рішень.

У той же час, суд не може підміняти
собою відповідний компетентний
державний орган, рішення якого
оскаржуються, та не має повноважень на
проведення самостійного розрахунку
суми податкових зобов'язань позивачу,
приймаючи замість рішення яке
визнається протиправним, інше рішення,
яке б відповідало закону, та давати
вказівки, які б свідчили про вирішення
питань, які належать до компетенції
такого суб'єкта владних повноважень.

Окрім того, як зазначив у своїх
письмових поясненнях представник
відповідача, державні акти на право
власності на земельні ділянки, які
використовуються громадянином ОСОБА_3
встановлюють за вказаними ділянками
категорію "для ведення садівництва",
проте, на думку контролюючого органу, у
вищезазначених актах не вказано, що
категорія земель "для багаторічних
насаджень", яку обрав позивач при
визначення ставки земельного податку,
входить в категорію земель "для
садівництва". Таким чином, контролюючий
орган при обранні ставки податку у
відповідності до норм ст. 277 ПК України
фактично самостійно визначив
категорію земельних ділянок позивача
як земельні ділянки
несільськогосподарських угідь.

Проте суд вважає за потрібне зауважити,
що суб`єкт владних повноважень,
самостійно визначивши категорію
земельних ділянок, змінив ставку
земельного податку з визначеної
позивачем 0,03 % ( пп.272.1.2 п.272.1 ст.272 ПК
України) на 5 % (п. 277.2 ст. 277 ПК України),
без врахування тієї обставини, що
ставка земельного податку
визначається відповідними суб`єктами
оціночної діяльності під час
реалізації процедури нормативно
грошової оцінки земель, доказів
проведння якої матеріали справи не
містять.

Приймаючи до уваги вищевикладені
обставини, суд, розв'язуючи спір, зважає
на приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, якою
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як
за позовною заявою, поданою відповідно
до цього кодексу і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, суд для повного
захисту прав позивача, порушених
суб'єктом владних повноважень
прийняттям спірних податкових
повідомлень - рішень, вважає за
необхідне вийти за межі заявлених
позовних вимог та скасувати податкові
повідомлення - рішення Дергачівської
ОДПІ від 30.06.2014року у повному обсязі.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних
повноважень та заперечуючи проти
адміністративного позову не виконав
покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України
обов'язок та не довів юридичної та
фактичної обґрунтованості мотивів
винесення спірних податкових
повідомлень-рішень.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС
України

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Дергачівської державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових повідомлень -
рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення Дергачівської державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 30.06.2014 року №18169-15, №18168-15,
№18166-15, №18167-15, №18173-15, №18170-15, №18171-15,
№18172-15, №18174-15, №18175-15, №18176-15, №18177-15,
№18178-15, №18187-15, №18179-15, №18197-15, №18180-15,
№18188-15, №18183-15, №18203-15, №18204-15, № 18200-15,
№18199-15, №18184-15, №18206-15, №18207-15, №18208-15, №
18205-15, № 18195-15, № 18191-15, № 18193-15, № 18201-15, №
18185-15, № 18196-15, № 18190-15, № 18181-15, № 18186-15, №
18192-151, № 18194-15, № 18189-15, № 18182-15, № 18202-15.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (61103, АДРЕСА_1)
судовий збір в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України -з
дня отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
17.11.2014року.

Суддя
Горшкова
О.О.