Справа № 629/4150/14-а
Суддя: Дегтярчук М. О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/4150/14-а
Номер провадження 2-а/629/72/14
Постанова

Іменем України

18.11.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківській області у складі:
головуючої судді – Дегтярчук М.О., при
секретарі – Габор В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Лозова Харківської області у залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора з ОДР Лозівського
ВДАІ ОСОБА_2 про визнання дій
інспектора з ОДР Лозівського ВДАІ
ОСОБА_2 неправомірними, та скасування
постанови про адміністративне
стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду 25
вересня 2014 року з позовом до
відповідача про визнання дій
інспектора з ОДР Лозівського ВДАІ
ОСОБА_2 неправомірними, та скасування
постанови про адміністративне
стягнення, посилаючись на те, що 17
вересня 2014 року, рухаючись на своєму
автомобілі, йому необхідно було
здійснити поворот з вулиці
Р.Люксембург на провулок
Севастопольський. Для уникнення
аварійної ситуації,для збереження
здоров»я своїх пасажирів та здоров»я
сторонніх осіб,які могли перебувати
неподалік, йому необхідно було
рухатись в лівому ряду і здійснити
маневр з повороту вліво,як того вимагає
п.11.2 «Правил дорожнього руху».
Проте,після здійснення повороту вліво,
він був зупинений співробітником ДАІ,
який повідомив,що він порушив вимоги
п.11.2 Правил дорожнього руху та ч.2 ст.122
КУпАП,обґрунтувавши даний факт тим,що
він не вів свій автомобіль якнайближче
до правого краю дороги. Про що
співробітником ДАІ було складено
протокол та винесено постанову про
накладання адміністративного
стягнення у розмірі 425грн. З даним
протоколом та постановою він не
погодився, так як правил не порушував. В
зв'язку з викладеним позивач звернувся
до суду і просить визнати дії
відповідача неправомірними, постанову
про накладання адміністративного
стягнення у розмірі 425 грн. визнати
незаконною та скасувати.

В судовому засіданні позивач на
задоволенні позову наполягав,
посилаючись на обставини, викладені в
ньому,та прохав його задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач - інспектор з організації
дорожнього руху ВДАІз обслуговування
м.Лозова,Лозівського та
Близнюківського районів ОСОБА_2 в
судовому засіданні заперечував проти
даного позову, вважав,що при складанні
протоколу про адміністративне
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122
КУпАП, скоєного ОСОБА_1 та прийняття
рішення по справі, ним жодних порушень
діючого законодавства не допущено, та
надав заперечення на позов.

У судовому засіданні встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції –
це переданий на вирішення
адміністративного суду публічно –
правовий спір, у якому хоча б однією із
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова особа чи службова особа або
інший суб’єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних та
юридичних осіб із суб’єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішення (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії) дій
чи бездіяльності.

Матеріали справи свідчать про те, що
спір виник між позивачем – фізичною
особою та відповідачами, як суб’єктами
владних повноважень.

Як було встановлено в судовому
засіданні та підтверджується
матеріалами справи,що згідно до
постанови серії ПС1 № 653149 від 17.09.2014
року по справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП на позивача по справі накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу розміром 425 гривень за те, що
позивач порушив Правила дорожнього
руху України, а саме: при
односторонньому русі при наявності
двох смуг не вів свій автомобіль
якомога ближче до правого краю дороги,
чим порушив вимоги п. 11.2 ПДР
України(а.с.15).

Як пояснив в судовому засіданні
відповідач, в пункті 11.2 ПДР України
зазначено,що «Нерейкові транспорті
засоби повинні рухатися як найближче
до правого краю проїзної частини», це
головний принцип правостороннього
руху,тобто необхідно вести
транспортний засіб як найближче до
правого краю проїзної частини дороги.
Виконання цієї вимоги особливо важливе
для збільшення пропускної
спроможності доріг,забезпечення
безпечного виконання випередження.
Вимога цього пункту стосується доріг
як з одного, так і з двома смугами для
руху в одному напрямку. Виїжджати на
смуги,розташовані лівіше,дозволяється
лише тоді, коли права смуга зайнята
транспортними засобами. Смуга,яка
розташована правіше,вважається
вільною в випадку,якщо водій,не
створюючи перешкоди іншим
транспортним засобам,може виїхати на
неї. Навіть, якщо дорога має по одній
смузі для руху в кожному
напрямку,розташування транспортних
засобів на дорозі повинно постійно
бути якнайближче до правого краю
проїзної частини, в першу чергу для
здійснення безпечного роз»їзду
зустрічних транспортних засобів та
надання можливості виконання обгону.
Крім того,зазначив,що як пояснив
ОСОБА_1,що він хотів здійснити поворот з
вул.. Р.Люксембург на вул.
Севастопольську, і йому необхідно було
рухатись в лівій смузі і здійснити
маневр повороту ліворуч. Але згідно
коментаря до п.10.4 ПДР України Правила
не регламентують на якій відстані від
повороту необхідно зайняти відповідне
крайнє положення на проїзній частині
дороги,але необхідно враховувати
наступні основні моменти цього
маневру, а саме: згідно вимог п.п.9.3,9.4
ПДР України необхідно подавати
попереджувальний сигнал,своєчасно
зайняти відповідну смугу –крайню ліву.
Проте,водій ОСОБА_1,керуючи
автомобілем по вул..
Р.Люксембург,починаючи від перехрестя
цієї вулиці з вул.. Комінтерну до
перехрестя з пров.
Севастопольським,відстань між ними
становить 260 метрів,їхав посередині
дороги і почав подавати
попереджувальний сигнал перед
перехрестям з пров.Севастопольський,
але виконав поворот на перехресті вул..
Р.Люксембург – вул.Севастопольська.
Крім того, позивач увімкнув
попереджувальний сигнал перед першим
перехрестям, а виконав поворот на
другому перехресті,що могло призвести
до введення в оману інших учасників
руху та в свою чергу могло призвести до
аварійної ситуації чи ДТП.

Всі викладені інспектором ВДАІ
Лозівського МВ ГУМВСУ в Харківській
області ОСОБА_2 обставини зафіксовані
на диску з відеозаписом
правопорушення,скоєного водієм
ОСОБА_1,який було проглянуто в
судовому засіданні. Що стосується
твердження ОСОБА_1 про те,що йому не
були роз»яснені права інспектором
ВДАІ,згідно зі ст.268 КУпАП,то вони
спростовані самим позивачем,який в
судовому засіданні пояснив,що не
запам»ятав цей факт, та поясненнями
інспектора.

Таким чином, вимоги позивача є
необґрунтованими, а тому слід
відмовити ОСОБА_1О.в задоволенні даного
позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 158, 160-163,171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд –

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до інспектора з ОДР
Лозівського ВДАІ ОСОБА_2 про визнання
дій інспектора з ОДР Лозівського ВДАІ
ОСОБА_2 неправомірними, та скасування
постанови про адміністративне
стягнення– відмовити.

Постанова у справах з приводу рішень,
дій чи бездіяльності суб’єктів
владних повноважень щодо притягнення
до адміністративної відповідальності
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя:

М.О. Дегтярчук