Справа № 487/8721/14-а
Суддя: Агєєва Л. І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/487/299/14
Справа № 487/8721/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.11.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва

в складі: головуючого судді – Агєєвої
Л.І.

при секретарі –
Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва про визнання недійсним та
скасування рішення про відмову в
призначенні пенсії за вислугу років та
зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

03.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
визнання недійсним та скасування
рішення про відмову в призначенні
пенсії за вислугу років та зобов'язання
вчинити певні дії, мотивуючи тим, що в
вересні 2013 року письмово звернувся до
відповідача з приводу призначення
пенсії за вислугу років відповідно до
Закону України “Про прокуратуру”, але
отримав відмову з посиланням на
відсутність стажу роботи 21 рік, що дає
право на призначення пенсії, що і
змусило звернутися до суду з даним
адмінпозовом.

В судове засідання позивач
не з'явився, надав до суду заяву про
розгляд справи у йогог відсутність,
позовні вимоги підтримав і просив
задоовльнити.

Представник відповідача
УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва
позов не визнала та просила залишити
його без задоволення.

Заслухав представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Судом встановлено, що 23 вересня 2013 року
позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаїва із заявою про
призначення йому пенсії за вислугу
років віцдповідно до Закону України
“Про прокуратуру”.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаїва №12 від 01.10.2013 року йому було
відмовлено в призначенні пенсії за
вислугу років відповідно до ст.ст. 50-1, 56
Закону України “Про прокуратуру”,
оскільки відсутній стаж роботи 21 рік,
що дає право на призначення пенсії.

Судом також встановлено, що
згідно записів трудової книжки,
позивач ОСОБА_1 протягом періоду з
01.08.1992 р. по 22.04.1997 р. проходив службу в
органах внутрішніх справ м. Вінниці.

Відповідно до довідки
Управління МВС України у Вінницькій
області від 26.09.2013р. за №2/3541 ОСОБА_1
протягом періоду з 01.08.1992р. по 01.08.1996р.
був слухачем Української академіх
внутрішніх справ.

Згідно листа Національної
академії внутрішніх справ від 11.10.2013р.
за №46/4840 ОСОБА_1 в період з 01.08.1992р. по
29.06.1996 р. навчався на денній формі
навчання в Українській академії
внутрішніх справ.

Відповідно диплому серії ЛБ
№004785 від 29.06.1996р. позивач закінчив
Українську академію внутрішніх справ
за спеціальністю - правознавство,
кваліфікація — юрист.

На підставі статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р.
№1789-ХІІ, у чинній на момент звернення
позивача до відповідача редакції,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку. До
20-річного стажу роботи, що дає право на
пенсію за вислугою років,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково- навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років. Частиною другою
статті 11 Закону СРСР «Про загальний
військовий обов'язок» було
установлено, що громадяни, які прийняті
у військово- учбові заклади,
перебувають на дійсній військової
службі та іменуються курсантами. На них
розповсюджуються обов’язки, що
встановлені для військовослужбовців
строкової служби.Згідно з частиною
першою статті 2 Закону України “Про
військовий обов'язок і військову
службу» військова служба є державною
службою особливого характеру, яка
полягає у професійній діяльності
придатних до неї за станом здоров'я і
віком громадян України, пов'язаній із
захистом Вітчизни. Час проходження
військової служби зараховується
громадянам України до їх страхового
стажу, стажу роботи, стажу роботи за
спеціальністю, а також до стажу
державної служби. Відповідно до пункту
«а» частини третьої статті 56 Закону
України “Про пенсійне забезпечення»
до стажу роботи, який дає право на
пенсію за вислугу років, зараховується
військова служба незалежно від місця
проходження служби. Будь-яких обмежень
щодо зарахування часу проходження
військової служби до стажу роботи, що
дає право на призначення пенсії за
вислугу років, передбачену
законодавством для прокурорів і
слідчих, зазначена норма закону не
містить.

Що стосується пропуску
позивачем строку звернення до
адміністративного суду та наявності
підстав для визнання таких поважними
або ні, то суд вважає, що в судовому
засіданні не було встановлено, що
позивач вчасно отримав спірне рішення
№12 від 01.10.2013 року Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва особисто або
поштовим повідомленням, а тому мав
можливість в передбачені законом
строки звернутися до суду за захистом
своїх прав.

Таким чином, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 2, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
,-

П О С Т А Н О В И В
:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати недійним та
скасувати рішення №12 від 01.10.2013 року
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за
вислугу років відповідно до ст. 50-1
Закону України “Про прокуратуру”.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва зарахувати ОСОБА_1
до вислуги років, що дає право на пенсію
за вислугу років відповідно до ст. 50-1
Закону України “Про прокуратуру”,
повний строк навчання в Українській
академії внутрішніх справ, тобто
період з 01.08.1992 р. по 01.08.1996р., або 4 роки,
як строкову військову службу.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва призначити ОСОБА_1,
пенсію за вислугу років відповідно до
ст. 50-1 Закону України “Про
прокуратуру”, починаючи з 23.09.2013р.,
тобто з дня звернення до Пенсійного
фонду України.

Постанова може бути оскаржена
в апеляційному порядку до
адміністративного апеляційного суду
Одеської області через Заводський
районний суд м. Миколаєва в
десятиденний строк з дня проголошення
постанови.

Суддя:

Л.І.Агєєва