Справа № 9101/4824/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2013 р. справа № 2а-947/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - Панченко О.М.
(доповідач),

суддів - Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Розівському
районі Запорізької області

на постанову Розівського
районного суду Запорізької області від
10 червня 2011 р., прийняту у порядку
скороченого провадження,

у справі № 2а-947/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Розівському районі
Запорізької області

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Розівського районного
суду Запорізької області від 10 червня
2011 року позов позивача задоволено
частково, а саме: визнано неправомірною
бездіяльність відповідача щодо
невиконання законодавчо визначеного
обов'язку здійснити за період з 11.12.2010
року перерахунок та випла ту надбавки
до пенсії позивачу у розмірі,
встановленому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни";
зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплатити
підвищення пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 11.12.2010 року,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
та з урахуванням фактично отриманих
сум до внесення змін в ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" або зміни соціального статусу
позивача. Рішення суду
вмотивовано тим, що відповідачем було
порушено вимоги ст. 6 Закону України від
18.11.2004 р. № 2195-ІV "Про соціальний захист
дітей війни" (далі - Закон № 2195-ІV) щодо
нарахування та сплати позивачу
підвищення до пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, посилаючись на
порушенням судом норм матеріального
права. Зокрема, відповідач вказує, що
органами Пенсійного фонду України
підвищення до пенсії виплачується
тільки з 01.01.2008р. з урахуванням Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду у
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни і в
силу ст. 6 Закону № 2195-ІV має
право на підвищення до пенсії у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком.

Упродовж спірного періоду відповідач
виплачував позивачу підвищення до
пенсії у меншому розмірі, ніж
передбачено ст. 6 Закону № 2195-ІV, тому
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції про задоволення вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести відповідний перерахунок
підвищення до пенсії згідно з вимогами
ст. 6 Закону № 2195-ІV з урахуванням ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком з урахуванням фактично
отриманих сум підвищення.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону
над підзаконним нормативно-правовим
актом, суд першої інстанції правомірно
не взяв до уваги Постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008р. № 530, якою
встановлені менші розміри підвищення
до пенсії дітям війни, ніж передбачені
ст. 6 Закону № 2195-ІV.

Суд також погоджується з висновком
суду першої інстанції, що вихідним
критерієм розрахунку підвищення до
пенсії дітям війни виступає мінімальна
пенсія за віком, визначена ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Положення ч. 3 ст. 28
зазначеного Закону щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч. 1 цієї статті тільки
стосовно визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом, не
може бути перешкодою для застосування
даної величини (мінімального розміру
пенсії за віком) для розрахунку інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Доводи відповідача про
відсутність коштів і порядку
розрахунку підвищення до пенсії не є
підставою для скасування правильного
по суті судового рішення, оскільки це
не звільняє його від виконання
покладених законом обов'язків.

Таким чином, з'ясувавши у
достатньо повному обсязі права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи сторін та давши їм
правову оцінку, суд першої інстанції
ухвалив постанову, яка відповідає
вимогам закону, тому суд не знаходить
підстав для зміни або скасування
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Розівському
районі Запорізької області - залишити
без задоволення.

Постанову Розівського районного суду
Запорізької області від 10 червня 2011
року у справі № 2а-947/2011 - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун