Справа № К/9991/21105/12-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/21105/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської
області Державної податкової служби на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.02.2012 по
справі №2а-10489/11/1270 за позовом
Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції у Луганській
області до ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 01.12.2011
позовні вимоги Рубіжанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Луганської області до ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу -
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1
податковий борг з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 5264,95грн. на
користь державного бюджету

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.02.2012
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 01.12.2011
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Рубіжанська
об'єднана державна податкова інспекція
Луганської області Державної
податкової служби 16.03.2012 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 23.03.2012 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29.02.2012 та залишити в силі постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 01.12.2011.

В обґрунтування своїх вимог
Рубіжанська об'єднана державна
податкова інспекція Луганської
області Державної податкової служби
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, пункту 7.3 статті 7, підпункту
9.11.1 пункту 9.11 статті 9, статті 13 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою
Російської Федерації, яка згідно з
рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 22.10.2010 проживала
на території України разом зі своєю
матір'ю з серпня 2004 року і до дня її
смерті.

Свідоцтвами про право на спадщину за
законом, виданими 29.04.2009, ОСОБА_1
отримала у спадщину ? частку майна
матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
а саме жилий будинок з господарськими
спорудами вартістю 28448,00грн. (вартість ?
частини спадкового майна складає
14224,00грн.) та грошові внески в філії -
Рубіжанське відділення Відкритого
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» №3120 за рахунками
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з процентами та
компенсацією.

ОСОБА_1 25.03.2010 подала до Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Луганської області
декларацію про доходи, одержані з 1
січня по 31 грудня 2009 року, в якій
визначено суми доходу: 14224,00грн. -
отримання у спадщину ? частини будинку;
3325,82грн. - грошові внески. Загальна сума
доходу складає 17549,82грн. (а.с.9)

Рубіжанською об'єднаною державною
податковою інспекцією Луганської
області на підставі пункту 7.3 статті 7
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» прийнято податкове
повідомлення від 23.04.2010 №/0, яким
відповідачу визначено податкове
зобов'язання у сумі 5264,95грн., яке
отримано ОСОБА_1 27.04.2010.

Підпунктом 13.2.1 пункту 13.2 cтатті Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» встановлено, що при
отриманні спадщини спадкоємцями, що є
членами сім'ї спадкодавця першого
ступеня споріднення, об'єкти спадщини
оподатковуються за нульовою ставкою
податку до будь-якого об'єкта спадщини.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що Законом України «Про податок
з доходів фізичних осіб» не
встановлено будь-яких особливостей
оподаткування спадщини, отриманої
нерезидентом.

Окрім того, правила визначення статусу
особи як резидента для цілей
застосування Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
визначені підпунктами 1.20.1 та 1.20.2
пункту 1.20 статті 1 цього Закону. Так,
фізичною особою - резидентом є фізична
особа, яка має місце проживання в
Україні.

У разі якщо фізична особа має місце
проживання також в іноземній державі,
вона вважається резидентом, якщо така
особа має місце постійного проживання
в Україні; якщо особа має місце
постійного проживання також в
іноземній державі, вона вважається
резидентом, якщо має більш тісні
особисті чи економічні зв'язки (центр
життєвих інтересів) в Україні.

Достатньою підставою для визначення
особи резидентом є самостійне
визначення нею основного місця
проживання на території України у
порядку, встановленому цим Законом, або
її реєстрація як самозайнятої особи.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 перебувала на території України
та проживала тривалий час зі своєю
матір'ю.

З огляду на те, що відповідач мала місце
проживання в Україні, мала тісні
особисті і економічні зв'язки в
Україні, що дає підстави вважати її
резидентом України в розумінні Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», а також те, що позивачем
у встановленому порядку не надано
доказів правомірності застосування
ставки податку з доходів фізичних осіб
у розмірі 30% від об'єкту оподаткування
по відношенню до доходів у вигляді
спадщини, отриманої позивачем,
висновки суду апеляційної інстанції
щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог є
правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Луганської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.02.2012 по
справі №2а-10489/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв