Справа № 826/12457/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»

до

міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів – Центрального офісу з обслуговування великих платників

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Міжрегіональним головним управлінням Міністерства доходів і зборів – Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено камеральну перевірку даних задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна» у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від’ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки Міжрегіональним головним управлінням Міністерства доходів і зборів – Центральним офісом з обслуговування великих платників складено акт перевірки від 12.05.2014 №504/28-10-37-10/33546533, яким зафіксовано факт порушення позивачем підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за березень 2014 року на суму податку на додану вартість у розмірі 68 813,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З акту перевірки від 12.05.2014 №504/28-10-37-10/33546533 вбачається, що висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що позивачем включено до податкового кредиту за лютий 2014 року суми на підставі податкових накладних, що виписані постачальником селянським господарством «Промінь»: від 18.11.2013 №7/2, від 19.11.2013 №8/2, від 16.11.2013 №6/2, які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна» дійсно включено до податкового кредиту за лютий 2014 року вище зазначені податкові накладні, які не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що і не заперечується позивачем.

Разом з тим, в обґрунтування правомірності включення сум податку до складу податкового кредиту позивачем обґрунтовано тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна» на виконання вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України 20.03.2014 направило до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів – Центрального офісу з обслуговування великих платників разом з податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2014 року заяву про відмову постачальника надати податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (додаток №8 до декларації).

З 01 січня 2014 року набули чинності положення Податкового кодексу України (пункт 201.10 статті 201) відповідно до яких право платника податків сформувати податковий кредит та подати до контролюючого органу відповідну скаргу на постачальника обмежено 60 календарними днями, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Згідно із приписами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, із врахуванням приписів статті 58 Конституції України та набраної чинності з 01.01.2014 норми пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, позивач мав право протягом 60 календарних днів що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, сформувати податковий кредит та подати до контролюючого органу відповідну скаргу на постачальника, яким податкову накладну не зареєстровану в Єдиному реєстрі.

Враховуючи, що граничний термін подання податкової декларації із податку на додану вартість за лютий 2014 року закінчувався 20.03.2014 і позивач подав до контролюючого органу відповідну податкову декларацію разом із додатком №8 (заявою про відмову постачальника надати податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних), позивач вклався у визначені новою нормою строки, а відтак судом не встановлено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача, що згідно старої редакції Податкового кодексу України (станом на листопад 2013 року) право платника податків на включення суми податку на додану вартість на підставі заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) обмежувалось звітним періодом.

Така позиція суб’єкта владних повноважень суперечить приписам пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, відповідно до якого право на формування податкового кредиту у встановленому порядку зберігається за платником податків протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.