Справа № К/9991/51783/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/51783/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пролог Лайт Імпекс»
на постанову Окружного
адміністративного суду місті Києва від
07.10.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.04.2011 по справі №2а-7958/09/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пролог Лайт Імпекс»
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляд суду передано вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пролог Лайт Імпекс»
(далі - ТОВ «Пролог Лайт Імпекс»,
позивач) до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
міста Києва (далі - ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва, відповідач) про
скасування податкових повідомлень
рішень ДПІ у Солом'янському районі м.
Києва від 21.05.2009 №/2, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 39626,00грн., з яких
26417,00грн. - за основним платежем та
13209,00грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; №/0, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 16073,00грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
8036,00грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду місті Києва від
07.10.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, ТОВ
«Пролог Лайт Імпекс» 22.08.2011 звернулось
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 28.11.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду місті Києва від
07.10.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.04.2011, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 7.2.4 пункту 7.2, пункту
7.4 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість», статей 7, 9, 10, 70, 71, 72,
86, 159, 202 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 03.03.2009 уповноваженими
особами ДПІ у Солом'янському районі м.
Києва було проведено планову виїзну
перевірку ТОВ «Пролог Лайт Імпекс» з
питань правових відносин з Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Віпромторг» (далі - ТОВ «Віпромторг»)
за період з 01.01.2006 по 01.01.2008, за
результатом якої контролюючим органом
складено акт №2669/23-11/30488804.

На підставі висновків викладених
у вказаному акті перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 21.05.2009
№/2, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 39626,00грн., з
яких 26417,00грн. - за основним платежем та
13209,00грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; №/0, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 16073,00грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
8036,00грн.

Фактичною підставою для визначення
позивачу податкового зобов'язання та
зменшення суми бюджетного
відшкодування став висновок
податкового органу про порушення ТОВ
«Пролог Лайт Імпекс» вимог підпункту
7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 26417,00грн., у тому
числі: за листопад 2006 року на суму
923,00грн. та грудень 2006 року на суму
25494,00грн. та завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
період, що перевірявся на загальну суму
16073,00 грн., у тому числі: в листопаді 2006
року на суму 16073,00грн. Такий висновок
податкового органу ґрунтується на
неправомірному формуванні податкового
кредиту за господарськими операціями з
ТОВ «Віпромторг» вчиненими на підставі
договору купівлі-продажу товару від
02.11.2006 №11/6-7 (поставка графітових
теплових вузлів).

В силу вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статті 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку із:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг)
(підпункт 7.5.1 пункт 7.5 статті 7 вказаного
Закону).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 вказаної
статті Закону передбачено, не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно абзацу першого підпункту 7.2.4
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

З наведених законодавчих положень
випливає, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
формування податкового кредиту є
належне документальне підтвердження
факту понесення витрат на придбання
товарів (робіт, послуг) та їх зв'язок з
господарською діяльністю
підприємства.

Проте, слід наголосити, що наслідки в
податковому обліку платника створюють
лише реально вчинені господарські
операції, тобто такі, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

З'ясовуючи обставини реальності
вчинення господарської операції слід
ретельно перевіряти доводи податкових
органів про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або зафіксовані іншими
доказами.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються, тощо.

В процесі розгляду даної справи суди
попередніх інстанцій, дотримуючись
вищезазначеного, з достатньою повнотою
дослідивши первинні документи,
складені за наслідками здійснення
операції з поставки спірного товару
позивачеві, дійшов висновку про
відсутність факту реального виконання
спірних операцій, виходячи не лише з
якогось окремого недоліку, а усіх
доказів у їх сукупності.

Доводи касаційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав
вважати, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частини п'ятої статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пролог
Лайт Імпекс» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду місті Києва від 07.10.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011 по
справі №2а-7958/09/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв