Справа № 806/7425/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

15 жовтня 2014 року м. Київ
В/800/4470/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:
Веденяпіна О.А. - судді-доповідача,

Голубєвої Г.К., Костенка М.І., Лосєва А.М.,
Маринчак Н.Є.,

розглянувши заяву Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 2 вересня 2014 року у справі
№ 806/7425/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНКО-ФУД Україна»

до Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Бердичівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області звернулась із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 2 вересня 2014 року, якою її
касаційну скаргу відхилено, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року у справі 806/7425/13-а
залишено без змін.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: п. 198.3 ст. 198, п.200.1, п. 200.2, п. 200.3, п.
200.4, п. 200.5, п. 200.6, п. 200.7, п. 200.8 ст. 200
Податкового кодексу України. Зазначає,
що основним критерієм віднесення
матеріальних цінностей (будинків,
споруд, машин, устаткування, витрат на
поліпшення, модернізацію цих об'єктів)
до основних фондів в контексті
положень ст.200 Податкового кодексу
України є введення їх в експлуатацію та
відображення у бухгалтерському обліку
на рахунку 10 «Основні засоби».

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року № К/9991/69049/12.

Розглянувши заяву про перегляд ухвали
суду касаційної інстанції та додані до
неї матеріали, Вищий адміністративний
суд України вбачає підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, виходячи з
наступного.

Згідно з положеннями статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Встановлений статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

При цьому, у пункті 1 вказаної статті
чітко визначено, що судові рішення в
адміністративних справах можуть бути
переглянуті виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції лише
одних і тих самих норм матеріального
права.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки, зі змісту доданих до заяви
судових рішень вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
одних і тих самих норм матеріального
права, а саме положень ст. 200
Податкового кодексу України, суд
дійшов висновку допустити до
провадження Верховного Суду України
дану справу для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 2 вересня 2014 року.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу №
806/7425/13-а за заявою Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 2 вересня 2014 року у справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНКО-ФУД Україна» до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Судді
О.А. Веденяпін

Г.К. Голубєва

М.І. Костенко

А.М. Лосєв

Н.Є. Маринчак