Справа № 816/3843/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3843/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представників відповідача - Тімощука
А.О., Кіяниці О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3, позивач) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі - Лубенська ОДПІ,
відповідач) про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.04.2014 №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 41
655,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
стверджує про наявність у нього
законного права на включення до складу
податкового кредиту декларацій з ПДВ
за квітень - травень 2013 року сум податку
у розмірі 27 770,00 грн. по податкових
накладних не включених до єдиного
реєстру, оскільки податкова накладна, в
якій сума ПДВ не перевищує 10 000,00 грн., не
підлягає включенню до Єдиного реєстру
податкових накладних. Відтак, на думку
позивача, висновки перевірки не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи та нормах чинного
законодавства, у зв'язку з чим
застосування до платника податків
заходів фіскального впливу, як міри
відповідальності, вважає
неправомірним.

У судове засідання позивач не з'явився,
надіслав до суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що перевіркою
правильності визначення складу
податкового кредиту за період з 01.01.2012
по 31.12.2013 встановлено його завищення
всього у сумі 27 770,00 грн. при
господарських взаємовідносинах
позивача із ТОВ "Бершка Україна", ТОВ
"Массімо Дутті Україна" та ТОВ
"Страдіваріус Україна", оскільки
податкові накладні, виписані вказаними
контрагентами у зв'язку з постачання
товарів ввезених на митну територію
України, не були зареєстровані в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
як того вимагає положення абз. 6 п. 11
підрозділу 2 розділу ХХ Податкового
кодексу України. Це, у свою чергу,
позбавляє покупця права на включення
сум ПДВ за такими податковими
накладними до складу податкового
кредиту за відповідний звітний період.

У судовому засіданні представники
відповідача підтримали заперечення
проти позову та просили суд у позові
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, дослідивши залучені до
матеріалів справи та зібрані судом
письмові докази, застосувавши до
спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, суд приходить до наступних
висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що
ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1) зареєстрований як
фізична особа-підприємець 17.07.2006,
основний вид діяльності: оптова
торгівля одягом і взуттям (а.с. 7).

На підставі наказу Лубенської ОДПІ №275
від 14.02.2014 (а.с. 60), відповідно до
плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання на 1 квартал
2014 року працівниками Лубенської ОДПІ з
03.03.3014 по 24.03.2014 була проведена
документальна планова виїзна
перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2013, правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2013, оформлена актом №587/17- від
31.03.2014 (а.с. 8-20).

Висновками акту перевірки, крім іншого,
встановлено порушення платником п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, що
призвело до завищення суми податкового
кредиту та заниження суми податкового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 27 770,00 грн.,
у тому числі за квітень 2013 року в сумі 9
355,00 грн. та за травень 2013 року у сумі 18
415,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки,
Лубенською ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від 14.04.2014
(а.с. 21), яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем ПДВ
у розмірі 41 655,00 грн. (27 770,00 грн. - за
основним платежем та 13 885,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями).

Не погодившись із прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Судовим розглядом встановлено, що
фактичною підставою для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення взято висновок
перевірки про завищення позивачем
податкового кредиту та відповідно
заниження суми ПДВ, що за підсумками
звітного періоду підлягає сплаті
платником податку до бюджету, за
наслідками взаємовідносин із ТОВ
"Бершка Україна", ТОВ "Массімо Дутті
Україна" та ТОВ "Страдіваріус Україна" з
приводу придбання одягу та взуття. При
цьому відповідач вказує, що суми
податку, сплачені у зв'язку з
придбанням вказаних товарів, не можуть
бути віднесені до податкового кредиту,
оскільки податкові накладні, виписані
контрагентами, оформлені з порушенням
вимог чинного законодавства в частині
недотримання вимог щодо їх реєстрації
в Єдиному реєстрі податкових
накладних.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаного висновку на
предмет відповідності вимогам ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд виходить з наступного.

Коло платників ПДВ, об'єкти, база,
ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету, на час вчинення господарської
операції, визначено розділом V
Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до абз. "а" п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України ) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
зазначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Статтею ст. 201 Податкового кодексу
України визначено обов'язкові
реквізити податкової накладної, до
числа яких входить і код товару згідно
з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України).

Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця (п. 201.4).

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

З наведених норм слідує, що підставою
для віднесення до податкового кредиту
сум податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
ввезених на митну територію України, є
належно оформлена податкова накладна,
яка зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Тому, надаючи правову оцінку спірному
рішенню відповідача, суд буде
здійснювати дослідження податкових
накладних, на підставі яких ФОП ОСОБА_3
сформував показники податкового
кредиту у перевірений період.

Так, в ході дослідження матеріалів
справи суд встановив, що протягом
жовтня 2012 року позивач здійснював
придбання імпортного одягу та взуття у
ряду контрагентів.

На виконання зазначених господарських
операцій на ім'я ФОП ОСОБА_3 були
виписані податкові накладні, а саме:
ТОВ "Массімо Дутті Україна" 11.10.2012
виписало податкову накладну №21 на суму
1 713,96 грн., у тому числі 285,66 грн. ПДВ (а.с.
22); ТОВ "Страдіваріус Україна" 11.10.2012
виписало податкову накладну №71 на суму
56 129,59 грн., у тому числі 9 354,93 грн. ПДВ
(а.с. 23-28) та податкову накладну №72 на
суму 8 246,88 грн., у тому числі 1 374,48 грн.
ПДВ (а.с. 29-31); ТОВ "Бершка Україна" 11.10.2012
виписало податкову накладну №81 на суму
6 153,08 грн., у тому числі 1 025,51 грн. ПДВ (а.с.
32-37) та 12.10.2012 податкову накладну №80 на
суму 94 375,79 грн., у тому числі 15 729,30 грн.
ПДВ (а.с. 38-48).

При цьому суд встановив, що жодна із
вказаних податкових накладних не
включена до Єдиного реєстру
податкових накладних, що
підтверджується витягами з
електронної бази реєстрації
податкових накладних по зазначених
контрагентах (а.с. 84-85) та витягом з
Єдиного реєстру податкових накладних
щодо ФОП ОСОБА_3 за спірний період (а.с.
86).

Заперечуючи факт необхідності
реєстрації податкових накладних в
Єдиному реєстрі, позивач посилається
на положення п. 11 підрозділу 2 розділу
ХХ Податкового кодексу України, яким
передбачено, що реєстрація податкових
накладних платниками податку на додану
вартість - продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить:

понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011
року;

понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011
року;

понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011
року;

понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, в якій сума податку
на додану вартість не перевищує 10 тисяч
гривень, не підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних.
Податкова накладна, виписана при
здійсненні операцій з постачання
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України, з 1
січня 2012 року підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних
не залежно від розміру податку на
додану вартість в одній податковій
накладній.

У зв'язку з цим слід зазначити, що
згідно з абз. "і" п. 201 ст. 201 Податкового
кодексу України одним із обов'язкових
реквізитів податкової накладної є код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Преамбулою Закону України "Про
Митний тариф України" (який був чинний
на час вчинення спірних відносин)
митний тариф України - це
систематизований згідно з Українською
класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності
перелік ставок ввізного мита, яке
справляється з товарів, що ввозяться на
митну територію України.

Товарною номенклатурою Митного тарифу
України є Українська класифікація
товарів зовнішньоекономічної
діяльності (УКТЗЕД), яка базується на
Гармонізованій системі опису та
кодування товарів.

Згідно з пп. 12.3 п. 12 наказу Міністерства
фінансів України "Про затвердження
форми податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної" від
01.11.2011 №1379 (який був чинний на час
вчинення спірних відносин) до розділу I
податкової накладної вносяться дані у
розрізі номенклатури постачання
товарів/послуг, а саме у графу 4 - код
товару згідно з УКТЗЕД.

Графа 4 заповнюється у разі постачання
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України на
всіх етапах постачання таких
товарів/послуг.

Як підтверджено матеріалами
справи, зазначений код УКТЗЕД
відображений в окремих рядках усіх
податкових накладних, отриманих
позивачем від ТОВ "Бершка Україна", ТОВ
"Массімо Дутті Україна" та ТОВ
"Страдіваріус Україна", на підставі
яких формувався податковий кредит
протягом перевіреного періоду.

Таким чином, придбаний ФОП ОСОБА_3
товар є таким, що ввезений на митну
територію України, а тому податкові
накладні, виписані при здійсненні
операцій з його постачання підлягають
включенню до Єдиного реєстру
податкових накладних незалежно від
розміру ПДВ за окремо взятою
податковою накладною, як того
вимагають положення абз. 6 п. 11
підрозділу 2 розділу ХХ Податкового
кодексу України.

З огляду на встановлені обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, суд приходить до
переконання, що відповідач, діючи на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством України правомірно
збільшив платнику розмір податкового
зобов'язання з ПДВ.

Таким чином спірне податкове
повідомлення-рішення ґрунтується на
обставинах, які були встановлені під
час перевірки, винесене відповідачем
неупереджено та своєчасно.

Відтак позовні вимоги суд визнає
необґрунтованими, у зв'язку з чим позов
задоволенню не підлягає.

З огляду на приписи ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
17.11.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун