Справа № К/9991/96141/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/96141/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26.07.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 по
справі №2270/5347/11 за позовом
Комунального підприємства
«Міськтепловоденергія» до
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26.07.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2011, позовні вимоги Комунального
підприємства «Міськтепловоденергія»
(далі - КП «Міськтепловоденергія»,
позивач) до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області (далі -
Кам'янець-Подільська ОДПІ Хмельницької
області, відповідач) задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Кам'янець-Подільської ОДПІ
Хмельницької області форми «Р» №,
форми «П» №, форми «Р» № від
08.04.2011.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Кам'янець-Подільська об'єднана
державна податкова інспекція
Хмельницької області 14.12.2011 звернулась
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 30.12.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
26.07.2011 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2011, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог
Кам'янець-Подільська об'єднана
державна податкова інспекція
Хмельницької області посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статті
662 Цивільного кодексу України,
підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», підпункту 4.1.1 пункту 4.1,
пункту 4.2 статті 4, пункту 5.1, підпунктів
5.2.1 та 5.2.5 пункту 5.2, підпунктів 5.3.2 та 5.3.9
пункту 5.3, пункту 5.4, пункту 5.5 статті 5,
підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8,
підпункту 11.2.1 пункту 11.2, підпунктів 11.3.1
та 11.3.5 пункту 11.3 статті 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 3.1.3 пункту 3.1
статті 3, підпункту «е» підпункту 4.2.9
пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.1 пункту
8.1 статті 8 та підпункту «а» пункту 19.2
статті 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Кам'янець-Подільською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Хмельницької області
проведено планову виїзну перевірку
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства Комунального
підприємства «Міськтепловоденергія»
за період з 16.10.2009 по 31.12.2010.

Перевіркою встановлено порушення
Комунальним підприємством
«Міськтепловоденергія» вимог
підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», підпункту 4.1.1 пункту 4.1,
пункту 4.2 статті 4, пункту 5.1, підпунктів
5.2.1 та 5.2.5 пункту 5.2, підпунктів 5.3.2 та 5.3.9
пункту 5.3, пункту 5.4, пункту 5.5 статті 5,
підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8,
підпункту 11.2.1 пункту 11.2, підпунктів 11.3.1
та 11.3.5 пункту 11.3 статті 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 3.1.3 пункту 3.1
статті 3, підпункту «е» підпункту 4.2.9
пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.1 пункту
8.1 статті 8 та підпункту «а» пункту 19.2
статті 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб».

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Солом'янському
районі міста Києва складено акт від 29.03.
№434/234/36588183 та прийнято податкові
повідомлення-рішення від 08.04.2011 №,
яким визначено суму грошового
зобов'язання по ПДВ у розмірі 27835,00грн.;
від 08.04.2011 №, яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування по податку на прибуток у
розмірі 262104,00грн.; від 08.04.2011 №,
яким визначено суму грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 2770,71грн.

Фактичною підставою для визначення
позивачу суми грошових зобов'язань
став висновок податкового органу про
порушення КП «Міськтепловоденергія»
вимог підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54,
пункту 58.1 статті 58, пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України,
підпунктів 7.4.1, 7.4.4, пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», підпункту 4.1.1 пункту 4.1,
пункту 4.2 статті 4, пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 5.5,
підпунктів 5.2.1, 5.2.5 пункту 5.2, підпунктів
5.3.2, 5.3.9, пункту 5.3. статті 5, підпункту 8.6.1
пункту 8.6 статті 8, підпункту 11.2.1 пункту
11.2, підпунктів 11.3.1, 11.3.5 пункту 11.3 статті
11 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», підпункту 3.1.3
пункту 3.1 статті 3, підпункту «е»
підпункту 4.2.9 пункту 4.2 статті 4,
підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 та
підпункту «а» пункту 19.2 статті 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Законодавець дозволяє платнику
податку зменшувати оподатковуваний
прибуток на суму валових витрат, однак
при цьому наголошує на тому, що такими
витратами є витрати, що здійснюються як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг) які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності
(пункт 5.1 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»).

У відповідності до підпункту 5.2.1 пункту
5.2 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень встановлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту
5 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»).

Отже, виходячи з положень Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», до складу валових витрат
включаються будь-які витрати, які
пов'язані з господарською діяльністю
платника податку та підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду складається з сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податків у звітному періоді
у зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обороту) і основних фондів або
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведеного вбачається, що наявність у
платника податку (позивача у справі)
виданих йому продавцями товару
первинних документів, оформлених з
дотриманням вимог чинного
законодавства, і сплата податку на
додану вартість продавцям у складі
вартості товару є достатніми
підставами для визначення податкового
кредиту при реальному проведенні
господарських операцій.

На підставі належних та допустимих
доказів судами попередніх інстанцій
встановлено, що реальність спірних
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами ТОВ «С Профіт» та
ТОВ «Сталік» підтверджується належним
чином оформленими первинними
господарськими та бухгалтерськими
документами, зокрема, актами на
списання, податковими накладними,
видатковими накладними, залізничними
накладними, прибутковими накладними та
сертифікатами відповідності, факт
оплати отриманих товарів
підтверджений платіжними дорученнями
та банківськими виписками. Вказані
документи в повній мірі було
досліджено в процесі розгляду справи.

Таким чином, слід погодитися з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, що позивач підтвердив факт
реальності господарських операцій з
контрагентами.

Твердження Кам'янець-Подільської ОДПІ
Хмельницької області про те, що вказані
господарські операції не мали
товарного характеру з огляду на
неможливість ідентифікувати предмет
фактичної поставки та його
відповідність, так як позивачем не
надано документів, що посвідчують
відповідність товару технічним умовам
і державним стандартам є помилковим,
оскільки податковий орган не наділений
повноваженнями щодо контролю за
наявністю сертифікатів для товарів, що
реалізуються юридичними або фізичними
особами на митній території України.

Крім того, отримані КП
«Міськтепловоденергія»
товарно-матеріальні цінності не
віднесені до Переліку продукції, що
підлягають обов'язковій сертифікації в
Україні, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики №28 від 01.02.2005, а відсутність
підтверджуючих якість чи
відповідність товару документів не
може впливати на правильність порядку
формування платником податків валових
витрат чи податкового кредиту, вимоги
щодо яких чітко регламентовано
законодавством.

Також, не знайшов свого підтвердження
висновок податкового органу щодо
завищення позивачем суми
амортизаційного відрахування на суму
35439,00грн. з огляду на те, що період вводу
в експлуатацію всіх основних фондів
визначається на підставі акта
приймання-передачі відповідно до
рішення Кам'янець-Подільської міської
ради від 16.02.2010 №17, як внесок в
Статутний фонд по акту
приймання-передачі з відображенням дат
вводу в експлуатацію всіх основних
засобів, а не позивачем самостійно.

Відтак, підприємством застосовувались
ті норми амортизаційних відрахувань,
відповідно до вимог Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», які були чинні на момент
передачі основних засобів.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
в діях позивача порушень вимог
підпункту 3.1.3 пункту 3.1 статті 3,
підпункту «е» підпункту 4.2.9 пункту 4.2
статті 4, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8
та підпункту «а» пункту 19.2 статті 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», оскільки оплата
вартості послуг мобільного зв'язку не є
оплатою за додаткове благо працівників
підприємства, а є виробничою
необхідністю. Підтвердженням цього
слугують договори про надання послуг
мобільного зв'язку, накази директора КП
«Міськтепловоденергія» про
впровадження корпоративної мережі
мобільного зв'язку на підприємстві та
визначення лімітів ведення службових
переговорів. Досліджені в процесі
розгляду справи документи в повній
мірі підтверджують використання
мобільного зв'язку в цілях вирішення
питань, які пов'язані з виробничою
діяльністю позивача.

За таких обставин, висновки судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності визначення КП
«Міськтепловоденергія» грошових
зобов'язань та зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 08.04.2011 форми
«Р» №, форми «Р» №, форми «П»
№ є правильними.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області
залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26.07.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 по
справі №2270/5347/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв