Справа № 815/5542/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5542/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Одеського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить суд
стягнути з відповідача 6550,50 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на підставі звернення
ОСОБА_1 до центру зайнятості йому було
надано статус безробітного відповідно
до п.3 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (далі - Закон) та призначено
допомогу по безробіттю. В подальшому
центром зайнятості виявлено, що в
період перебування на обліку в центрі
та отримання матеріального
забезпечення відповідач був
працевлаштований до ТОВ «Нептун», про
що не повідомив центр зайнятості, чим
порушив ч.2 ст.36 Закону. У зв'язку із
умисним невиконанням відповідачем
обов'язку щодо повідомлення центру
зайнятості про виникнення обставин, що
впливають на умови виплати відповідачу
забезпечення та надання соціальних
послуг, сума виплаченого забезпечення
підлягає стягненню з відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі, в задоволенні позову просив
відмовити, зазначивши, що у наказі про
прийняття на роботу, на який
посилається центр зайнятості,
зазначено ПІБ особи - ОСОБА_2, тоді як
він має ПІБ - ОСОБА_1. Отже на ТОВ
«Нептун» була працевлаштована інша
особа, що також підтверджується
відсутністю запису у трудовій книжці
відповідача. Зважаючи на помилковість
висновків центру зайнятості,
відповідач просив відмовити у
стягненні виплаченої йому допомоги по
безробіттю. В останнє судове засіданні
не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
обґрунтованість адміністративного
позову та наявність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що 22.12.2011 року ОСОБА_1
звернувся до Одеського міського
центру зайнятості із заявою,
відповідно до якої просив надати йому
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю згідно з
Законами України «Про зайнятість
населення», «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття». У заяві ОСОБА_1
зазначив, що він не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
інших передбачених законом доходів не
має.

Відповідно до наказу від 29.12.2011 року №
НТ111229 відповідачу була призначена
допомога по безробіттю, та за період
25.07.2012 року по 05.11.2012 року останньому
виплачено коштів в сумі 6550,50 гривень.

У відповідності до Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року N 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13 лютого 2009 року N 7-1,
центром зайнятості встановлено факт
працевлаштування ОСОБА_1, зокрема:
перебування відповідача у трудових
відносинах із ТОВ «Нептун».

Так, згідно наказу директора ТОВ
«Нептун» № 8 від 25.07.2012 р. на посаду
юрисконсульта з 25.07.2012 р. прийнято на
роботу ОСОБА_2, згідно його заяви.
Наказом від № 10 від 26.07.2012 р. ОСОБА_2
звільнено за власним бажанням. Згідно
розрахунку заробітної плати по ТОВ
«Нептун» за липень 2012 р., серед інших,
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1)
нараховано 112,73 грн., з яких утримано
обов'язкових платежів 20,36 грн., що
сплачені до Державного бюджету
України.

При цьому суд критично оцінює доводи
відповідача про те, що на ТОВ «Нептун»
була працевлаштована стороння особа,
оскільки з матеріалів справи
вбачаться, що реєстраційний номер
облікової картки платника податків
ОСОБА_1 - НОМЕР_1, а згідно пояснень
директора ТОВ «Нептун» Сердюка І.Е.
вих.3 27/5 від 27.05.2014 р., наданих директору
Біляївського РЦЗ, на підприємстві був
працевлаштований ОСОБА_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків якого - НОМЕР_1 та
якому була нарахована заробітна плата
в розмірі 112,73 грн.

Відповідно до пп.70.12.1 п.70.12 ст.27
Податкового кодексу України
реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серія та номер
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та офіційно
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті) використовуються органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування, юридичними особами
незалежно від організаційно-правових
форм, включаючи установи Національного
банку України, банки та інші фінансові
установи, біржі, особами, які провадять
незалежну професійну діяльність,
фізичними особами - підприємцями, а
також фізичними особами в усіх
документах, які містять інформацію про
об'єкти оподаткування фізичних осіб
або про сплату податків, зокрема у разі
виплати доходів, з яких утримуються
податки згідно із законодавством
України. Фізичні особи зобов'язані
подавати інформацію про реєстраційний
номер облікової картки юридичним та
фізичним особам, що виплачують їм
доходи.

Таким чином, зазначення в наказі про
прийняття на роботу невірного по
батькові ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) не впливає на встановлений
розслідуванням страхового випадку та
обґрунтованості виплат, за
результатами якого складений акт № 102
від 16.06.2014 р., факт працевлаштування
відповідача. При цьому суд враховує, з
дослідженої в судовому засіданні
трудової книжки відповідача
убачається, що остання була відновлена
у зв'язку із втратою 05.09.2014 р., отже
остання не може вважатися належним
доказом в аспекті відсутності запису
про прийняття відповідача на роботу у
липні 2012 р. на ТОВ «Нептун».

На підставі викладеного та згідно з
п.6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Мінпраці та
соціальної політики України від 20.11.2000
року № 307 (далі - Порядок № 307), центром
зайнятості виданий наказ від 15.07.2014
року № НТ140715 про повернення ОСОБА_1
допомоги по безробіттю в сумі 6550,50 грн.

Листом від 21.07.2014 року № 2744/19/06 центр
зайнятості направив ОСОБА_1 претензію
про необхідність повернення
виплаченої йому допомоги по
безробіттю, яка у добровільному
порядку відповідачем не виконана, що й
зумовило позивача звернутись до суду
із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги підлягаючими
задоволенню у зв'язку з наступним.

Одним з основних принципів, на підставі
якого здійснюється страхування на
випадок безробіття є законодавче
визначення умов і порядку здійснення
страхування на випадок безробіття (ст.2
Закону). Серед інших, допомога по
безробіттю, у тому числі одноразова її
виплата для організації безробітним
підприємницької діяльності, є видом
матеріального забезпечення на випадок
безробіття.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, в порушення приписів
вищезазначеної норми відповідач
протягом виплати йому допомоги по
безробіттю не повідомив про те, що з
25.07.2012 р. був працевлаштований.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття - це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття з незалежних від
застрахованих осіб обставин та надання
соціальних послуг за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття.

Згідно з пп.8 п.1 ст. Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з п.6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13 лютого 2009
року № 60/62, Постановою правління
Пенсійного фонду України від 13 лютого
2009 року №7-1, у разі встановлення
центром зайнятості відповідно до цього
Порядку належності безробітної особи
до категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Суд дійшов висновку, що вищезазначена
обставина вплинула на умови виплати
ОСОБА_1 матеріального забезпечення на
випадок безробіття. Так, згідно заяви
відповідача він повідомив центр
зайнятості про відсутність у нього
передбачених законом доходів. При
цьому суд враховує, що в періоді
отримання допомоги по безробіттю
відповідач був обізнаний про свій
обов'язок повідомити центр зайнятості
про виникнення обставин, що впливають
на умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Суд також враховує, що розмір
отриманої винагороди не впливає на
зміст порушення законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Одеського міського центру зайнятості
обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, у зв'язку із чим
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Одеського міського центру зайнятості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) на користь Одеського міського
центру зайнятості (35358018, 65078, м. Одеса,
вул. Генерала Петрова, 22-В)
заборгованість по виплаченій йому
допомозі по безробіттю в сумі 6550,50 грн.
(шість тисяч п'ятсот п'ятдесят грн. 50
коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25
листопада 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк