Справа № 2а-12212/11/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/29025/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року

у справі № 2-а-12212/11/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Фрунзенському районі м. Харкова

про скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3;
позивач) звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Фрунзенському районі м. Харкова (далі -
ДПІ у Фрунзенському районі м.
Харкова; відповідач) про скасування
рішень № /0 від 24 квітня
2007 року та № /0 від 26 квітня 2007 року
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 02
листопада 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2012 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року, ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що посадовими
особами Державної податкової
адміністрації у Харківській області
проведено перевірку бутербродної, що
належить позивачу, щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності, за результатами якої
складено акт № 20401430/2310 від 12 березня
2007 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ /0 від 24 квітня 2007 року, яким до
підприємця застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 68 013,12
грн., та рішення № /0 від 26 квітня
2007 року, яким до підприємця застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 4 954,24 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем частини 2 статті 2 Закону
України від 23 березня 1996 року № 98/96-ВР
«Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
98/96-ВР) з огляду на надання послуг у
сфері грального бізнесу на семи
більярдних столах протягом трьох років
(з березня 2004 року) без
придбання відповідних торгових
патентів, а також здійснення
торговельної діяльності без придбання
торгового патенту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону
№ 98/96-ВР патентуванню підлягають
операції з надання послуг у сфері
грального бізнесу, які здійснюються
суб'єктами підприємницької діяльності
або їх структурними (відокремленими)
підрозділами.

Під гральним бізнесом у цьому Законі
слід розуміти діяльність, пов'язану з
влаштуванням казино, інших гральних
місць (домів), гральних автоматів з
грошовим або майновим виграшем,
проведенням лотерей (крім державних) та
розиграшів з видачею грошових виграшів
у готівковій або майновій формі.

Абзацом 6 частини 3 статті 5 Закону №
98/96-ВР передбачено, що патентуванню
підлягають операції з надання послуг з
використанням столів для більярду, що
вводяться в дію за допомогою жетона,
монети або без них, крім столів для
більярду, що використовуються для
спортивних аматорських змагань.

При цьому згідно з пунктом 51 статі 9
Закону України від 01 червня 2000 року №
1775-III «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) ліцензуванню підлягає
фізкультурно-оздоровча та спортивна
діяльність: організація та проведення
спортивних занять професіоналів та
любителів спорту; діяльність з
підготовки спортсменів до змагань з
різних видів спорту, визнаних в
Україні.

Більярдний спорт відповідно до наказу
Державного комітету молодіжної
політики; спорту і туризму України від
07 лютого 2001 року № 261 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) є видом спорту, що
визнаний в Україні.

Враховуючи викладене, є цілком
обґрунтованим висновок судових
інстанцій про те, що у разі якщо
більярдні столи використовуються для
спортивних аматорських змагань,
суб'єкт підприємницької діяльності
повинен мати відповідну ліцензію. В
іншому випадку - діяльність з надання
послуг з використанням столів для
більярду підлягає патентуванню.

В розглядуваній ситуації судами
з'ясовано, що на момент проведення
перевірки у підприємця була відсутня
ліцензія на здійснення спортивних
аматорських змагань з більярдного
спорту, що обумовлює його обов'язок
придбати відповідні торгові патенти.

Також, з огляду на здійснення ФОП
ОСОБА_3 діяльності у сфері грального
бізнесу, він не міг застосовувати
спрощену систему оподаткування,
встановлену Указом Президента України
від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
був зобов'язаний перейти на загальну
систему оподаткування та придбати не
тільки торговий патент на здійснення
операцій з надання послуг у сфері
грального бізнесу (на кожний
більярдний стіл), але й торговий патент
на здійснення торговельної діяльності
в господарській одиниці, що йому
належить.

В той же час, судами попередніх
інстанцій не враховано, що штрафні
(фінансові) санкції, застосовані за
порушення вимог Закону № 98/96-ВР, до
набрання чинності Податковим кодексом
України (01 січня 2011 року) за своєю
правовою природою були
адміністративно-господарськими
санкціями.

Статтею 250 Господарського кодексу
України передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

А відтак, у контролюючого органу були
відсутні правові підстави для
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій за порушення вимог
Закону № 98/96-ВР, що відбулось при
здійсненні ним господарської
діяльності в період з березня 2004 року
по квітень 2006 року.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

За наведених обставин, рішення суду
апеляційної інстанції слід скасувати,
а рішення суду першої інстанції -
змінити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2012 року.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року змінити в частині
відмови в задоволенні позову про
скасування рішення № /0
від 24 квітня 2007 року в частині
застосування до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 44 100,00
грн. та рішення № /0 від 26 квітня 2007
року в частині застосування до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суми
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
3 360,00 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою позов задовольнити.

Скасувати рішення № /0 від 24
квітня 2007 року в частині застосування
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
суми штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 44 100,00 грн. та рішення № /0
від 26 квітня 2007 року в частині
застосування до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 3 360,00 грн.

В решті постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
02 листопада 2011 року залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Костенко М.І.