Справа № 2-а-10.3.3/1411/1/12
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-10.3.3/1411/1/12

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
ПОЛІШКО В.В. Одеський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 26 квітня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
департаменту праці та соціального
захисту населення в особі Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної державної
адміністрації про визнання дій щодо
перерахунку виплати та стягнення
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року позивач звернувся з
позовом до департаменту праці та
соціального захисту населення в особі
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної
державної адміністрації про визнання
дій щодо перерахунку виплати та
стягнення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з червня 2008
року по 28 березня 2011 року включно у сумі
17880,94 грн..

За результатами розгляду
адміністративного позову Жовтневим
районним судом Миколаївської області
від 26 квітня 2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції встановив, що для
перерахунку допомоги позивачці
необхідно було подавати кожні шість
місяців до управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої райдержадміністрації
необхідний для перерахунку визначений
пакет документів, оскільки позивач не
зверталася до відповідача із
необхідними документами, тому допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачувалася у
розмірі 130 грн., відтак дії відповідача
відповідали вимогам чинного
законодавства.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та відповідачем їй було виплачено
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 грн. щомісячно.

При нарахуванні допомоги відповідач
керувався ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" -
допомога по догляду за дитинною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, встановленому
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Право застрахованої особи в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування щодо
неотриманої в повному обсязі допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулюється
положеннями ст. 43 Закону України від
18.01.2001р. №2240-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням".

Так, до 01.01.2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога надається застрахованій
особі у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» було
встановлено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Тобто, закон, відповідно до якого
повинна бути призначена позивачу
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, її
розмір та порядок нарахування,
визначається в залежності від статусу
позивача в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вже зазначалося раніше, позивач є
особою, яка застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, згідно зі
змінами, внесеними до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб. Водночас із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
у тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а саме стаття 43, а з 01.01.2009
року - статті 13, 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
редакції від 09.07.2007 року.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
передбачено, що у 2010 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27.12.2001 року №1751 саме
на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1).

Новий акт уряду на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» , ст. 45 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Таким чином колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
періоди із 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування поширювалися
норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Такий висновок колегії суддів
відповідає висновку викладеному
Верховним Судом України в рішеннях по
справам: №21-209а13 від 18.06.2013 року, №21-208а13
від 02.07.2013 року, №21-188а13 від 09.07.2013 року.

Отже, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що позивач
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірах встановлених чинним
законодавством.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що позивач
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з червня 2008 року та була обізнана
щодо розміру цієї допомоги, а правова
необізнаність не є поважною причиною
пропуску строку звернення до суду,
оскільки Конституції України поряд із
обов'язком держави відповідати перед
людиною за свою діяльність, встановлює
й порядок доведення до відома
населення законів.

Так, за приписами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила, що
позовні вимоги заявлені за період з 19
червня 2008 року по 18 вересня 2011року
необхідно залишити без розгляду,
відповідно до п. 1 ст. 100 КАС України,
виходячи з того, що позивач звернулась
до суду 19 березня 2012 року, відтак
адміністративний позов належить
залишити без розгляду.

Відповідно до ст.202 КАС України через
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, судова
колегія скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове, яким
адміністративний залишити без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 197, 198, 201, 205, 207 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, постанову Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 26 квітня 2012 року -скасувати,
прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л.Романішин