Справа № 2а-11854/12/2670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/34353/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 серпня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної податкової адміністрації
України, Національного університету
Державної податкової служби України
про стягнення недоплаченої частини
грошового відшкодування та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
адміністрації України та до
Національного університету Державної
податкової служби України про
стягнення з відповідачів на його
користь недонараховану одноразову
грошову допомогу за отримане під час
проходження служби ушкодження здоров'я
в сумі 40189,68 грн. та відшкодування
моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 серпня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення судів скасувати
та направити справу до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач проходив
службу в органах податкової міліції та
наказом №507-К від 30.12.2005р. звільнений у
відставку за віком на підставі
підпункту «а» пункту 65 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Згідно довідки МСЕК серії «КИ-1» № 013743
від 04.09.2006р. позивачеві з 31.08.2006р.
встановлено ІІ групу інвалідності в
зв'язку із захворюванням, яке пов'язане
з виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

На підставі встановленого
захворювання, позивачем 15.11.2006р. до НАСК
«Оранта» подано заяву щодо виплати
страхової суми.

Листом НАСК «Оранта» від 29.12.2006р. №04-6142
запропоновано позивачеві для
оформлення документів на виплату
страхової суми звернутись до ДПА
України, оскільки документи на виплату
страхової суми оформлені не у
відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 29.06.1991р. №59 «Про
порядок і умови державного
обов'язкового особистого страхування
осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і
підрозділів внутрішніх справ
республіки».

11.12.2006р. позивач надіслав до ДПА України
заяву про виплату страхової суми,
однак, листом ДПА України №41/Ш/01-0515 від
10.01.2007р. йому було відмовлено в
оформленні документів щодо виплати
страхової суми у зв'язку з тим, що в
наданій довідці МСЕК не зазначено, що
захворювання позивача пов'язане з
виконанням службових обов'язків в
органах податкової служби.

Листом НАСК «Оранта» №08-05-07/20228 від
10.10.2007р. документи ОСОБА_4 повернула до
ДПА України без розгляду з огляду на
закінчення терміну дії ліцензії
Компанії на проведення обов'язкового
державного особистого страхування.

Питання, пов'язані із розглядом
документів щодо виплати ОСОБА_4
страхової суми за отримане під час
проходження служби ушкодження
здоров'я, було предметом судового
розгляду, наслідком якого є постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011р. у
справі №2-1974/10, залишена без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23.11.2011р., якою визнано
незаконною відмову ДПА України у
прийомі та оформленні документів щодо
виплати позивачу страхової суми за
отримане під час проходження служби
ушкодження здоров'я.

При цьому, під час розгляду справи суд
встановив, що ДПА України прийняла від
ОСОБА_4 заяву та документи на отримання
страхової суми в розмірі 214344,96 грн.,
28.08.2008р. направила вказаний пакет
документів для розгляду до ЗАТ «СК
«Брокбізнес» відповідно до укладеного
між зазначеним товариством та ДПА
України договору від 20.06.2008р. про
закупівлю послуг з обов'язкового
соціального страхування (страхування
службових осіб і посадових осіб
податкової міліції та страхування
посадових осіб органів ДПС України), а
товариство, в свою чергу, перерахувало
ДПА України кошти в сумі 174155,28грн. для
їх послідуючої виплати ОСОБА_4, що й
було зроблено останньою.

Одночасно, суд зазначив й про те, що у
разі виникнення неузгодженостей щодо
розміру виплаченої страхової суми,
ОСОБА_4 не позбавлений права на
звернення до суду з відповідним
позовом, враховуючи, що вимоги про
стягнення різниці в сумах у межах
справи №2-1974/10 ним не заявлялись.

В подальшому, з метою з'ясування
обставин невиплати решти суми
страхового відшкодування, а саме - 40189,68
грн. (оскільки, на думку позивача, з
врахуванням даних довідки №38 від
17.11.2006р. про розмір його грошового
забезпечення на день звільнення
(4465,52грн.) належні йому чотирьохрічне
грошове забезпечення й відповідно сума
страхової виплати повинні становити
214344,96грн. (4465,52грн. х 48 міс.)), ОСОБА_4
звернувся до ДПА України із заявою про
розгляд документів на виплату
страхової суми, що були ним надіслані
ще 11.12.2006р., та просив завершити виплату
страхової суми й одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції, що
повинні були бути нараховані до 01.01.2007р.

Листом ДПА України від 01.03.2012р.
№8460/Ш/04-0814 позивачеві було
запропоновано знову подати заяву
встановленого зразка та повний пакет
документів, передбачених п.5 Порядку
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції, й за
останнім місцем проходження служби.

Однак, звернувшись із зазначеного
питання до Національного університету
Державної податкової служби України,
позивач отримав відмову, оформлену
листом від 20.04.2012р. №1149/01-24 з посиланням
на те, що Національного університету
ДПС України не має правових підстав для
виплати грошових сум, оскільки
страхова сума йому виплачена в грудні
2008 року.

Не погоджуючись із зазначеними діями
відповідачів, ОСОБА_4 звернувся до суду
за захистом своїх прав та інтересів.

Суди ж попередніх інстанцій,
відмовляючи в задоволенні позову,
прийшли до висновку, що виплата
позивачеві одноразової грошової
допомоги в сумі 174155,28грн. була
здійснена відповідачами у
відповідності до вимог чинного
законодавства, зокрема, ст.26 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні», ст.ст.20-23 Закону України
«Про міліцію», Закону України «Про
статус ветеранів військової служби,
ветеранів органів внутрішніх справ і
деяких інших осіб та їх соціальний
захист», Постанови Кабінету Міністрів
України «Про порядок і умови
державного обов'язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ республіки» №59 від
29.06.1991р. та Порядку виплати страхових
сум з обов'язкового страхування
посадовими особами державної
податкової служби України та
посадовими особами податкової міліції,
затвердженого наказом ДПА України №188
від 01.04.2004р.

При цьому, в оскаржуваних рішеннях суди
також вказали про те, що у разі
виникнення розбіжностей щодо суми
страхового відшкодування, яка повинна
була бути виплачена позивачеві та яка
вже була виплачена, позивач не
позбавлений права на звернення до суду
з відповідним позовом.

Проте, такий висновок судів є хибним,
оскільки саме стягнення різниці між
сумою страхового відшкодування, яка, на
думку позивача, має бути йому
виплачена, та фактично виплаченою
сумою і є предметом спору у даній
справі, який по суті судами вирішений
не був й про виникнення права саме на
такий позов вказував, як вже
зазначалось, Київський апеляційний
адміністративний суд в постанові від
15.03.2011р. у справі №2-1974/10.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій відповідно й не досліджували
та не встановлювали обставини,
пов'язані з правовою природою
виникнення вказаної розбіжності у
сумах, а отже, на думку колегії суддів
Вищого адміністративного суду України,
дійшли передчасного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За правилами частини 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм процесуального права не можуть
бути усунуті судом касаційної
інстанції, який процесуальним законом
позбавлений можливості досліджувати
докази і встановлювати нові обставини,
судові рішення підлягають скасуванню,
а справа - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції, якому слід
дослідити вищевказані обставини і
прийняти обґрунтоване і законне судове
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 серпня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.