Справа № 820/17546/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 листопада 2014 р.
№ 820/17546/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Години О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з зазначеним
позовом та просить суд:

- визнати нечинним рішення за №
020/120/6488 від 03.10.2014 року виконуючого
обов'язки начальника Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області Волобуєва О.В. в частіші не
надання відповідних документів згідно
Інформаційного запиту від 30.09.2014 року;

- зобов'язати Головне управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області невідкладно надати позивачу
оригінал або завірену належним чином
копію Журналу реєстрації посвідчень на
проведення перевірок (планових,
позапланових) об'єктів суб'єктів
господарювання Красноградського
району Харківської області за 2011 - 2012
роки працівниками Красноградського РВ
ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській
області; оригінал або завірену
належним чином копію Журналу
реєстрації актів перевірок (планових,
позапланових) об'єктів суб'єктів
господарювання Красноградського
району Харківської області за 2011 - 2012
роки працівниками Красноградського РВ
ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській
області; оригінал або завірену
належним чином копію Журналу обліку
постанов про застосування запобіжних
заходів Красноградського районного
відділу Головного управління
Держтехногенбезпеки у Харківській
області в 2011 році;

- визнати нечинним рішення за №
020/120/6488 від 03.10.2014 року виконуючого
обов'язки начальника Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області Волобуєва О.В. в частині
надання копії листа ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області за № 32/034/961 від 29.03.2013 року і не
надання завіреної копії листа ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області за № 23/034/961 від 29.03.2013 року;

- зобов'язати Головне управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області невідкладно надати позивачу
завірену належним чином копію листа ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області за № 23/034/961 від 29.03.2013 року;

- визнати факт порушення розумних
строків з боку працівників Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області щодо надання інформації за
запитами.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що відповідно до
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" подав 2 інформаційних
запити, в яких зокрема просив надати, у
першому - достовірну інформацію про
посадових осіб відповідача (запит
зареєстровано під вхідним № 05/11 від
30.09.2014 року) , відповідь на яку була
надана в повному обсязі, у другому -
належним чином завірені копії
необхідних документів (запит
зареєстровано під вхідним № 05/12 від
30.09.2014 року).

Не отримавши в повному обсязі
належних документів за цим запитом
вважає, що його права були порушені, у
зв'язку з чим був вимушений звернутись
до суду з вищезазначеним позовом, який
просив задовольнити.

У судовому засіданні позивач
заявлені позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечував, посилаючись на обставини,
викладені у письмових запереченнях, в
яких, зокрема зазначив, що
відповідачем було надано відповіді на
запити позивача відповідно до статей 14,
15 закону України «Про доступ до
публічної інформації», статті 2 Указу
Президента України від 5 травня 2011 року
№ 547 "Питання забезпечення органами
виконавчої влади доступу до
публічної інформації", постанови
Кабінету Міністрів України від 25
травня 2011 року № 583 "Питання виконання
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" та Наказу від 30 вересня 2013
року № 204 «Про затвердження Переліку
видів публічної інформації,
розпорядником якої є Головне
управління» де зазначається
відповідний перелік публічної
інформації та який виданий в
Секретаріаті Кабінету Міністрів
України, центральних та місцевих
органах виконавчої влади» з метою
забезпечення доступу запитувачів до
публічної інформації прийнятий.

При цьому просив звернути увагу
суду, що позивачем під час направлення
до відповідача інформаційного запиту
щодо надання належним чином завірених
копій документів не дотримано
загальних вимог як вказаного закону
так й наказу, оскільки запит ( вх. № 05/12)
був здійснений на підставі
Кримінального процесуального кодексу
України, що свідчить про
неправильність застосування норм
матеріального права під час подання
такого запиту.

Водночас представник відповідача
наголосив, що при наданні відповіді на
інформаційний запит щодо надання копій
документів ( відповідь від 03.10.2014 року №
020/120/6488) було надано копію листа №
030-1936/940 від 25.04.2013 року та помилково
надано лист ГУ Держтехногенбезпеки у
Харківській області від 29 березня 2013
року № 32/034/961, хоча в супровідному листі
(№ 020/120/6488 від 03.10.2014 року) зазначено, що
до нього додається копія затребуваного
листа від 29.03.2013 року № 23/034/961.

Щодо ненадання інших документів,
зазначених у запиті, а саме, оригіналів
чи належним чином завірених копій
Журналу реєстрації посвідчень на
проведення перевірок (планових,
позапланових) об'єктів суб'єктів
господарювання Красноградського
району Харківської області за 2011 - 2012
роки працівниками Красноградського РВ
ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській
області; Журналу реєстрації актів
перевірок (планових, позапланових)
об'єктів суб'єктів господарювання
Красноградського району Харківської
області за 2011 - 2012 роки працівниками
Красноградського РВ ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області; Журналу обліку постанов про
застосування запобіжних заходів
Красноградського районного відділу
Головного управління
Держтехногенбезпеки у Харківській
області в 2011 році, представник
відповідача наголосив, що в даному
випадку це не є запитуваною
інформацією (в розумінні отримання
інформації), в ньому є інформація, до
того ж що стосується третіх осіб тощо,
та вважав що Відповідач не порушив
право Позивача на отримання саме
інформації нагадавши про можливість
додаткового розгляду в разі надання
запиту про якусь конкретну інформацію,
що на його думку є в даному документі,
але ж Позивач її не просив, а зазначив
загальний опис документа та в цьому
контексті він не є розпорядником
публічної інформації.

За таких обставин просив у
задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
таких підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач подав до Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області 2 інформаційних запити ( надалі
запит 1 та запит 2).

В Запиті 1 ( а.с.12), який було
зареєстровано в секретаріаті
відповідача під вх.№ 05/11 від 30.09.2014 року,
позивач просив надати достовірну
інформацію про посадових осіб
відповідача, відповідь на яку надано
03.10.2014 року за вих. № 020/120/6487 ( а.с.11)

В Запиті 2 ( а.с. 13), який було
зареєстровано в секретаріаті
відповідача під вх.№ 05/12 від 30.09.2014 року,
позивач просив надати належним чином
завірені копії листів відповідача №
030-1936/940 від 25.04.2013, № 23/034/961 від 29.03.2013
року та оригінали або належним чином
завірені копії Журналу реєстрації
посвідчень на проведення перевірок
(планових, позапланових) об'єктів
суб'єктів господарювання
Красноградського району Харківської
області за 2011 - 2012 роки працівниками
Красноградського РВ ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області; Журналу реєстрації актів
перевірок (планових, позапланових)
об'єктів суб'єктів господарювання
Красноградського району Харківської
області за 2011 - 2012 роки працівниками
Красноградського РВ ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області; Журналу обліку постанов про
застосування запобіжних заходів
Красноградського районного відділу
Головного управління
Держтехногенбезпеки у Харківській
області в 2011 році.

На запит 2 отримав неповну
відповідь від 03.10.2014 року № 020/120/6488, а
саме: позивачу було надано копію листа
№ 030-1936/940 від 25.04.2013 року та копію листа
ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській
області від 29 березня 2013 року № 32/034/961.
При цьому останній було надано
помилково, що визнано відповідною
стороною у судовому засіданні, замість
необхідного листа від 29.03.2013 року №
23/034/961. Інші документи надано не було.

Аналізуючи спірні правовідносини, що
виникли між сторонами, суд дійшов
наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд зазначає, що спірні правовідносини
регулюються Законом України "Про
доступ до публічної інформації" від
13.01.2011р. № 2939-VI (далі по тексту - Закон
України від 13.01.2011р. № 2939-VI).

Основною метою прийняття Закону
України від 13.01.2011р. №2939-VI є створення
механізму реалізації права кожного на
доступ до публічної інформації. Він
містить перелік гарантій дотримання
прав на надання публічної інформації,
поетапний порядок доступу до неї, надає
визначення таким поняттям, як
конфіденційна, таємна та службова
інформація, регламентує порядок її
отримання, визначає порядок і строки
подачі та задоволення запиту на
інформацію, а також процедуру
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації.

Так, Закон України "Про доступ до
публічної інформації" визначає порядок
здійснення та забезпечення права
кожного на доступ до інформації, що
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується
шляхом: систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях, на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет, на
інформаційних стендах, будь-яким іншим
способом, а також надання інформації за
запитами на інформацію (ст. 5 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації").

Відповідно до положень статті 12 Закону
України від 13.01.2011р. №2939-VI суб'єктами
відносин у сфері доступу до публічної
інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні,
юридичні особи, об'єднання громадян без
статусу юридичної особи, крім суб'єктів
владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти,
визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 13
Закону України від 13.01.2011р. №2939-VI
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються особи, якщо
вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

Статтею 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Головне управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Харківській області є суб'єктом
владних повноважень та входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сферах цивільного захисту,
захисту населення і територій від
надзвичайних ситуацій та запобігання
їх виникнення, ліквідації надзвичайних
ситуацій, рятувальної справи, гасіння
пожеж, пожежної та техногенної безпеки,
діяльності аварійно-рятувальних служб,
профілактики травматизму
невиробничого характеру, а також
гідрометеорологічної діяльності.

Чинним законодавством не
передбачено делегування повноважень
цього органу іншим органам влади,
установам та організаціям, в тому числі
і їх керівникам.

Статтею 30 Закону України «Про
інформацію», встановлене поняття
інформації з обмеженим доступом, що
визначає - Конфіденційна інформація -
це відомості, які знаходяться у
володінні, користуванні або
розпорядженні окремих фізичних чи
юридичних осіб і поширюються за їх
бажанням відповідно до передбачених
ними умов.

До таємної інформації законодавець
відніс інформацію, яка містить
відомості, складові державну і іншу
передбачену законом таємницю,
розголошення якої завдає шкоди особі,
суспільству і державі. І хоча в нормах
закону чітко не вказано, що до таємної
інформації належить комерційна
таємниця, в поняття "інша передбачена
законом таємниця" законодавець вклав
саме цей сенс.

Цивільний кодекс України ст. 505 дає
визначення комерційної таємниці, але
не говорить про конфіденційної
інформації. Комерційною таємницею є
інформація, яка є секретною в тому
розумінні, що вона в цілому чи в певній
формі та сукупності її складових є
невідомою та не є легкодоступною для
осіб, які звичайно мають справу з видом
інформації, до якого вона належить, у
зв'язку з цим має комерційну цінність
та була предметом адекватних існуючим
обставинам засобів щодо збереження її
секретності, вжитих особою, яка законно
контролює цю інформацію. Комерційною
таємницею можуть бути відомості
технічного, організаційного,
комерційного, виробничого та іншого
характеру, за винятком тих, які
відповідно до закону не можуть бути
віднесені до комерційної таємниці.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Господарського
кодексу України, відомості, пов'язані з
виробництвом, технологією,
управлінням, фінансовою та іншою
діяльністю суб'єкта господарювання,
які не є державною таємницею,
розголошення яких може завдати шкоди
інтересам суб'єкта господарювання,
можуть бути визнані його комерційною
таємницею. Склад і обсяг відомостей, що
становлять комерційну таємницю, спосіб
їх захисту визначаються суб'єктом
господарювання відповідно до закону.

Що стосується конфіденційної
(комерційної) інформації, встановлення
вичерпного переліку її видів є
неможливим, оскільки власник, згідно
закону, уповноважений відносити до
категорії конфіденційної будь-яку
інформацію, крім встановлених законом
обмежень (тобто інформацію, яка за
загальним правилом може бути й
відкритою). Але якщо закон встановить
окремі види конфіденційної інформації
та характер відомостей, що до них
належать (наприклад, комерційна
таємниця), з метою визначення порядку
її обігу та функціонування, це не
означатиме вичерпності видів такої
інформації та порушення
диспозитивності норми (наприклад, якщо
інформація не відповідає визначенню
комерційної таємниці, це не означає, що
вона не може бути визнана
конфіденційною взагалі). До того ж
неможливою є конфіденційність а priori,
тобто вимога держави на рівні закону
щодо обов'язковості визнання певної
інформації конфіденційною.

Як вбачається з матеріалів справи в
запиті 2 позивачу не було надано
оригінали або завірені належним чином
копії Журналу реєстрації посвідчень на
проведення перевірок (планових,
позапланових) об'єктів суб'єктів
господарювання Красноградського
району Харківської області за 2011 - 2012
роки працівниками Красноградського РВ
ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській
області, Журналу реєстрації актів
перевірок (планових, позапланових)
об'єктів суб'єктів господарювання
Красноградського району Харківської
області за 2011 - 2012 роки працівниками
Красноградського РВ ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області, Журналу обліку постанов про
застосування запобіжних заходів
Красноградського районного відділу
Головного управління
Держтехногенбезпеки у Харківській
області в 2011 році.

Суд звертає увагу, що дані документи, а
саме: журнали не є запитуваною
інформацією (в розумінні отримання
інформації), в ньому є інформація, до
того ж що стосується третіх осіб тощо.

Тобто в даному випадку позивачем
надано суб'єктивну оцінку порушення
його прав з огляду на наступне.

В запиті 2 прописані документи,
які вимагались у відповідача та
окремим пунктом було зазначено, що
даний інформаційний запит буде
приєднано до матеріалів кримінального
провадження відкритого Золочівським
районним судом Харківської області за
заявою позивача 16.05.2014 року про
перегляд за нововиявленими
обставинами вироку Зачепілівського
районного суду Харківської області від
22.11.2012 року, яким, на думку позивача,
його було незаконно та безпідставно
засуджено.

З урахуванням зазначеного судом
зроблено висновок, що вказані у запиті
документи потрібні в якості доказів у
кримінальному провадженні, з метою
перегляду вироку за нововиявленими
обставинами відносно позивача.

Стаття 1. Кримінального
процесуального кодексу України
передбачає, що п.1. Порядок
кримінального провадження на
території України визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством України, П.2.
Кримінальне процесуальне
законодавство України складається з
відповідних положень Конституції
України, міжнародних договорів, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, цього Кодексу
та інших законів України.

Отже питання отримання відповідних
матеріалів повинно здійснюватися за
правилами саме КПК України.

Позивач в інформаційному запиті 2
від 30.09.14 керується ст. ст. 20, 42, 43, 93 КПК
України прошу. При цьому статтею 159 КПКУ
встановлюється Тимчасовий доступ до
речей і документів, що полягає у
наданні стороні кримінального
провадження особою, у володінні якої
знаходяться такі речі і документи,
можливості ознайомитися з ними,
зробити їх копії та, у разі прийняття
відповідного рішення слідчим суддею,
судом, вилучити їх (здійснити їх
виїмку). Тимчасовий доступ до речей і
документів здійснюється на підставі
ухвали слідчого судді, суду.

Рішення суду, слідчого судді в
кримінальному провадженні, щодо
отримання тимчасового доступу до
відповідних доказів Позивачем надано
не було.

Таким чином, враховуючи вимоги
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
30.09.13 № 11 «Про практику застосування
адміністративними судами положень
Закону України від 13.01.11 № 2939 «Про
доступ до публічної інформації»
позивач у запиті 2 звернувся не
підставі цього закону , оскільки
витребування зазначених вище
документів - копій журналів потрібно
було здійснюватись Золочівським
районним судом Харківської області
відповідним рішенням в порядку норм
КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідачем в ході судового розгляду
було фактично визнано позовну вимогу
щодо обов'язку надання копії листа №
23/034/961 від 29.03.2014 року.

Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів, щодо
протиправності дій відповідача по
справі.

Враховуючи викладене, суд всебічно,
повно та об'єктивно, за правилами
встановленими статтею 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши всі наявні у
справі докази та врахувавши пояснення
представників сторін по справі,
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159,
ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Харківській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення за № 020/120/6488
від 03.10.2014 року виконуючого обов'язки
начальника Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області Волобуєва О.В. в частині
надання копії листа ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області за № 32/034/961 від 29.03.2013 року і не
надання завіреної копії листа ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області за № 23/034/961 від 29.03.2013 року.

Зобов'язати Головне управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області надати позивачу завірену
належним чином копію листа ГУ
Держтехногенбезпеки у Харківській
області за № 23/034/961 від 29.03.2013 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
(платник УДКС у Червонозаводському
районі м.Харкова, код ЄДР 37999628,
рах.4011, адреса: 61010, м.Харків,
Червоношкільна наб., 16) на користь
ОСОБА_1 (62203. Харківська область,
Золочівський район, АДРЕСА_1) сплачений
судовий збір у розмірі 29,32 грн.,
(двадцять дев'ять грн., 32 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 14
листопада 2014 року.

Суддя
Єгупенко В.В.