Справа № 809/3568/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.
Справа № 809/3568/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - Урядко Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області,

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2,

про стягнення заборгованості в сумі
24693,43 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 24693,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем допущена податкова
заборгованість в результаті несплати
самостійно задекларованих сум з
орендної плати з фізичних осіб в
розмірі 14998,61 грн, в тому числі пеня в
розмірі 691,41 грн та з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 9694,82 грн.
Просить стягнути вказану
заборгованість в судовому порядку.

Представник позивача вимоги, викладені
в адміністративному позові підтримав в
повному обсязі. Просив позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлявся
завчасно та належним чином, про що
свідчить відмітка на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення (а.с.20). Заяв чи клопотань
про відкладення розгляду справи чи про
розгляд справи без участі відповідача
на адресу суду не поступало. Правом
подання заперечення проти
адміністративного позову відповідач
не скористався.

Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин,
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
та інші матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 25.09.2014
року, державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 проведено
15.09.1993 року (а.с.6), та згідно із ст. 15
Податкового кодексу України № 2755-VI від
02.12.2010 року, зі змінами та доповненнями
(надалі також - ПК України) відповідач є
платником податків та зборів.

Судом встановлено, що за відповідачем
рахується податковий борг, зокрема, з
орендної плати за земельну ділянку в
розмірі 14998,61 грн, в тому числі пеня в
сумі 691,41 грн. Податковий борг виник на
підставі поданої відповідачем
податкової декларації з орендної плати
за земельну ділянку на 2013 рік (а.с.13-14),
за якою місячна сума орендної плати
становить 1403,72 грн, а в результаті
несплати даного виду податку з березня
по грудень 2013 року утворився борг в
розмірі 14307,20 грн. Факт наявності
заборгованості з даного виду податку
прослідковується у виписці з облікової
картки платника податку щодо
відповідача (а.с.15).

Податковий борг з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 9694,82 грн виник на
підставі поданої податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 року (а.с.10-11), за якою сума податку,
що підлягає до сплати становить 6105,08
грн (зворотна сторона а.с.10) та
заборгованість у зв'язку із несплатою
трьох авансових платежів по 1196,58 грн, на
2013 рік, становить 3589,74 грн, що визначено
в розрахунку податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб за 2012
рік (а.с.12). Наявність заборгованості
додатково підтверджується випискою з
облікової картки платника податку щодо
відповідача (а.с.23).

Загальний розмір податкового боргу з
орендної плати за земельну ділянку та з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
24693,43 грн підтверджується також
довідкою позивача №1128 з 16.04.2013 по
10.10.2014 (а.с.8).

Приписами абзацу 2 пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі якщо після
направлення (вручення) податкової
вимоги сума податкового боргу
змінилася, але податковий борг не був
погашений в повному обсязі, податкова
вимога додатково не надсилається (не
вручається).

За наведених правових норм, з метою
стягнення узгодженого зобов'язання,
визначеного в даному
адміністративному позові, додатково
вимога не надсилалася. Надіслання
вимоги в попередніх періодах
підтверджується корінцем податкової
вимоги від 03.01.2012 року №7 на якій
здійснена відмітка відповідачем про її
отримання (а.с.9). Вказана вимога є не
погашеною та не відкликаною, що
підтверджується довідкою позивача
№2047/9/09-05-010/1403 від 14.11.2014 року (а.с.22).

Статтею 18 ПК України встановлено, що
податковим агентом визнається особа,
на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до
платників податку і мають права та
виконують обов'язки, встановлені цим
Кодексом для платників податків.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України
передбачено, що ставка податку з
доходів фізичних осіб становить 15
відсотків бази оподаткування щодо
доходів, нарахованих (виплачених,
наданих), у тому числі, але не виключно у
формі заробітної плати, інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат або інших виплат і винагород,
які нараховуються (виплачуються,
надаються) платнику у зв'язку з
трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний подавати річну декларацію
про майновий стан і доходи (податкову
декларацію) відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно до підпункту е) пункту 176.1
статті 176 ПК України одним із обов'язків
платника податків є обов'язок
своєчасно сплачувати узгоджену суму
податкових зобов'язань, а також суму
штрафних (фінансових) санкцій,
нарахованих органом державної
податкової служби, та пені, за винятком
суми, що оскаржується в
адміністративному або судовому
порядку.

Пунктом 176.2 стаття 176 ПК України
передбачено, що особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані,
зокрема, своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок,
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Згідно з пунктами 177.1 та 177.5 статті 177 ПК
України, доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. Фізичні особи - підприємці
подають до контролюючого органу
податкову декларацію за місцем своєї
податкової адреси за результатами
календарного року у строки,
встановлені цим Кодексом для річного
звітного податкового періоду, в якій
також зазначаються авансові платежі з
податку на доходи. Авансові платежі з
податку на доходи фізичних осіб
розраховуються підприємцем
самостійно, але не менш як 100 відсотків
річної суми податку з оподатковуваного
доходу за минулий рік (у співставних
умовах), та сплачуються до бюджету по 25
відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15
травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Відповідно до пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України, платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Керуючись вимогами статті 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний, зокрема,
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів. Також, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно із пунктом 46.1. статті 46
Податкового кодексу України, податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 56.11. статті 56 Податкового
кодексу України визначено, що не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

У відповідності до приписів підпункту
129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового
кодексу України, після закінчення
строків погашення узгодженого
грошового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається,
зокрема, при самостійному нарахуванні
суми грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом.

Згідно із пунктом 87.1. статтею 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Враховуючи, що податковий борг в сумі
24693,43 грн виник в результаті порушення
відповідачем вимог податкового
законодавства, а відповідачем не
подано жодного доказу його сплати, суд
дійшов висновку, що даний
адміністративний позов підставний та
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
77503 АДРЕСА_1) в дохід бюджету податковий
борг в сумі 24693 (двадцять чотири тисячі
шістсот дев'яносто три) гривні 43 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі
21.11.2014 року.