Справа № 808/6423/14; ДО/808/276/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року о 15 год. 54 хв.Справа
№ 808/6423/14 Провадження №ДО/808/276/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Татаринова Д.В., при
секретарі судового засідання Білоусі
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників :

позивача - Єльчанінова Ірина
Олександрівна (довіреність №б/н від
30.09.14);

відповідача - не прибув,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» (далі - позивач або ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА») до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
відповідач або ДПІ у Шевченківському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві), в якому
позивач просить суд: визнати
протиправними дії ДПІ у
Шевченківському районі Головного
управління - Міндоходів у м. Києві щодо
коригування показників податкової
звітності ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» в АІС «Податковий блок»
«Підсистемі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» на підставі акту
№2112/26-59-22-08/38779918 від 12 вересня 2014 року
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період липень 2014 року»;
зобов'язати ДПІ у Шевченківському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві відновити в АІС
«Податковий блок» «Підсистема
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів»
показники податкової звітності ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» за липень 2014
року що зазначені у податковій
декларації з податку на додану
вартість та були відкориговані на
підставі акту №2112/26-59-22-08/38779918 від 12
вересня 2014 року.

Позивач у позові зазначив, що 29 вересня
2014 року йому стало відомо, що ДПІ у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено перевірку ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА», за результатами якої
складено акт № 2112/26-59-22-08/38779918 від 12
вересня 2014 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період
липень 2014 року», який позивачу не
вручався. ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» вважає
викладене акті податкового органу
таким, що не відповідає нормам чинного
законодавства та порушують права
Позивача. Посилаючись на приписи
статей 75, 86 Податкового кодексу України
позивач наполягає на тому, що фахівці
податкового органу, при складанні
актів про неможливість проведення
зустрічних звірок нібито здійснили
перевірку та внесли зміни в АІС
«Податковий блок» «Підсистемі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» чим
перевищили свої службові повноваження,
оскільки перевірки взагалі не було.
Посилаючись на вимоги частини 5 статті
17, частини 1, частини 3 статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» позивач наполягає,
що основними та належними доказами
відсутності боржника за його
місцезнаходженням у даному випадку є
відомості, які містяться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.
Господарські операції ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» підтверджені
первинними документами, а саме:
договорами, податковими та видатковими
накладними, виписками з особового
рахунку банку. ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» зазначає, що
Відповідачем безпідставно зроблені
висновки, які призвели до зміни в АІС
«Податковий блок» «Підсистемі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів». Також
позивач вказує, що Відповідач, при
здійсненні перевірки, керувався лише
даними Бази даних АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на рівні ДПА України». Позивач
вважає, що відсутність за юридичною
адресою, неможливість підтвердити
відображення контрагентом сум податку
на додану вартість у складі податкових
зобов'язань не є підставою для
позбавлення Позивача права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, оскільки
невиконання свого зобов'язання однією
із сторін господарських відносин не
може вважатись підтвердженням
наявності мети ухилення від сплати
податків та отримання податкової
вигоди іншою стороною. Позивач
наголошує, що у податковому праві
визнається критерій добросовісності
платника, який передбачає законність
дій платника у сфері податкових
правовідносин (у тому числі і щодо
формування даних податкового обліку),
доки це не спростовано у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України. Наведене також виключає
можливість застосування до платника
негативних правових наслідків
(зокрема, у вигляді вилучення з
електронної бази даних задекларованих
ним показників) до моменту
донарахування платникові податкового
зобов'язання в порядку статті 54
Податкового кодексу України та його
узгодження. Будь-які зміни до
інформаційних баз мають визнаватися
протиправними, якщо відповідні дані не
співпадають з узгодженими сумами (або
іншими показниками) податкового
обліку. Посилаючись на приписи Наказу
Міністерства доходів і зборів України
№165 від 14 червня 2013 року "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
камеральних перевірок податкової
звітності платників податків, крім
перевірок податкової декларації про
майновий стан і доходи та податкової
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця", наказу ДПС
України №420 від 15 травня 2012 року
позивач вважає, що у випадку виявлення
факту заниження платником податків
податкового зобов'язання, рівно як і у
випадку виявлення факту завищення
платником податків податкового
зобов'язання, у тому числі і внаслідок
декларування неіснуючого об'єкта
оподаткування, податковий орган
обтяжений законодавцем обов'язком
прийняти відповідне податкове
повідомлення-рішення. Іншого порядку
дій податкового органу як суб'єкта
владних повноважень у спірних
правовідносинах законодавство не
передбачає. У порушення статті 58
Податкового кодексу України
Відповідач не виносив податкових
повідомлень - рішень. Вказує, що
відповідач не врахував зазначені норми
та у порушення норм вищезазначеного
законодавства, здійснив зміни в АІС
«Податковий блок» «Підсистема
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» щодо
корегування показників податкової
звітності ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА»
за липень 2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі просив суд
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА».

Відповідачем 30 жовтня 2014 року подано до
суду письмові заперечення в яких
зазначено, що акт про неможливість
проведення не є тим рішення суб'єкта
владних повноважень яке породжує певні
правові наслідки, спрямовані на
регулювання тих, чи інших відносин і
має обов'язків характер для суб'єктів
цих відносин. Акт звірки органу
державної податкової служби не є
рішенням (актом індивідуальної дії) в
розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України, він не є
обов'язковим до виконання, сам по собі
не тягне для позивача ніяких правових
наслідків. Крім того зазначає, що АІС
«Податковий блок» є програмним
продуктом, створеним для внутрішнього
використання податковими органами та
обробки зібраної інформації в
автоматичному режимі. До електронної
бази податкової звітності органу ДПС
посадовими особами податкового органу
вносяться задекларовані показники
податкового кредиту га податкових
зобов'язань конкретного платника
податків. Показники по платнику ПДВ в
АІС «Податковий блок» формуються на
підставі даних, задекларованих
платниками податків у податкових
деклараціях з ПДВ. Отже, наявність
інформації по зазначених у позові
актах перевірок в обумовленому
програмному продукті органу доходів і
зборів безпосередньо не створює, не
змінює та не припиняє юридичних прав
обов'язків платника податків, тобто не
породжує для позивача жодних правових
наслідків.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату час та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним, у запереченнях
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА».

За правилами до пункту 73.5 статті 73
Податкового кодексу України з метою
отримання податкової інформації
контролюючі органи мають право
проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку , визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Як зазначено у пункті 1 «Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок»,
затвердженому 27 грудня 2010 року
постановою Кабінету Міністрів України
№1232 (далі - «Порядок проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок»), цей Порядок
визначає механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок. Зустрічна звірка
полягає у зіставленні даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби, з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань
(пункт 2 «Порядку проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок»).

Відповідно до пункту 86.1 статті 86
Податкового кодексу України
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Суд вважає, що за відсутності у
контролюючого органу можливості
зіставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, яке
здійснюється контролюючим органом з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків і зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу та
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між суб'єктами
господарювання, для з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків - відсутніми є
і підстави для відповідних висновків
про наявність чи відсутність
господарських операцій.

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, виданої 02 вересня 2014
року, Товариство з обмеженою
відповідальністю «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» зареєстроване 06 червня 2013
року, як юридична особа за адресою: 85740,
Донецька область, м. Докучаєвськ, вул.
Леніна, буд. 98-А.

Судом досліджено:

- Акт №2112/26-59-22-08/38779918 від 13 вересня
2014 року «Про неможливості проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання Товариство з обмеженою
відповідальністю «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період липень 2014 року;

- Службову записку №3930/26-59-07-02 від 01
вересня 2014 року «Про наявність ознак
фіктивності ТОВ «Стоунхендж Україна»,
ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА», ТОВ
«Ремпарт»;

- Висновки про результати
відпрацювання ризикового платника
податків оперативним підрозділом ГУ
Міністерства доходів і зборів України;

- Запит №5094п/26-59-22-08-19 від 12 вересня
2014 року «Про надання інформації та
матеріалів щодо встановлення
нікчемних правочинів»;

- Запит на адресу ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» №11514/10/26-59-22-08 від 12 вересня 2014
року «Про надання інформації та її
документальне підтвердження;

- Акт №192/22-08 від 12 вересня 2014 року
«Про неможливість вручення посадовим
особам Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА», акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» щодо
підтвердження господарських відносин
платниками податків за липень 2014 року;

- Акт №191/22-08 від 12 вересня 2014 року
«Про неможливість вручення посадовим
особам ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА»,
запиту про надання інформації та
документального підтвердження від 12
вересня 2014 року №11514/10/26-59-22-08-10 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період липень 2014 року.

За приписами підпункту 20.1.6 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право:
запитувати та вивчати під час
проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України встановлено, що
контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження. Такий запит
підписується керівником (заступником
керівника) контролюючого органу і
повинен містити перелік інформації,
яка запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту. Письмовий запит про
подання інформації надсилається
платнику податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин за наявності
хоча б однієї з таких підстав: 1) за
результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи; 2) для
визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
Кодексу; 3) виявлено недостовірність
даних, що містяться у податкових
деклараціях, поданих платником
податків; 4) щодо платника податків
подано скаргу про ненадання таким
платником податків податкової
накладної покупцю або про порушення
правил заповнення податкової
накладної; 5) у разі проведення
зустрічної звірки; 6) в інших випадках,
визначених цим Кодексом. Запит
вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі. Платники
податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит. Інформація на
запит контролюючого органу надається
Національним банком України, іншими
банками безоплатно у порядку і обсягах,
встановлених Законом України «Про
банки і банківську діяльність».
Порядок отримання інформації
контролюючими органами за їх письмовим
запитом визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит контролюючого органу,
в якому зазначаються можливі порушення
цим платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: виявлено
недостовірність даних, що містяться у
податкових деклараціях, поданих
платником податків, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
письмовий запит контролюючого органу,
в якому зазначено виявлену
недостовірність даних та відповідну
декларацію протягом 10 робочих днів з
дня отримання запиту (підпункт 78.1.4
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України).

Відповідач не обґрунтував не
проведення документальної
позапланової перевірки при
неотриманні пояснень та їх
документального підтвердження від
позивача.

Відповідачем за результатами звірки
(на чому він наполягає у письмових
запереченнях) не складено довідку, як
того вимагає п.73.5 ст.73 Податкового
кодексу України, «Порядок проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок», затверджений 27.12.2010
постановою Кабінету Міністрів України
№1232.

У пункті 4.4 «Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок», затверджених 22.04.2011
наказом Державної податкової
адміністрації України №236, зазначено,
що у разі встановлення фактів, що не
дають змогу провести зустрічну звірку
суб'єкта господарювання, зокрема у
зв'язку із зняттям з обліку,
встановленням відсутності суб'єкта
господарювання та/або його посадових
осіб за місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання (далі -
Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, неявки для підписання,
відмови від писання Довідки про
результати проведення зустрічної
звірки) (далі - Журнал реєстрації
довідок/актів) (додаток 4) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України.

При цьому, форма Акту про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання не передбачає
висновків про порушення законодавства,
наявність/відсутність господарських
операцій.

Звідси, суд вважає не обґрунтованим
викладення в Акті №2112/26-59-22-08/38779918 від 13
вересня 2014 року висновків про
порушення законодавства,
наявність/відсутність господарських
операцій.

Як зазначено у підпункті 1.3.3 пункту 1.3
«Методичних рекомендацій щодо
взаємодії органів державної
податкової служби при проведенні
перевірок податкових декларацій з
податку на додану вартість з
урахуванням інформації розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів», затверджених 18
квітня 2008 року наказом Державної
податкової адміністрації України №266
(який 14 червня 2013 року втратив
чинність), для реалізації Методичних
рекомендацій створені такі програмні
продукти: система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Відповідно до пункту 1.1 «Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення камеральних перевірок
податкової звітності платників
податків, крім перевірок податкової
декларації про майновий стан і доходи
та податкової декларації платника
єдиного податку - фізичної особи -
підприємця», затверджених 14.06.2013
наказом Міністерства доходів і зборів
України №165, ці Методичні рекомендації
запроваджуються в органах
Міністерства доходів і зборів України
з метою поліпшення адміністрування
податків, повноти декларування
податкових зобов'язань в умовах
впровадження спеціального програмного
забезпечення для удосконалення діючих
процедур проведення камеральних
перевірок, що покращить якість
матеріалів перевірок та сприятиме
зменшенню термінів їх проведення.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Відповідачем не доведено, що
проводилась саме камеральна перевірка
податкової звітності Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА»

Матеріалами адміністративної справи
встановлено, що на підставі висновків
Акту №2112/26-59-22-08/38779918 від 13 вересня 2014
року «Про неможливості проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання Товариство з обмеженою
відповідальністю «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період липень 2014 року
внесені коригування показників
податкової звітності ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» в АІС «Податковий блок»
«Підсистемі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів».

Вказана інформація внесена без
винесення відповідних податкових
повідомлень-рішень. Зворотного
відповідачем не доведено.

За приписами статті 74 Податкового
кодексу України податкова інформація,
зібрана відповідно до цього Кодексу,
може зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань.

Підпунктом 14.1.171 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податкова інформація -
у значенні, визначеному Законом
України «Про інформацію».

За визначенням, наведеним у статті 16
Закону України «Про інформацію»,
податкова інформація - це сукупність
відомостей і даних, що створені або
отримані суб'єктами інформаційних
відносин у процесі поточної діяльності
і необхідні для реалізації покладених
на контролюючі органи завдань і
функцій у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Правовий
режим податкової інформації
визначається Податковим кодексом
України та іншими законами.

Конституційний Суд України визначив
поняття «охоронюваний законом
інтерес» як прагнення до користування
конкретним матеріальним та/або
нематеріальним благом, як зумовлений
загальним змістом об'єктивного і прямо
не опосередкований у суб'єктивному
праві простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загально правовим засадам (Рішення
Конституційного Суду України від 01.12.2004
№18-рп/2004 справа №1-10/2004).

Отже суд дійшов висновку, що у позивача
є охоронюваний законом інтерес, який
полягає у достовірності податкової
інформації, відносно нього, яка
міститься в інформаційних системах
органу доходів і зборів, згідно раніше
поданих позивачем податкових
декларацій.

Податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1 статті 36
Податкового кодексу України).

Пунктом 37.1 статті 37 Податкового
кодексу України встановлено, що
підстави для виникнення, зміни і
припинення податкового обов'язку,
порядок і умови його виконання
встановлюються цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 37.2 статті 37
Податкового кодексу України,
податковий обов'язок виникає у
платника податку з моменту настання
обставин, з якими цей Кодекс та закони з
питань митної справи пов'язує сплату
ним податку.

Суд дійшов висновку, що передбачений у
статтями 36, 37 Податкового кодексу
України податковий обов'язок в
грошовому еквіваленті підлягає
відображенню платником податків у
складеній за правилами статті 46
Податкового кодексу України і поданій
до контролюючого органу у порядку
статті 49 Податкового кодексу України
податковій декларації або у прийнятому
контролюючим органом за правилами
статтями 54, 58 Податкового кодексу
України податковому
повідомленні-рішенні.

При цьому, відповідно до статті 54
Податкового кодексу України підставою
для винесення контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення є
факт як заниження, так і завищення
платником податків грошових
зобов'язань з податку (збору).

Будь-яких інших документальних підстав
для виникнення чи зміни податкового
обов'язку Податковий кодекс України не
містить.

Складений контролюючим органом Акт
№2112/26-59-22-08/38779918 від 12 вересня 2014 року -
не віднесений Податковим кодексом
України до тих обставин, котрі
зумовлюють зміну розміру грошових
зобов'язань з податку і збору.

Таким чином, за змістом норм
Податкового кодексу України у
будь-яких інформаційних базах
контролюючих органів підлягають
відображенню, насамперед, числові
показники розміру грошових зобов'язань
з податку (збору), що містяться у
складених платниками податків
документах обов'язкової податкової
звітності, поданих платниками податків
до територіальних органів доходів і
зборів та прийнятих останніми. Ці
показники підлягають незмінному
збереженню до моменту набрання за
правилами статті 56 Податкового кодексу
України юридичної дії податковими
повідомленнями-рішеннями, котрі
прийняті контролюючими органами
відповідно до статей 54, 58 Податкового
кодексу України.

Отже, враховуючи те, що за наслідками
звірки податкові повідомлення-рішення
не приймались, а відповідно податкові
зобов'язання не узгоджувались, то
відповідачем безпідставно внесено
зміни до АІС «Податковий блок»
«Підсистеми автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів».

З огляду на вищевикладене, суд вважає
дії відповідача щодо коригування
показників податкової звітності
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУДИТ-КОНСУЛ
УКРАЇНА» в АІС «Податковий блок»
«Підсистемі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» - неправомірними та
такими, що створюють негативні
наслідки, усунути які можливо лише
зобов'язанням відповідача вчинити дії
щодо поновлення у зазначеній системі
даних, задекларованих позивачем за
відповідний період.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими, та, відповідно, такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аудит-консул Україна» - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві щодо
корегування показників податкової
звітності ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» в
АІС «Податковий блок» «Підсистемі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» на
підставі акту № 2112/26-59-22-08/38779918 від 12
вересня 2014 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період
липень 2014 року».

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відновити в АІС «Податковий
блок» «Підсистема автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» показники податкової
звітності ТОВ «АУДИТ-КОНСУЛ УКРАЇНА»
за липень 2014 року, що зазначені у
податковій декларації з податку на
додану вартість та були відкориговані
на підставі акту № 2112/26-59-22-08/38779918 від 12
вересня 2014 року.

Судові витрати у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні 08 копійок)
повернути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аудит-консул Україна» () з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини 1 статті 254 КАС
України та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами встановленими
статтями 185-186 КАС України.

Суддя
Д.В. Татаринов