Справа № 289/1533/14-а
Суддя: Невмержицький І. М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Радомишльський районний суд
Житомирської області
Справа № 289/1533/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

24.11.2014

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючий суддя - Невмержицький І. М.
,

при секретарі Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області
адміністративну справу за позовом
(скаргою) ОСОБА_1 до відділу Державної
виконавчої служби Радомишльського
районного управління юстиції в особі
ст.державного виконавця Гаврисевич Т.В.
про визнання неправомірними дій та
скасування Постанови про повернення
виконав чого документу стягувачеві та
зобов»язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,посилаючись на те,що
старшим державним виконавцем відділу
державної виконачої служби
Радомишльського районного управління
юстиції ОСОБА_2 як на його думку був
незаконно повернений виконавчий
документ,тому просить суд визнати такі
дії неправомірними,Постанову про
повернення виконавчого документу
скасувати як незаконну та зобов»язати
відділ ДВС Радомишльського РУЮ
прийняти виконавчий документ та
вчинити всі передбачені Законом
виконавчі дії для повного виконання
рішення суду.

В попередньому судовому засіданні
позивач свої вимоги підтримав і
пояснив,що він 5 серпня 2014 року отримав
поштою Постанову держав ного виконавця
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від ЗО липня 2014 р. Вказана
Постанова винесена старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Радомишльського
районного управління юстиції - ОСОБА_3
при примусовому виконанні виконавчого
листа № 1/359/57 від 18.04.2013 р.,
виданого Бориспільським міськрайонним
судом Київської області про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 шкоди у
розмірі 452, 16 коп. у якості
матеріального відшкодування та 30.000
гривень ( тридцять тисяч гривень) у
якості відшкодування понесених
моральних страждань , а всього 30452,16 грн.
Зазначеною вище Постановою виконавчий
документ повернуто стягувачеві, а
також припинено чинність арешту майна
боржника та скасовано інші заходи
примусового виконання рішень.
Підставою для вказаної постанови
зазначено п. 2 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», яка
передбачає: « виконавчий документ ...
повертається стягувачеві... якщо: 2) у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними».В обгрунтування
такого висновку, державний виконавець
зазначає, шо боржник не працює на
підприємстві СТС «Геннпідряд»,
розташованому у м. Радомишлі, з
02.06.2014 року. Вважає,що ст.
державний виконавець не вжила всіх
Передбачених Законом заходів до
виконання Рішення суду,а тому просив
визнати такі дії неправомірними,
Постанову про повернення виконав чого
документу скасувати як незаконну та
зобов»язати відділ ДВС
Радомишльського РУЮ прийняти
виконавчий документ та вчинити всі
передбачені Законом виконавчі дії для
повного виконання рішення суду.

Представник відповідача - ОСОБА_5 в
судовому засіданні не
з»явився,надіслав письмову заяву,з
позовними вимогами не погодився,
просив справу розглянути без них.

Вислухавши пояснення позивача по
справі,дослідивши матеріали
справи,оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності,суд приходить до
наступного.

Судом встановлено,що Бориспільським
міськрайонним судом Київської області
виданий виконавчий лист №1/359/57від
18.04.2013р. про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 шкоди у розмірі 452, 16 коп.
у якості матеріального відшкодування
та 30.000 гривень ( тридцять тисяч гривень)
у якості відшкодування понесених
моральних страждань,а всього 30452,16 грн.

Постановою,винесеною старшим
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Радомишльського районного Управління
юстиції - ОСОБА_3 при примусовому
виконанні виконавчого листа № 1/359/57 від
18.04.2013 р. від

30.07.2014 року зазначений
виконавчий документ повернений
стягува- чеві ОСОБА_1 на тій підставі,що
боржник звільнився з місця постійної
роботи,а саме:
м.Радомишль,вул.Котовського,35 - СТС
«Генпідряд».

Статтею 6 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до Закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» заходи примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії (частина перша статті 11),
а особи, які беруть участь у виконав
чому провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій (частина сьома
статті 12).

Суд приходить до висновку про те,що
згадані вимоги Закону під час
здійснення виконавчого провадження
державним виконавцем було
проігноровано.

Так, серед заходів примусового
виконання рішень за статтею 32 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачена можливість звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника.

Однак,старшим державним виконавцем
Гаврисевичем Т.В не було вжито жодного
з передбачених заходів для стягнення з
боржника ОСОБА_4 грошових коштів на
виконання виконавчого документу №
1/359/57 від 18.04.2013 р.

Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України( в п.17)
№5 від 21 травня 2012 року "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" роз'яснив про те,що «..державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом (стаття 11 Закону
України "Про виконавче провадження").

Водночас відповідно до пункту 2 частини
першої статті 4~ Закону України "Про
виконавче провадження" виконавчий,
прийнятий державним виконавцем до
виконання, за як;::.: ;т чтненнч не
провадилося або було проведено
частково, повертається стягувачеві,
якщо у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернено стягнення, і
здійснені державним зиконавием
відповідно до нього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними "

Тобто,Пленум ВАСУ не заперечує
можливість повернення виконавчих
документів стягувану, проте, лише за
умови здійснення державним виконавцем
усіх можливих дій, спрямованих на
виконання рішення.

Слід зазначити, що сама по собі
відсутність коштів на рахунках
боржника чи у держави на виконання
взятих на себе зобов'язань не є
підставою для повернення відповідачем
з цих мотивів виконавчого листа.

Крім того, відповідно до п.38 рішення
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року по справі "Жовнер проти
України" - державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

У відповідності до ст.55 Конституції
України норми якої є нормами прямої дії
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень,дій чи
бездіяльності органів державної
влади,органів місцевого
самоврядування,посадових і службових
осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
державну виконавчу службу"завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне,повне і неупереджене
примусове виконання рішень судів
відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
Адміністративного Судочинства
України(КАСУ) в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення,дії чи бездіяльності покла
дається на відповідача,якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідачем не надані суду докази про
те,що державним виконавцем вчинені
всі,передбачені Законом дії,направлені
на виконання судового Рішення.

Відповідно до ч.4 ст.7 0 КАС України
обставини,які за Законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування,не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування,крім
випадків,коли щодо таких обставин не
виникає спору.

З викладеного вбачається,що позовні
вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими,а тому
суд задовольняє їх.

На підставі викладеного,керуючись
ст.ст.7,8,9,11,12,17,18,69, 70,71,88,89,94,122,162,163 КАС
України,Законом України «Про державну
виконавчу службу», ст.55 Конституції
України суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати дії ст.державного
виконавця відділу ДВС Радомишльського
РУЮ ОСОБА_3 при примусовому виконанні
виконавчого листа № 1/359/57 від 18.04.2013 р. -
неправомірними.

2. Скасувати Постанову
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Радомишльського районного управління
юстиції ОСОБА_3 про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
30.07.2014 р. при примусовому виконанні
виконавчого листа № 1/359/57 від 18.04.2013 р.,
виданого Бориспільським міськрайонним
судом Київської області про стягнення
з Таяновськсг: ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1
шкоди, заподіяної кримінальним
злочином та моральної шкоди.

3. Зобов'язати Відділ
державної виконавчої служби
Радомишльського районного управління
юстиції прийняти до виконання
виконавчий лист № 1/359/57 від 18.04.2013 р.,
виданий Бориспільським міськрайонним
судом Київської області та вжити всіх
передбачених законодавством засобів
для виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Радомишльський районний суд
протягом десяти днів з її
проголошення.Особи які не були
присутні під час проголошення рішення
мають право оскаржити постанову
протягом десяти днів з ,дня отримання
її копії .

Суддя

Нев
мержицький І. М.