Справа № 816/2792/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.Справа № 816/2792/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Лубнитеплоенерго" на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р.
по справі № 816/2792/14

за позовом Обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Лубнитеплоенерго"

до Полтавського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в особі Виконавчої
дирекції

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, обласне комунальне виробниче
підприємство теплового господарства
"Лубнитеплоенерго", звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- відповідач, Відділення Фонду), в якому
просив суд визнати протиправним та
скасувати рішення Виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від 04
червня 2014 року № 140 про повернення до
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності суми
неправомірних витрат - 64 503,60 грн. та
застосування фінансових санкцій у
вигляді штрафу за порушення порядку
витрачання страхових коштів - 32 251,80 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014 року
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити заявлені позовні вимоги в
повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини,
викладені в апеляційній скарзі.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідач надав письмові заперечення
на апеляційну скаргу, в яких,
посилаючись на обґрунтованість та
об'єктивність рішення суду, просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу позивача - без задоволення.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Державна фінансова
інспекція в Полтавській області листом
від 15.05.2014 № 16-04-3-14/3911 повідомила
Полтавське обласне відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що під час
зустрічної звірки в Обласному
комунальному виробничому підприємстві
теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» встановлено ознаки
порушення законодавства, що належать
до компетенції органів Фонду.

В період з 22 по 23 травня 2014 року
відповідно до наказу від 21.05.2014 № 90 та
за направленням від 21.05.2014 року № 274
головним спеціалістом
контрольно-ревізійного відділу
виконавчої дирекції Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності проведено
позапланову перевірку правомірності
видачі та використання путівок на
санаторно-курортне лікування
працівникам та членам їх сімей
Обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» за період з
01.10.2011року по 28.02.2014 року.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем складено акт від 23.05.2014
року, яким встановлено порушення
підприємством вимог пункту 3 частини
другої статті 27, частини першої статті
47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 р. №2240-111(далі - Закон №2240).
Встановлено, що путівки на
санаторно-курортне лікування були
надані позивачем працівникам
підприємства - застрахованим особам за
відсутності квитанцій до прибуткового
касового ордеру, квитанцій або
платіжних доручень про часткову оплату
вартості путівки.

З огляду на викладене, Фонд дійшов
висновку, що неправомірні витрати за
таким порушенням складають 64 503,60 грн,
тобто вартість санаторно-курортного
лікування за мінусом частково
сплачених сум у розмірі 20% вартості
путівок застрахованими особами, які
скористалися ними, окрім того, Обласне
комунальне виробниче підприємство
теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» зобов'язане
сплатити 50 % встановлених
неправомірних витрат, як штраф за
порушення порядку використання
страхових коштів.

У зв'язку з виявленими порушеннями,
відповідачем прийнято рішення № 140 від
04.06.2014 про повернення коштів Фонду суми
неправомірних витрат на загальну суму
96 755,40 грн, з яких неправомірні витрати
становлять 64 503,60 грн та штраф у розмірі
50% неправомірно витрачених коштів в
сумі - 32 251,80 грн.

Позивач не погодився з вказаним
рішенням та оскаржив його до
Виконавчої дирекції відділення Фонду.

Рішенням Виконавчої дирекції
відділення Фонду від 04.07.2014 року про
результати розгляду скарги Обласному
комунальному виробничому підприємству
теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» відмовлено у
задоволенні скарги повністю.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість висновків акту
перевірки, вважаючи дії відповідача
при прийнятті оскаржуваного рішення
від 04 червня 2014 року № 140 такими, що
відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті
27 Закону №2240, страхувальник
зобов'язаний надавати та оплачувати
застрахованим особам у разі настання
страхового випадку відповідний вид
матеріального забезпечення та
соціальних послуг відповідно до цього
Закону.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
34 Закону №2240, за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, надаються такі
види матеріального забезпечення та
соціальних послуг - забезпечення
оздоровчих заходів (оплата путівок на
санаторно-курортне лікування
застрахованим особам та членам їх
сімей, до дитячих оздоровчих закладів,
утримання санаторіїв-профілакторіїв,
надання соціальних послуг у
позашкільній роботі з дітьми, у тому
числі придбання дитячих новорічних
подарунків).

Згідно із частиною 1 статті 47 Закону
№2240, для забезпечення відновлення
здоров'я застрахована особа та члени її
сім'ї (а також особа, яка навчається у
вищому навчальному закладі) мають
право на отримання
санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціалізованих
оздоровчих закладах (у тому числі
дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Згідно із частини першої статті 22
Закону № 2240 часткова плата за путівки
на санаторно-курортне лікування
перераховується страхувальниками до
органу Фонду, який надав путівку, в
порядку, встановленому правлінням
Фонду.

Порядок отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасовою
втратою працездатності, затверджений
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 25.02.2009р. № 12,
визначає умови отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей (а також особами, які навчаються у
вищому навчальному закладі)
санаторно-курортного лікування,
сплаченого за рахунок коштів Фонду ,
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".

За нормами пункту 4.13 Порядку № 12
часткова оплата вартості путівки до
санаторію вноситься до каси
страхувальника за основним місцем
роботи застрахованої особи, а при
відсутності каси - через установу банку
на транзитний рахунок органу Фонду за
місцем обліку страхувальника.

Відповідно до пункту 4.14 Порядку № 12 за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки
застрахованій особі путівка не
видається.

Дата видачі страхувальником путівки
застрахованій особі під її підпис про
отримання фіксується у графі 14 журналу
обліку путівок до санаторно-курортних
закладів за формою Ф 13-ФСС з ТВП,
затвердженою додатком 3 до Порядку 12.
Ведення журналу форми Ф 13-ФСС з ТВП є
обов'язковим відповідно до вимог
пункту 3.3 Порядку № 12.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з 01.10.2011 по 28.02.2014 підприємством
позивача отримано та використано 29
санаторно-курортних путівок. Путівки
зареєстровані в журналі обліку путівок
по мірі надходження, надавалися
працівникам по рішенню комісії із
соціального страхування в період
відпусток, на підставі заяв, медичних
довідок та платіжних доручень про
часткову оплату вартості путівок,
окрім путівок №№ 215535, 103742, 322917, 107801, 021111,
96, 000326, 001129, 027044, 026962, 019954, 01423, 001424,
012503.

Враховуючи те, що у журналі обліку
путівок до санаторно-курортних
закладів страхувальника, у графі 12
«Номер і дата ордеру (квитанції)»
розділу «Часткова сплата вартості
путівок» записи відсутні, перевіряючим
для визначення дати часткової сплати
вартості путівок застрахованою особою,
взято до уваги платіжні доручення
позивача, які свідчать лише про дату
перерахування підприємством коштів до
Фонду, а не про джерело та дату
надходження підприємству часткової
оплати вартості путівки від
застрахованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішеннями профспілкового комітету і
адміністрації підприємства позивача
встановлено порядок часткової оплати
вартості зазначених путівок
застрахованими особами, а саме: шляхом
утримання коштів із заробітної плати
членів профспілки за рахунок
відрахувань профкому професійних
внесків.

Окрім того, як визнається у позовній
заяві, всупереч пункту 4.13 Порядку № 12
та незважаючи на норми частини другої
статті 10, частини першої статті 22
Закону № 2240, позивачем самостійно
встановлено інший порядок внесення
часткової оплати вартості путівки: за
рахунок профспілкових внесків,
утриманих із заробітної плати. Тобто
фактично за рахунок коштів, які
знаходяться у позивача, а не за рахунок
коштів застрахованих осіб, які
безпосередньо отримали путівки.

Колегія суддів відхиляє посилання
позивача на те, що датою внесення
часткової оплати вартості путівки слід
вважати дату протоколу профкому,
оскільки утримані із заробітної плати
профспілкові внески перед їх
перерахуванням на рахунок органу Фонду
не вносилися до каси, що пояснюється
відсутністю квитанцій до прибуткових
касових ордерів. Про часткову оплату
позивачем, а не застрахованими особами
вартості путівок свідчать платіжні
доручення.

Аналізуючи в ході перевірки дані
платіжних доручень про дату внесення
часткової оплати вартості путівок із
датами видачі путівок, відображеними у
журналі форми Ф 13-ФСС з ТВП та
засвідченими підписами про отримання,
було встановлено, що 15 путівок для
санаторно-курортного лікування були
видані застрахованим особам без
квитанції до прибуткового касового
ордеру або квитанції про часткову
оплату, тобто раніше від перерахування
коштів у розмірах часткової оплати
вартості цих путівок на рахунок органу
Фонду за місцем обліку Позивача. Копії
сторінок журналу форми Ф 13-ФСС з ТВП
знаходяться в матеріалах справи.

Видаткові накладні, на які позивач
посилається як на докази інших дат
видачі путівок застрахованим особам,
під час перевірки представникам Фонду
не пред'являлися, про що свідчить
пояснювальна записка від 02.06.2014
головного спеціаліста
контрольно-ревізійного відділу
виконавчої дирекції позивача Терзі Т.О.
(а.с.109).

Також, Лубенською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією в ході
зустрічної звірки у позивача обсягу і
якості операцій та розрахунків із
відповідачем використовувалися, як
зазначено в довідці зустрічної звірки,
журнали обліку путівок, а також
первинні бухгалтерські документи, до
категорії яких належать накладні.
Довідкою від 29.04.2014 № ОІ-21/190-з
зафіксовані дати видачі путівок, які
співпадають із відомостями журналу
форми Ф 13-ФСС з ТВП. Довідка від 29.01.2014 №
ОІ-21/190-з підписана директором та
головним бухгалтером позивача, що
підтверджує той факт, що на час
перевірки органами Державної
фінансової інспекції України занесені
до журналу форми Ф 13-ФСС з ТВП дати
видачі путівок визнавалися позивачем,
про інші дати видачі путівок не
зауважувалося.

Отже, позивач 15 путівок (№ 215535, № 103742, №
322917, № 107801, № 021111, № 00496, № 185496, № 000326,
№001129, № 027044, № 026962, № 019954, № 001423, № 001424,
№ 12503) видав застрахованим особам без
наявності квитанції до прибуткового
касового ордеру або квитанції про
часткову оплату вартості путівки, чим
порушив пункт 4.14 Порядку № 12.

Відповідно до пункту 6.2 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасовою втратою працездатності,
сума витрат Фонду за путівки, що видані
з порушенням цього Порядку, в тому
числі не використані, не приймається до
заліку та відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Згідно ч.1 статті 30 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів у разі порушення
порядку використання страхових коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про порушення позивачем
порядку використання страхових коштів,
що згідно з частиною 1 статті 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» передбачає
повернення витрачених страхових
коштів Фонду у повному обсязі та
накладення на страхувальника штрафу у
розмірі 50 відсотків такої суми.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем в повному обсязі виконано
процесуальний обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення.

Натомість позивач, в порушення
приписів ч.1 ст. 71 КАС України, не надав
належних та допустимих доказів на
підтвердження обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Полтавського
окружного адміністративного суду від
11.09.2014 р. №816/2792/14 відповідає вимогам
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Лубнитеплоенерго" залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 816/2792/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С.
Старостін В.В.