Справа № 537/5705/13-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.Справа №
537/5705/13-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука від 24.09.2014р. по справі №
537/5705/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

третя особа -Міністерство праці та
соціальної політики України

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області, третя особа - Міністерство
праці та соціальної політики України, в
якому просив визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області по
проведенню йому, як застрахованому
потерпілому-учню, виплати пенсії по
другій групі інвалідності внаслідок
трудового каліцтва безстроково за
нормами Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 01.01.2004 року та по час
звернення до суду, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області
виплачувати йому, як застрахованому
потерпілому-учню безстроково не за
нормами Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та виконати вимоги ч. 16,17
ст. 34 та п. 3 розділу ХІ Заключних
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та ст. ст. 8, 16, 30, 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» відносно проведення
виплат (перерахунку) йому, як
застрахованому потерпілому-учню,
пенсії по другій групі інвалідності за
трудовим каліцтвом безстроково,
виходячи із зарплати, з якої була
призначена його пенсія, зобов'язати
відповідача здійснити йому, як
застрахованому потерпілому - учню,
відповідний перерахунок пенсії по
другій групі інвалідності внаслідок
трудового каліцтва безстроково і
виплатити всю заборгованість по ній,
починаючи з 01.01.2004 року по час звернення
до суду.

Постановою Крюківського районного
суду м. Кременчука від 24.09.2014 р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, в апеляційній скарзі
вказує, що рішення є необґрунтованим та
незаконним, прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Крюківського
районного суду м. Кременчука від 24.09.2014
р. та прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є інвалідом
другої групи інвалідності внаслідок
трудового каліцтва та отримує з 24.05.1984
року пенсійні виплати, що
підтверджуються пенсійним
посвідченням НОМЕР_1, довідкою МСЕК
серії ВТЭ-33 № 050619.

Відповідно до рішень Крюківського
районного суду м. Кременчука від 29.11.1984
року і від 20.08.1985 року, та рішення
Автозаводського районного суду від
13.11.2002 року, встановлено, що позивач
18.04.1980 року під час проходження
виробничої практики отримав виробничу
травму.

ОСОБА_1 перебуває на обліку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України з 01.06.2004 року та має
зареєстрований страховий випадок
трудового каліцтва, відповідно до
якого, Фондом проводяться щомісячні
страхові виплати безстроково в сумі
3176,54 гривень, що підтверджується
відповідними постановами № 1612/1609/1609/7
від 16.07.2013 року та № 1609 від 04.06.2014 року.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
правомірно в межах наданих йому
повноважень зробив розрахунок пенсії
відповідно до вказаних Постанов КМУ та
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», які регулюють спірні
правовідносини.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що
обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку підлягають учні та
студенти навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять,
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її
правлінням.

Відповідно до п. 3 ст.4 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» виключно
законами про пенсійне забезпечення
визначаються: види пенсійного
забезпечення; умови участі в пенсійній
системі чи її рівнях; пенсійний вік для
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на отримання
пенсійних виплат; джерела формування
коштів, що спрямовуються на пенсійне
забезпечення; умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення; організація
та порядок здійснення управління в
системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно п.16 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" можуть застосовуватися
лише в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах і
за вислугу років, а не в частині
визначення права на пенсію по
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом.

Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

При цьому, норми п. 16 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» з
цього приводу мають відсильний
характер та визначають, що виплата
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання провадиться
потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення.

Вказаний Закон «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не визначає порядку
призначення пенсії по інвалідності у
зв'язку з трудовим каліцтвом, її
розміру та порядку його визначення.

Колегія суддів не бере до уваги
твердження позивача щодо можливості
застосування для обчислення розміру
його пенсії норм Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки вище вказаний
Законом порядок призначення пенсії по
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом, її розміру та порядку не
врегульовано.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України
передбачено, що у разі відсутності
закону, що регулює відповідні
правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини
(аналогія закону).

Оскільки на даний час законодавцем не
внесено відповідні зміни до вище
вказаного Закону, органи Пенсійного
фонду України призначають пенсії по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання та в разі втрати
годувальника за нормами Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, в зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 8 названого Закону
виплата пенсій здійснюється з коштів
Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», розмір пенсії
по інвалідності призначається в таких
розмірах: інвалідам I групи - 70
процентів; інвалідам II групи - 60
процентів; інвалідам III групи - 40
процентів заробітку. Якщо у інвалідів є
трудовий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком, у тому
числі на пільгових умовах, то пенсія по
інвалідності призначається в розмірі
пенсії за віком при відповідному
стажі роботи. Мінімальний розмір
пенсії встановлюється на рівні
соціальної пенсії по відповідній групі
інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 15 квітня 2003 р. N 544 «Про підвищення
розмірів трудових пенсій» збільшено
мінімальний розмір пенсій,
передбачений для обчислення трудових
пенсій за віком, до 50 гривень включно;
збільшено максимальний розмір
трудових пенсій за віком: до 200 гривень
включно для категорій працівників,
визначених згідно з пунктом "а" статті 13
та статтею 14 Закону України "Про
пенсійне забезпечення"; до 150 гривень
включно - для інших категорій
працівників. Збільшення мінімального
розміру пенсій, передбачене цим
пунктом, не застосовується для
визначення розмірів соціальних
пенсій, надбавок, підвищень та інших
доплат до пенсій.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 р. N 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» визначено установити, що у
разі, коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Згідно довідки Управління ПФУ в м.
Кременчуці №5914 від 21.10.2013 року
відповідач знаходиться на обліку у
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці та отримує пенсію по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва як інвалід ІІ групи в розмірі
894 гривень щомісячно з травня по
жовтень 2013 року.

Судовим розглядом встановлено, що
розмір пенсійних виплат, що
виплачується позивачу відповідає
розміру, встановленому вищезгаданими
Постановами КМУ, та складається з 150
гривень пенсії та 799 гривень державної
адресної допомоги до прожиткового
мінімуму.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем обґрунтовано зроблено
перерахунок пенсії, а тому позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука від 24.09.2014р. по справі №
537/5705/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.