Справа № 810/6155/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м. Київ
810/6155/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Панова Г.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області

до Державного
підприємства «Завод порошкової
металургії»

про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України в
м. Броварах та Броварському районі
Київської області з позовом до
Державного підприємства «Завод
порошкової металургії» про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій у розмірі 371939,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 1 і списком № 2. Посилаючись
на частину другу Прикінцевих положень
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками і застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

Ухвалами Київського окружного
адміністративного суду від 03.11.2014
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження і
призначено справу до судового розгляду
на 18.11.2014.

У судове засідання 18.11.2014 уповноважені
представники сторін не з'явились.

Від позивача до суду надійшло
клопотання від 18.11.2014 № 10031/09, в якому
позивач просить суд здійснювати
розгляд справи без участі
представників Управління Пенсійного
фонду України в м. Броварах та
Броварському районі Київської області.

Від відповідача також надійшло
клопотання від 17.11.2014 № 12-2002, в якому
відповідач просить суд здійснювати
розгляд справи без участі
представників відповідача.

Згідно з частиною четвертою статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Крім того, 18.11.2014 відповідач надіслав до
суду письмову заяву-клопотання, в якій
визнав адміністративний позов
повністю в сумі 371939,33 грн. Однак,
посилаючись на незадовільний
фінансовий стан підприємства
відповідача, обумовлений фінансовою
кризою, відповідач заявив клопотання
про надання розстрочки у виплаті
заборгованості на умовах щомісячної
сплати боргу рівними частинами
упродовж 36 місяців.

Позивач надіслав до суду клопотання
від 18.11.2014 № 9457/09, в якому проти надання
розстрочки відповідачу не заперечував.

Відповідно до статті 51 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач в будь-який час до
закінчення судового розгляду має право
визнати адміністративний позов
повністю або частково.

Враховуючи положення статті 112 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнання адміністративного
позову має бути викладено в
адресованій суду письмовій заяві, яка
приєднується до справи. У разі повного
визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову. Суд не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
дії позивача або відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Державне підприємство «Завод
порошкової металургії» як платник
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області.

Як встановлено судом, позивачем
сформовано і надіслано відповідачу
розрахунок фактичних витрат на виплату
і доставку пільгових пенсій з вересня
2014 року.

Так, позивачем на підставі розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(список № 1 і № 2) і частини другої
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій за
вересень 2014 року у сумі 172557,96 грн. за
списком № 1 і 199381,37 грн. за списком № 2.

Вказані розрахунки вручались
відповідачу, про що свідчать підписи
посадових осіб підприємства на копіях
розрахунків.

Загальний розмір витрат Пенсійного
фонду України на виплату і доставку
пенсій за списком № 1 і списком № 2 за
вересень 2014 року складає 371939,33 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон України від
09.07.2003 № 1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею першою
вказаного Закону - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№ 1 і за списком № 2, визначено,
зокрема підпунктами «а» і «б» - «з»
частини першої статті 13 Закону України
від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення».

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення». У цьому випадку розміри
пенсій визначаються відповідно до
статті 27 та з урахуванням норм статті 28
цього Закону. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

У свою чергу, статті 27, 28 Закону України
від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регламентують розмір та
порядок визначення пенсії за віком, а
також мінімальний розмір пенсії за
віком.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з абзацом четвертим підпункту 1
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту
1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, зазначеною нормою абзацу
четвертого підпункту 1 пункту 2 розділу
XV «Прикінцеві положення» Закону
України від 09.07.2003 № 1058-ІV прямо
визначено обов'язок відповідача
стосовно відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд
України, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 №
1261, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
який здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управління в районах,
містах і районах у містах. Кошти
Пенсійного фонду України, що
зараховуються на єдиний рахунок Фонду
і зберігаються на окремих рахунках
його органів в уповноваженому банку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, обслуговують органи
Державного казначейства.

Таким чином, територіальні органи
Пенсійного фонду України у відносинах
із страхувальниками та застрахованими
особами з приводу виплати пенсій або
стягнення заборгованості власної
правосуб'єктності не мають, а діють від
імені Пенсійного фонду України в межах
повноважень, які поширюються на
територію відповідної
адміністративної одиниці.

Оскільки відповідач є боржником
Пенсійного фонду України і знаходиться
на території адміністративної одиниці,
на яку поширюються повноваження
позивача, дії позивача щодо стягнення
заборгованості на користь Пенсійного
фонду України є правомірними.

З огляду на викладене, і з урахуванням
визнання позову, адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про надання
розстрочки у сплаті заборгованості
перед Пенсійним фондом України, суд
зазначає наступне.

Право суду надавати відстрочення або
розстрочення виконання судового
рішення обумовлено статтею 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Згідно з частиною першою
статті 257 цього Кодексу, у разі
необхідності спосіб, строки і порядок
виконання можуть бути визначені у
самому судовому рішенні.

Керуючись принципом диспозитивності,
покладеним в основу адміністративного
судочинства, а також беручи до уваги
визнання позову, вчинене відповідачем,
зважаючи на те, що позивач проти
надання розстрочки не заперечував, суд
дійшов висновку про задоволення
клопотання відповідача.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 122, 158 - 163,
167, 254, 257 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Завод порошкової металургії» () на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах у сумі 371939 (триста
сімдесят одна тисяча дев'ятсот
тридцять дев'ять) грн. 33 коп.

3. Встановити розстрочку виконання
даної постанови суду: суму
заборгованості стягнути рівними
частинами щомісячно (по 10331,64 грн.
кожного місяця) упродовж тридцяти
шести місяців з дня набрання
постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.