Справа № 235/5014/14-а
Суддя: Воробйов С. О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/235/185/14
Єдиний унікальний номер 235/5014/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді
Воробйова С.А.

при секретарі
Подлєсній О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Красноармійська адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії в якому зазначила, що вона є
інвалідом ІІІ групи, встановленої у
зв'язку з виконанням обов'язків по
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до ст.ст.50, 54 ч.4 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
їй повинна нараховуватися та
виплачуватися державна пенсія: основна
пенсія - у розмірі не нижче від 6
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю - у розмірі 50% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

З 01 січня 2014 року відповідач УПФУ в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області ігнорує вищевказані норми
Закону та проводить нарахування та
виплату їй пенсії у меншому розмірі на
підставі постанови КМУ від 23.11.2011 року
№1210, тому просить суд визнати такі дії
неправомірними та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплати їй основної та додаткової
пенсії з 01 січня 2014 року в розмірі
відповідно до ст.ст.50, 54 ч.4 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
справу просила розглянути без її
участі, на позові наполягала.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду заперечення проти
позову та просив справу розглянути за
його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
інвалідом ІІІ групи безстроково,
призначеної згідно з Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», має статус
ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС
1-ї категорії та перебуває на обліку в
УПФУ в м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, як одержувач пенсії по
інвалідності ІІІ групи згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с.9-11).

З 01 січня 2014 року УПФУ в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області проводило нарахування та
виплату позивачу пенсії у розмірі
1214,72грн., у тому числі:

-1043,90грн. - розмір пенсії по
інвалідності в розмірі фактичних
збитків;

-170,82грн. - додаткова пенсія інваліду
ІІІ групи внаслідок ЧАЕС; (а.с.12-13).

З огляду на викладене, позивач змушена
була звернутися до відповідача з
відповідною заявою про належне
визначення критеріїв її пенсії та
приведення її обчислення у
відповідності до норм, встановлених
чинним законодавством.

Проте відповідач листом №18397/10/23 від
10.09.2014 року (а.с.12), в порушення
Конституційних положень, безпідставно
і не аргументовано відмовив, керуючись
не законами, а підзаконними
нормативно-правовими актами.

Закон України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначає основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює порядок визначення
категорій зон радіоактивного
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення.

Статтею 49 вказаного Закону
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до 1 категорії,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду,
завдану здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Частиною 1 ст.50 вказаного Закону
визначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам ІІІ групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 вказаного Закону
передбачено, що розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по ІІІ групі
інвалідності - 6-ти мінімальних пенсій
за віком.

Разом з тим, постановою КМУ № 1210 від
23.11.2011 року «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» затверджений Порядок
обчислення пенсії особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що у разі
коли особа пропрацювала у зоні
відчуження менше календарного місяця у
1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу у зоні
відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років.

Пунктом 13 Порядку встановлено, що
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, інвалідам ІІІ групи
з числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії виплачується в розмірі
284,70грн.

Таким чином, на даний час існують два
чинних нормативно-правових акта, якими
по різному визначено розмір пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Статтею 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.

Якщо у 2011 році Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»
№3491-VI від 14.06.2011 року було встановлено,
що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39,
50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011рік; а
також ч.3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» було встановлено, що у 2012
році норми і положення ст.ст. 20, 21, 22, 23, 30,
31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік; а також ч.4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» було встановлено, що
у 2013 році норми і положення ст.ст. 20, 21, 22,
23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік; то зазначені положення Законів
були об'єктивною підставою для
обґрунтованого застосування у
вказаних роках при обчисленні пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, постанови
КМУ № 1210 від 23.11.2011 року.

Однак Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014
року не містить жодної норми, яка б
обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
статей 50, 54 вказаного Закону, якими
визначено розмір державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, завдану
здоров'ю.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 19 Конституції
України вбачається, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві з 01.01.2014 року
застосуванню підлягає не постанова КМУ
№ 1210 від 23.11.2011 року, а норми ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» затверджено нові
розміри соціальних стандартів. Так,
мінімальний розмір пенсій, призначених
відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначається виходячи із
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, з
01.01.2014 року - 949 грн., з 01.07.2014 року - 974 грн.,
з 01.10.2014 року - 1014 грн.

Виходячи із розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, провадиться
перерахунок, зокрема, - додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
компенсаційної виплати за втрату
годувальника відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(ст.50); - мінімальних розмірів пенсії по
інвалідності внаслідок аварії на ЧАЕС,
призначених відповідно до ст. 54
вказаного Закону.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 16.09.20114 року звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести нарахування та виплату пенсії
по інвалідності з 01.01.2014 року.

Ч.2 ст.99 КАС України встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється 6-ти місячний
строк, який, якщо не встановлено інше
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позивач ОСОБА_1 не наводить жодних
обґрунтувань з приводу поважності
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду, тому суд
вважає, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 15.03.2014
року слід залишити без розгляду.

Таким чином, права позивача слід
поновити, визнавши неправомірним
нарахування та виплату останньому
управлінням ПФУ в м. Красноармійську та
Красноармійському районі державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, всупереч положень
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а також слід зобов'язати
УПФУ в м.Красноармійську та
Красноармійському районі провести
перерахунок та виплатити з 16.03.2014 року
позивачу, як інваліду ІІІ групи, 1-ї
категорії, державну пенсію на підставі
ст.54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі не нижче від 6-ти
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в обсязі 50% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, за відрахуванням
фактично отриманих сум.

Відповідно до ст. 94 ч. 5 КАС України
судові витрати слід віднести за
рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 19, 92, 113 Конституції України,
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,ст.ст.11, 14, 70-72, 86, 159-163 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, всупереч положень
ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області провести перерахунок та
виплатити з 16.03.2014 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн.НОМЕР_1, інваліду ІІІ
групи, 1-ї категорії, державну пенсію на
підставі ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в обсязі не
нижче від 6-ти розмірів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
ст.50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі 50% розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, за
відрахуванням фактично отриманих ним
сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.01.2014
року по 15.03.2014 року залишити без
розгляду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя