Справа № 724/1190/13-а, 2а/724/26/13
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/45740/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Хотинському районі
Чернівецької області про перерахунок
пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 серпня 2013
року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Хотинського
районного суду Чернівецької області з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дії відповідача
стосовно відмови у перерахунку
пенсії з 01 липня 2012 року в розмірі 90 %
від нарахованої заробітної плати для
обчислення пенсії на умовах оплати
праці, зобов'язати відповідача з 01
липня 2012 року провести перерахунок
пенсії на підставі довідки прокуратури
Чернівецької області та відповідно до
статті 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" виходячи з розрахунку 90 %
від середнього заробітку для
обчислення пенсії.

Постановою Хотинського районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2013
року позовні вимоги задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 серпня 2013
року скасовано постанову Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 24 січня 2013 року та прийнято нову,
якою відмовлено в задоволенні
адміністративного позову.

ОСОБА_4 не погодився з постановою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 серпня 2013
року і звернувся до суду з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 серпня 2013
року та залишити в силі постанову
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2013
року, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
задоволення касаційної скарги з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Хотинському районі та одержує пенсію
за вислугу років згідно положень
Закону України «Про прокуратуру».

З 01 лютого 2007 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Хотинському
районі Чернівецької області позивачу
призначена пенсія за вислугу років із
розрахунку 90 % від суми місячного
(чинного) заробітку на момент звернення
за оформленням пенсії відповідно до
Закону України «Про прокуратуру».

Наказом від 07 вересня 2009 року № 418-К
ОСОБА_4 звільнено з органів прокуратури
Чернівецької області за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
за вислугою років з посади старшого
прокурора Прокуратури м. Чернівці.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури і умов оплати труда
працівників органів прокуратури» від 31
травня 2012 року №505 у позивача виникло
право на перерахунок пенсії з 1 липня 2012
року, у зв'язку із затвердженням нових
схем посадових окладів працівників
прокуратури.

21 серпня 2012 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Хотинському районі Чернівецької
області із заявою про проведення
перерахунку пенсії по заробітній платі
відповідно до Закону країни «Про
прокуратуру» на підставі довідки від 07
вересня 2012 року № 18/379 про заробітну
зарплату, отриманої з прокуратури
Чернівецької області про заробітну
плату для обчислення пенсії
працівникам органів прокуратури,
відповідно до посадових окладів.

На підставі розпорядження Управління
Пенсійного фонду України в Хотинському
районі від 30 травня 2013 року № 161223
позивачу здійснено перерахунок з 1
липня 2012 року пенсії, після якого
розмір його пенсійної виплати складав
4542 грн. 80 коп., яка розрахована згідно із
положеннями ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» та розрахована із 80 % від
заробітної плати ОСОБА_4 згідно довідки
від 07 вересня 2012 року № 18/379, наданої
прокуратурою Чернівецької області для
обчислення пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач безпідставно відмовив
позивачу у проведенні перерахунку
пенсії по заробітній платі відповідно
до Закону України «Про прокуратуру» на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2012 року №505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури», згідно якої, у нього
виникло право на перерахунок пенсії з 1
липня 2012 року в розмірі 90 % від
нарахованої заробітної плати для
обчислення пенсії на умовах оплати
праці що існували на день його
звільнення з роботи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, Вінницький апеляційний
адміністративний суд дійшов
протилежного висновку та відмовив в
задоволенні позовних вимог, вказавши
на те, що перерахунок пенсії позивачу,
при наявності права на такий
перерахунок, повинно бути обчислено
виходячи з розміру місячного заробітку
за відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за перерахунком, тобто з 80
відсотків від суми її місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії, а не
з 90 відсотків.

Проте, з таким висновком суду
апеляційної інстанції не можна
погодитися, з огляду на наступне.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону
України «Про прокуратуру». Редакція
зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» в редакції, що діяла на
час призначення пенсії ОСОБА_4,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих
посадах пенсія збільшується на 2
відсотки, але не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
внесено зміни до статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру»,
зокрема змінено у відсотках розмір
пенсії за вислугу років, яка
призначається прокурорам і слідчим у
разі реалізації ними такого права:
"Прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. (...) Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії".

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру» щодо
призначення прокурорам і слідчим
пенсії за вислугу років у розмірі не
більше 90 відсотків від суми місячного
(чинного) заробітку втратили чинність у
зв'язку з внесенням змін до редакції
цієї статті Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи».

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсій прокурорам
регулюють частини тринадцята,
вісімнадцята статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», положення яких щодо
перерахунку пенсії у зв'язку із
прийняттям Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» змін
не зазнали (змінилася лише нумерація
частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» обчислення (перерахунок)
пенсій провадиться за документами
пенсійної справи та документами,
додатково поданими пенсіонерами,
виходячи з розміру місячного заробітку
за відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті
50-1 Закону України «Про прокуратуру»
призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця,
що йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Ураховуючи наведене, суд касаційної
інстанції вважає, що при перерахунку
пенсії працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
дійшла такого правового висновку, що
внесені Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» зміни
до статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам, є
частини тринадцята, вісімнадцята
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», які змін у зв'язку із
прийняттям Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються
з правовими позиціями Верховного Суду
України, викладеними в постановах від 10
грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17
грудня 2013 року (справа №21-445а13), які
відповідно до статті 244-2 КАС України є
обов'язковими для всіх судів України.

З огляду на викладене постанова
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2013
року, ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального та
процесуального права, тому рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 225, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 серпня 2013
року скасувати, а постанову
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2013
року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець