Справа № 297/2925/14-а
Суддя: Ільтьо І. І.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2925/14-а
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у
справі

24 листопада 2014 року

м.
Берегово

Суддя Берегівського районного суду
Закарпатської області Ільтьо І. І .,
розглянувши заяву ОСОБА_1 міського
голови ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
ОСОБА_1 міської ради, треті особи на
стороні відповідача: Підприємство
об’єднання громадян ОСОБА_3
підприємство «Учбово-спортивна база
«Закарпаття» Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України, Всеукраїнське
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України про визнання незаконним та
скасування рішення виконкому ОСОБА_1
міської ради та державного акту на
право постійного користування землею, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 міський голова ОСОБА_2
звернувся до Берегівського районного
суду з адміністративним позовом до
Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської
ради, треті особи на стороні
відповідача: Підприємство об’єднання
громадян ОСОБА_3 підприємство
«Учбово-спортивна база «Закарпаття»
Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України, Всеукраїнське
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України про визнання незаконним та
скасування рішення виконкому ОСОБА_1
міської ради та державного акту на
право постійного користування землею.
В позовній заяві позивач ставить
питання:

1. Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету ОСОБА_1
міської ради від 24 квітня 1997 року №159
«Про надання земель»;

2. Визнати незаконним та скасувати
державний акт на право постійного
користування землею серії 11-ЗК №002129
від 05 травня 1997 року, виданий
виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської
ради».

Згідно статті 107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви серед
інших вимог, встановлених цією статтею,
з'ясовує, чи:

належить позовну заяву розглядати в
порядку адміністративного
судочинства;

подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо подано
заяву про поновлення цього строку, то
чи є підстави для її задоволення);

немає інших підстав для повернення
позовної заяви, залишення її без
розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що подану позивачем
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки позивачем оскаржується
рішення органу місцевого
самоврядування, що виникає із
земельних відносин і при цьому, з
одного боку в цих відносинах бере
участь суб’єкт господарювання
юридична особа.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 12 ГПК
України господарські суди розглядають
справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб’єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв’язку із здійсненням
суб’єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв’язку із публічним формуванням
суб’єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно з положеннями п.1 ч. 1 ст. 18 КАС
України місцевим загальним судам, як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» - при вирішенні питань,
пов’язаних з компетенцією судів у
спорах, що виникають із земельних
відносин, судам слід ураховувати
роз’яснення, викладені в пунктах 2,3
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004
року (з наступними змінами і
доповненнями), а також рішення КСУ від
01.04.2010 року № 10-рп/2010. При цьому суди
мають виходити з того, що згідно зі
статтями 13 і 14 Конституції України,
статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України
земля та земельні ділянки є об’єктами
цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах і з метою реалізації
цивільних та інших прав у приватно
правових відносинах, тобто прав
власників земельних ділянок.

У постанові Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004
року (з наступними змінами і
доповненнями) вказано, що за загальним
правилом розмежування компетенції
судів з розгляду земельних та
пов’язаних із земельними відносинами
майнових спорів відбувається залежно
від суб’єктного складу їх учасників.
Ті земельні та пов’язані із земельними
відносинами майнові спори, сторонами в
яких є юридичні особи, а також
громадяни, що здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статус
суб’єкта підприємницької діяльності,
розглядаються господарськими судами, а
всі інші в порядку цивільного
судочинства, крім спорів, зокрема, щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб’єктів владних
повноважень при реалізації ними
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин, вирішення
яких згідно з пунктами 1, 3 частини
першої статті 17 КАС України віднесено
до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного Кодексу України). Захист
судом прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи не вирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131,144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
«Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності», про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210 ЗК),
про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття ЗК).

Згідно з положеннями ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

В п. 21 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» вказано,: «Ураховуючи положення
ст. 1 ЦПК України та ст. 2 КАС, не є
публічно-правовим і розглядається у
порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади та/або
органом місцевого самоврядування
(суб’єктом владних повноважень) як
суб’єктом публічного права та
суб’єктом приватного права фізичною
особою, в якому управлінські дії
суб’єкта владних повноважень
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних права фізичної
особи. У такому випадку це спір про
право цивільне, незважаючи на те, що у
спорі бере участь суб’єкт публічного
права, а спірні правовідносини
врегульовано нормами цивільного та
адміністративного права.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 КАС України про
відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі суддя
постановляє ухвалу.

Беручи до уваги викладене, та той факт,
що з врахуванням предмету та підстав
позову, в якому позивач оскаржує
рішення органу місцевого
самоврядування з метою захисту його
цивільного права на повернення
земельної ділянки, на якій розташовані
об’єкти нерухомості власником яких є
юридична особа, суддя вбачає підстави
для відмови у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 міського голови ОСОБА_2 до
виконавчого комітету ОСОБА_1 міської
ради, треті особи на стороні
відповідача: підприємство об’єднання
громадян ОСОБА_3 підприємство
«Учбово-спортивна база «Закарпаття»
Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України, Всеукраїнське
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України про визнання незаконним та
скасування рішення виконкому ОСОБА_1
міської ради та державного акту на
право постійного користування землею,
оскільки подану позивачем заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства

Керуючись ст. ст. 17, 109 КАС України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за
адміністративним позовом ОСОБА_1
міського голови ОСОБА_2 до виконавчого
комітету ОСОБА_1 міської ради, треті
особи на стороні відповідача:
підприємство об’єднання громадян
ОСОБА_3 підприємство «Учбово-спортивна
база «Закарпаття» Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України, Всеукраїнське
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України про визнання незаконним та
скасування рішення виконкому ОСОБА_1
міської ради та державного акту на
право постійного користування землею.

Роз’яснити ОСОБА_1 міському голові
ОСОБА_2, що розгляд таких спорів, із
врахуванням суб’єктного складу та
специфіки позовних вимог, в яких
ставиться питання про скасування
рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради
та державного акту на право постійного
користування землею - за правилами
цивільного та господарського
судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Берегівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 5
днів з дня проголошення ухвали. Якщо
ухвалу було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом 5-ти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя:

ОСОБА_4