Справа № 817/1571/14
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" листопада 2014 р.
Справа № 817/1571/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю :

представника позивача Жуковського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Рівненського державного гуманітарного
університету на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "03" вересня
2014 р. у справі за позовом Рівненського
державного гуманітарного університету
до Державної фінансової інспекції в
Рівненській області визнання
нечинними та скасування окремих
пунктів вимог ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року Рівненський державний
гуманітарний університет звернувся
до суду з позовом, в якому просив
визнати нечинними та скасувати 3,4,6,12,14
пункти вимоги Державної фінансової
інспекції в Рівненській області від
07.05.2014 року. Позов обґрунтовано тим, що
висновки викладені в акті ревізії не
відповідають фактичним обставинам.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 03.09.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою позов
задовольнити.

Представник позивач в судовому
засіданні доводи та вимоги апеляційної
скарги підтримав. Просив задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про час, дату та
місце судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що уповноваженими
особами ДФІ в Рівненській області була
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
Рівненського державного гуманітарного
університету за період з 01.01.2012 по
01.02.2014, з питань «Організація та
здійснення державних закупівель»,
«Взяття на облік зобов'язань, у тому
числі фінансових» за період з 01.01.2012 по
01.03.2014, за результатами якої складено
акт №17-03-06/35 від 26.03.2014, яким встановлені
порушення чинного законодавства (а. с.
9-63).

07.05.2014р. відповідачем направлено
лист-вимогу №17-03-17/3544 про усунення
виявлених ревізією порушень.

Пунктом 3 вимоги зазначено, що ревізією
встановлено факт утримання
понадштатної посади директора
Інституту післядипломної освіти та
довузівської підготовки, в порушення
вимог абз.1 п. 32, абз.16 п. 47 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 № 228, із змінами, в частині, що
кошториси, плани використання
бюджетних коштів і штатні розписи
затверджуються керівником відповідної
вищестоящої установи; та зміни до
штатних розписів вносяться у порядку
та за формою, встановленими для їх
затвердження, до штатного розпису
Університету були внесені зміни,
затверджені ректором Університету
Постоловським Р.М., яким з 11.06.2013 за
спеціальним фондом введено посаду
директора Інституту післядипломної
освіти та довузівської підготовки.

Протягом періоду з 11.06.2013 по 31.08.2013
Університетом проведено утримання за
рахунок коштів спеціального фонду
посади директора Інституту, яка
штатними розписами, затвердженими
Міністерством освіти і науки і України,
не передбачена. На оплату праці
директора Інституту за цей період
витрачено 16400,05грн. та, відповідно,
перераховано єдиного соціального
внеску на суму 5953,22 грн. Порушення
завдало матеріальної шкоди (збитків)
Університету на загальну суму 22353,27
гривень.

Зважаючи на вищевикладене необхідно
стягнути з осіб, винних у безпідставних
виплатах коштів на суму 22353,27грн., шкоду
у порядку та розмірі встановленому
ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю
України. Відшкодовану суму збитків за
минулий бюджетний період перерахувати
до державного бюджету.

Пунктом 4 вимоги зазначено, що у 2012-2013
роках ректору та проректорам
проводилося нарахування та виплата
премії, згідно наказів ректора
Університету Постоловського Р.М. без
погодження з Міністерством освіти
науки України, чим порушено вимоги абз.
2 підпункту 5 пункту 4 наказу
Міністерства освіти і науки України
від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов
оплати праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 03.10.2005 за
№ 1130/11410, в частині, що преміювання
керівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ, їх
заступників, установлення їм надбавок
і доплат до посадових окладів, надання
матеріальної допомоги здійснюються за
рішенням органу вищого рівня у межах
наявних коштів на оплату праці.
Внаслідок допущеного порушення, зайво
нарахована та виплачена премія на
загальну суму 130446грн., відповідно,
зайво перераховано єдиного
соціального внеску на суму 47351,9
гривень.

Зважаючи на вищевикладене необхідно:
стягнути 130446грн. зайво виплачених
виплат, з осіб, які їх отримали
безпідставно, в порядку та розмірах
встановлених ст.ст.127, 136 КЗпП України. У
разі пропуску встановленого строку -
відшкодувати порушення за рахунок
винних осіб, що допустили зайві грошові
виплати (ст. 133 КЗпП); - провести
перерахунок та відповідну
взаємозвірки щодо суми по єдиному
соціальному внеску, повернути до
державного бюджету 47351,9грн. зайво
сплаченого єдиного соціального внеску
до державних цільових фондів.

Пункт 6 вимоги зазначає, що
Університетом за мировою угодою від
29.01.2008 взяті зобов'язання по оплаті
боргу, який на облік органом Державного
казначейства не узятий, та за даними
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності (форма № 7д, спеціальний
фонд), станом на 01.01.2013 не рахувалась,
чим порушено п. 49 Порядку № 228 в частині,
що видатки спеціального фонду
кошторису здійснюються у
послідовності, передбаченій пунктом 23
Порядку № 228 (за встановленими
напрямами використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним фондом
кошторису).

Порушення призвело до стягнення у
серпні 2012 року та у лютому 2013 року
інфляційних втрат в сумі 215399,06грн., 3 %
річних від простроченої суми боргу за
виконані ремонтні роботи в сумі
23364,01грн., витрат ПМП фірми «Градієнт»
по оплаті державного мита в сумі
5579,19грн., по сплаті судового збору в
сумі 1609,5грн. та витрат на оплату послуг
з інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу в сумі
118грн., всього на загальну суму 246069,76
гривень.

Зважаючи на вищевикладене необхідно
стягнути з осіб, винних у допущенні
витрат бюджетних коштів на суму
246069,76грн., шкоду в порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

З висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для скасування
пунктів 3,4.6 оскаржуваної вимоги
колегія суддів погоджується з
наступних підстав.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України №499/2011 від 23.04.2011, (далі
Положення), Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" № 2939-ХІІ від 26.01.1993, згідно з
якими державній контрольно-ревізійній
службі надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Окрім цього, відповідно до пункту 49
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №550 від 20.04.2006 (далі
Порядок № 550), у разі коли діями чи
бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду,
Держфінінспекція ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутись до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і в цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Наведене свідчить про наявність у
органу державного фінансового
контролю права заявляти вимогу про
усунення порушень, виявлених у ході
перевірки підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 15.04.2013 №
21-40а14 та 13.05.2013 №21-89а14 та є обов'язковою
для врахування судом відповідно до ч.1
ст.244-2 КАС України.

Пунктом 12 вимоги встановлено, що
університетом протягом 2012-2013 років до
калькуляцій вартості проживання в
гуртожитках включені витрати на оплату
заробітної плати працівників
гуртожитку, утримання яких згідно
штатних розписів передбачено із
загального фонду. Відповідно, студенти
сплачуючи вартість проживання,
частково покривали витрати на
заробітну плату обслуговуючого
персоналу та сплату нарахувань на
заробітну плату. Всього у 2012-2013 роках,
за рахунок сплачених студентами сум за
проживання в гуртожитках покрито
витрат на оплату заробітної плати
чергових гуртожитків та сплату
нарахувань на їх заробітну плату на
суму 812505,79 гривень.

Кошти в сумі 812505,79 грн. використано на
видатки, не пов'язані із виплатою
заробітної плати чергових гуртожитків
та сплатою нарахувань на їх заробітну
плату та проведено в порушення вимог ч.4
ст.13 Бюджетного кодексу України від
08.07.2010 № 2456-УІ, де передбачено, що власні
надходження бюджетних установ,
використовуються на покриття витрат
пов'язаних з організацією додаткової
(господарської) діяльності бюджетних
установ (за рахунок надходжень
підгрупи 2 першої групи), п. 1.7 Порядку
надання інших платних послуг №736/902/758,
якими передбачено, що кошти, отримані
навчальним закладом від надання
платних послуг використовуються
згідно із затвердженим кошторисом з
урахуванням вимог законодавства.

Як наслідок, у 2012-2013 роках за рахунок
коштів загального фонду державного
бюджету, КПКВ 2201160 «Підготовка кадрів
вищими навчальними закладами III і IV
рівнів акредитації та забезпечення
діяльності їх баз практики», проведено
видатків, які мають здійснюватись за
рахунок спеціального фонду, на
загальну суму 812505,79грн. Відповідно, на
суму 812505,79грн. загальному фонду
державного бюджету нанесено
матеріальної шкоди (збитків).

Зважаючи на вищевикладене вимагається
від позивача внести зміни до штатного
розпису в частині утримання посад
працівників гуртожитків за рахунок
коштів спеціального фонду кошторису за
рахунок коштів, що надходять від
надання платних послуг (проживання в
гуртожитку) відповідно до затверджених
калькуляцій; внести відповідні зміни
до кошторису та зменшити асигнування
на оплату праці та нарахування за КПКВ
2201160 на вказану суму.

Колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 13 Бюджетного кодексу України
передбачено, що бюджет може складатися
із загального та спеціального фондів.

Складовими частинами спеціального
фонду бюджету є: 1) доходи бюджету
(включаючи власні надходження
бюджетних установ), які мають цільове
спрямування; 2) видатки бюджету, що
здійснюються за рахунок конкретно
визначених надходжень спеціального
фонду бюджету (у тому числі власних
надходжень бюджетних установ); 3)
кредитування бюджету (повернення
кредитів до бюджету з визначенням
цільового спрямування та надання
кредитів з бюджету, що здійснюється за
рахунок конкретно визначених
надходжень спеціального фонду
бюджету); 4) фінансування спеціального
фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ
отримуються додатково до коштів
загального фонду бюджету і включаються
до спеціального фонду бюджету.

Частиною 4 статті 23 Бюджетного кодексу
визначено, що витрати спеціального
фонду бюджету мають постійне бюджетне
призначення, яке дає право провадити їх
виключно в межах і за рахунок фактичних
надходжень спеціального фонду бюджету
(з дотриманням вимог частини другої
статті 57 цього Кодексу), якщо цим
Кодексом та/або законом про Державний
бюджет України (рішенням про місцевий
бюджет) не встановлено інше.

Відповідно до порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №228 (далі - Порядок)
кошторис бюджетної установи - основний
плановий фінансовий документ
бюджетної установи, яким на бюджетний
період встановлюються повноваження
щодо отримання надходжень і розподіл
бюджетних асигнувань на взяття
бюджетних зобов'язань та здійснення
платежів для виконання бюджетною
установою своїх функцій та досягнення
результатів, визначених відповідно до
бюджетних призначень.

Пунктом 23 Порядку складання,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ видатки спеціального фонду
кошторису за рахунок власних
надходжень плануються у такій
послідовності: за встановленими
напрямами використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним та
загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду.

При цьому розпорядник бюджетних коштів
здійснює коригування обсягів узятих
бюджетних зобов'язань за загальним
фондом кошторису для проведення
видатків з цих зобов'язань із
спеціального фонду кошторису
відповідно до бюджетного
законодавства.

Власні надходження Університетом,
отримані як плата за надані платні
послуги, позивачем включались до
спеціального фонду кошторису.

Таким чином, з аналізу вказаних норм
слідує, що Університет може здійснити
витрачання бюджетних коштів
відповідно до затверджених кошторисів
та планів асигнувань загального та
спеціального фондів бюджету та
відповідно позбавлений можливості
здійснити таке витрачання у випадку,
якщо такі витрати не передбачені
кошторисом та планами асигнувань.

Посади чергових по гуртожитку
затверджені в штатному розписі
(господарський відділ) з метою
реалізації основної діяльності
університету та належного його
функціонування, а отже утримання таких
працівників за рахунок загального
фонду бюджету є правомірним, що
спростовує доводи відповідача в цій
частині.

Використання коштів спеціального
фонду, які надійшли як плата за послуги
здійснювались відповідно до п. 23, 49
Порядку складання, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ за встановленими
напрямками використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним та
загальним фондом та на проведення
заходів пов'язаних з виконанням
основних функцій, які не забезпечені
видатками загального фонду.

Як вбачається з акту ревізії, жодних
фактів нецільового використання
коштів спеціального фонду кошторису
або їх використання з порушенням
бюджетних призначень не встановлено.

Позивачем були розраховані та
затверджені у чіткій відповідності до
постанови КМУ від 27.08.2010 року №796 „Про
затвердження переліку платних послуг,
які можуть надаватися навчальними
закладами системи освіти, що належать
до державної і комунальної форми
власності", спільного наказу
Міністерства освіти і науки України,
Міністерства економіки України,
Міністерства фінансів України №736/902/758
від 23.07.2010 року „Про затвердження
порядків надання платних послуг
державними та комунальними
навчальними закладами", спільного
наказу Міністерства освіти і науки
України, Міністерства фінансів
України, Міністерства охорони здоров'я
№284/423/173 від 28.03.2011 року „Про
встановлення граничного розміру плати
проживання в студентських гуртожитках
вищих навчальних закладів державної та
комунальної власності" калькуляції
вартості проживання в гуртожитках
Університету (що були також предметом
ревізії).

У зв'язку із встановленням граничного
розміру вартості проживання (не більше
40% мінімальної стипендії) надходження
від плати за проживання не можуть
покривати всіх видатків на утримання
гуртожитку, отже значна сума
покривається за рахунок загального
фонду.

Відповідачем вищевикладене не
оспорюється і перевіркою було
встановлено, що загальна сума видатків,
згідно калькуляції у 2012 році - 5 338 453
грн., а надходження від сплати від
студентів - 3 486 963,7б грн.; у 2013 році
відповідні суми склали 7 637 669 грн. і 4 787
901,68 грн.

Згідно паспортів бюджетної програми
/за КПКВ 2201160/, затверджених наказом
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України та Міністерством
фінансів України № 178/200 від 17.02.2012 року
та № 140/215 від 12.02.2013 року співвідношення
ставок робітників (чергові гуртожитку
відносяться до категорії „робітники")
до інших категорій працівників ( без
науково-педагогічних) складає 43%, а в
Університеті лише 36%.

Відшкодування видатків загального
фонду необхідно проводити у разі, коли
дані видатки у штатному розписі були
затверджені у спеціальному фонді, а
виплати проводились із загального
фонду.

В університеті виплати проводились у
відповідності до штатного розпису
працівників університету,
затвердженому Міністерством освіти і
науки України.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що пункт 12
вимоги підлягає скасуванню.

Пунктом 14 зазначено, що у штатних
розписах Університету за 2012 - 2014 роки
затверджено штатну посаду директора
навчально-виробничого центру з
інформаційно-технічного та
редакційно-видавничого забезпечення з
посадовим окладом на рівні 19 тарифного
розряду, найменування якої не
передбачено схемами тарифних розрядів
посад (професій) керівних,
науково-педагогічних, педагогічних,
наукових працівників, професіоналів,
фахівців та інших працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ згідно з додатками до
наказу Міністерства освіти і науки
України від 26.09.2005 № 557 «Про
впорядкування умов оплати праці та
затвердження схем тарифних розрядів
працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ», -
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 03.10.2005 за № 1130/11410, із
змінами, чим порушено п. 2 цього наказу.

За період з 01.01.2012 по 31.01.2014 для
директора навчально-виробничого
центру нарахована та виплачена
заробітна плата на суму 119004,97грн.,
відповідно, перераховано єдиного
соціального внеску на суму 43198,8
гривень.

Зважаючи на вищевикладене, вимагається
внести зміни до штатного розпису
Університету та привести у
відповідність оплату праці до схем
тарифних розрядів посад (професій),
затверджених наказом Міністерства
освіти і науки України від 26.09.2005 № 557
«Про впорядкування умов оплати праці
та затвердження схем тарифних розрядів
працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ».

Суд встановив, що у штатних розписах
на 2012-2013 роки для директора
навчально-виробничого центру з
інформаційно-технічного та
редакційно-видавничого забезпечення
ОСОБА_5 встановлено посадовий оклад,
виходячи з 19 тарифного розряду.

Згідно з додатком №2 «Схема тарифних
розрядів посад керівних та
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації», до наказу Міністерства
освіти і науки України від 26.09.2005 № 557
«Про впорядкування умов оплати праці
та затвердження схем тарифних розрядів
працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 03.10.2005 за №1130/11410, із
змінами (далі - наказ № 557), для
керівника навчально-наукового або
науково-виробничого інституту (центру)
передбачено 15-21 тарифні розряди.

В університеті керівником
навчально-виробничого центру з
інформаційно-технічного та
редакційно-видавничого забезпечення є
саме директор, який призначається
наказом ректором університету.

Згідно Схеми тарифних розрядів посад
керівних та науково-педагогічних
працівників вищих навчальних закладів
III-IV рівнів акредитації для керівника
навчально-наукового або
науково-виробничого інституту (центру)
передбачено 15-21 тарифні розряди.
Директору навчально-виробничого
центру з інформаційно-технічного та
редакційно-видавничого забезпечення
ОСОБА_5 встановлено посадовий оклад,
виходячи з 19 тарифного розряду, що
входить у передбачену сітку.

Колегія суддів не приймає посилання
суду першої інстанції, що
навчально-виробничий центр з
інформаційно-технічного та
редакційно-видавничого забезпечення
не виконує наукової роботи, а тому його
директор не має права на посадовий
оклад відповідно до 19 тарифного
розряду.

Колегія зазначає, що тарифний розряд
для керівника, який в даному випадку
називається директором,
навчально-наукового або
науково-виробничого інституту (центру)
передбачений саме Схемою тарифних
розрядів посад керівних та
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації», яка є додатком до наказу
Міністерства освіти і науки України
від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов
оплати праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ». Виходячи навіть з
назви наказу, він стосується
працівників навчальних закладів, яким
є Рівненський державний гуманітарний
університет, та не пов'язується зі
здійсненням наукової роботи.

На підставі викладеного колегія
суддів приходить до висновку, що пункт
14 вимоги підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню
в частині відмови в задоволенні позову
щодо визнання нечинними та скасування
п. 12, 14 вимоги Державної фінансової
інспекції в Рівненській області від
07.05.2014 року №17-03-17/3544, в решті постанову
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського
державного гуманітарного університету
задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "03" вересня
2014 р. скасувати в частині відмови в
задоволенні позову щодо визнання
нечинними та скасування п. 12, 14 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Рівненській області від 07.05.2014 року
№17-03-17/3544.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 12, 14 вимоги Державної фінансової
інспекції в Рівненській області від
07.05.2014 року №17-03-17/3544.

В решті постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
03.09.2014 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "21" листопада 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Рівненський
державний гуманітарний університет
вул.С.Бандери,12, м.Рівне, 33023

3- відповідачу/відповідачам: Державна
фінансова інспекція в Рівненській
області вул.Міцкевича, 14, м.Рівне, 33028

- ,