Справа № 2а-18570/2011
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.Справа №
2а-18570/2011Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради на
постанову Краматорського міського
суду Донецької області від 13.09.2011р. по
справі № 2а-18570/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Краматорської
міської ради

про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє
представник ОСОБА_2, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці і соціального захисту
населення Краматорської міської ради,
Головного управління Державного
казначейства України в Донецькій
області про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити
певні дії, а саме нарахувати та
виплатити позивачу як інваліду 2 групи,
що має захворювання, пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
та з виконанням обов'язків військової
служби, одноразову компенсацію
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Ухвалою суду першої інстанції від
26.08.2011 року позов ОСОБА_1 в частині вимог
до ГУ ДКУ в Донецькій області був
залишений без розгляду.

Ухвалою суду першої інстанції від
13.09.2011 року поновлено строк звернення
позивача з даним позовом до суду.

Постановою Краматорського міського
суду Донецької області від 13.09.2011 року
позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано
відмову управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 одноразову
компенсацію як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильської
АЕС, який став інвалідом 2 групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи, в
розмірі 45 мінімальних заробітних плат,
яка визначається на момент виплати
компенсації, неправомірною.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради нарахувати
та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
одноразову компенсацію як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС, який став
інвалідом 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, яка
визначається на момент виплати
компенсації.

Відповідач, не погодившись із
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представники сторін в судове засідання
не прибули, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлені
належним чином.

Згідно з вимогами ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом розглянуто справу в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку у Краматорському
УПСЗН як учасник ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2
групи (а.с.6-7).

Відповідно до експертного висновку №74
від 31.05.1996 року встановлено зв'язок між
захворюванням позивача на шизофренію,
безперервний тип протікання,
параноїдна форма, емоційно-вольовий
тип дефекту, у зв'язку з чим останній
має інвалідність 2-ї групи, та його
участю в ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС (а.с.9).

При проходженні повторного огляду
30.08.2004 року відповідно до довідки МСЕК
позивачу підтверджена 2 група
інвалідності, пов'язаної з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідність
встановлена вже безстроково (а.с.8).

За довіреністю ОСОБА_1, його
представник 20.05.2011 року звернувся до
УПСЗН Краматорської міськради з
приводу нарахування та виплати
позивачу одноразової компенсації, в
чому йому було відмовлено (а.с.5).

Згідно з довідкою УПСЗН Краматорської
міської ради від 05.09.2011 року №01/12-8004
надати довідку про нарахування та
виплату в 1996 році позивачу одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну його
здоров'ю, у зв'язку з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС, неможливо у
зв'язку з закінченням терміну
зберігання документів.

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до листа
УПФУ у м. Краматорську від 12.09.2011 року
№8830/03 ОСОБА_1 призначена пенсія по
інвалідності 2 групи у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС з
04.07.1996 року. При цьому в матеріалах
пенсійної справи відомостей про
нарахування та виплату одноразової
компенсації як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідом 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відповідно
до ст.48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 1996 року і по
теперішній час немає.

Таким чином, судом першої інстанції
встановлено, що з 1996 року та до цього
часу вказана одноразова компенсація
позивачу виплачена не була.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інвалідом 2 групи, а тому, відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII він
має право на отримання одноразової
грошової компенсації у розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом ІІ групи та
віднесений до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
доданими до справи матеріалами, та має
право на отримання одноразової
компенсації при встановленні групи
інвалідності відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено, що одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам II групи - 45
мінімальних заробітних плат; інвалідам
III групи - 30 мінімальних заробітних
плат.

Частиною 3 статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що виплата здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності чи втрати годувальника.

Разом з тим, розмір одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
був встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 „Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та складає
для інвалідів 3 групи 189,60 грн., для
інвалідів 2 групи - 284,40 грн. На зазначену
постанову КМУ посилається відповідач.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основні обов'язки
громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 всупереч Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", який
встановив розмір одноразової
компенсації як величину, кратну
відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначену законом
на час здійснення виплати, установлені
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі.

Між тим, з моменту прийняття вказаної
постанови встановлені нею розміри
компенсаційних виплат залишалися
незмінними, у той час як розмір
мінімальної заробітної плати
неодноразово змінювався.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
зазначає, що Закон України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівнянні з постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836.

Крім того, колегія суддів зауважує, що
норми підзаконних нормативних актів не
можуть суперечити нормам законів, а тим
більше змінювати їх при вирішенні
питання щодо розміру одноразової
компенсації при встановленні групи
інвалідності громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що судом першої інстанції вірно
застосовано норми Закону, а не
постанови КМУ від 26.07.1996 року №836.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач має право на
одержання одноразової компенсації при
встановленні групи інвалідності
відповідно до розмірів, передбачених
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тобто, у розмірі 45
мінімальних заробітних плат, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради залишити
без задоволення.

Постанову Краматорського міського
суду Донецької області від 13.09.2011р. по
справі № 2а-18570/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.