Справа № 2а-2953/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-2953/11
у 1-й інстанції: Нікушин В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 жовтня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання нечинним та скасування
рішення про передачу у приватну
власність земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання нечинним та скасування
рішення від 31 березня 2011 року про
передачу ОСОБА_4 безоплатно у приватну
власність земельної ділянки площею 0,076
га в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням:
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05
жовтня 2011 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Горенська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційних
скарг, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками
жилого будинку АДРЕСА_1, яким належить
по 1/2 будинку.

ОСОБА_3 набула право власності на 1/2
будинку на підставі договору
купівлі-продажу від 16 липня 1988 року.

ОСОБА_4 володіє 1/2 будинку на підставі
договору дарування від 11 вересня 1994
року.

Позивач та третя особа мають право
користування присадибними земельними
ділянками за вищевказаною адресою, а
саме: за ОСОБА_3 закріплено 0,07 га (0,0615 га
та 0,0147 га), за ОСОБА_4 - 0,03 га.

Рішенням Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області 6 сесії 6 скликання від 31
березня 2011 року передано ОСОБА_4
безоплатно у приватну власність
земельні ділянки площею 0,0615 га та 0,0147
га, які розташовані в АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
приміщень (забудовані землі)
Горянської сільської ради.

Не погоджуючись з вищевказаним рішення
м та вважаючи його протиправним,
позивач звернувся до суду з позовом.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції посилався на те, що
оскаржуване рішення суперечить
вимогам Закону та порушує права ОСОБА_3

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу
Української РСР від 08 липня 1970 року
(який був чинний на момент отримання
ОСОБА_4 у власність 1/2 будинку), право
землекористування громадян, які
проживають в сільській місцевості,
засвідчується записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та погосподарських книгах
сільських Рад, а в містах і селищах
міського типу - в реєстрових книгах
виконавчих комітетів міських, селищних
Рад народних депутатів.

В силу ст. 30 Земельного кодексу України
від 18 грудня 1990 року № 561-XII (в редакції,
чинній на момент отримання ОСОБА_4 у
власність 1/2 будинку), при переході
права власності на будівлю і споруду
разом з цими об'єктами переходить у
розмірах, передбачених статтею 67 цього
Кодексу, і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення і, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди. У разі
зміни цільового призначення надання
земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку
відведення.

Право власності або право користування
земельною ділянкою у перелічених
випадках посвідчується Радами
народних депутатів відповідно до вимог
статті 23 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та третя особа мають право
користування присадибними земельними
ділянками за адресою: АДРЕСА_1

Так, згідно архівного витягу
земельно-шнурової книги радгоспу
«Бучанський» від 23 червня 2008 року,
ОСОБА_5 (батьку ОСОБА_4) наділено
земельну ділянку розміром 0,03 га (запис
№ 430) (а.с. 61).

Згодом ОСОБА_5 за договором купівлі
продажу від 10 лютого 1966 року придбав у
власність 1/4 будинку у ОСОБА_6, якому
було наділено 0,01 га, що підтверджується
вищевказаним архівним витягом (а.с. 65).

Матеріали справи свідчать, що після
смерті ОСОБА_5, спадок отримала дружина
- ОСОБА_7, яка стала землекористувачем
присадибної ділянки розміром 0,04 га (0,03
га та 0,01 га) на підставі наказу
радгоспу «Бучанський» № 98 від 14
березня 1981 року (а.с. 66).

Крім того, наказом радгоспу
«Бучанський» № 57 від 16 лютого 1982 року
за ОСОБА_7 додатково закріплено
земельну ділянку в розмірі 0,03 га за
рахунок присадибної ділянки ОСОБА_8
(а.с. 69).

Як вбачається з договору дарування від
11 вересня 1994 року, третя особа - ОСОБА_4
отримала від матері - ОСОБА_7 1/2 будинку
та всі господарські будівлі,
розташовані на земельних ділянках
загальною площею 0,07 га (а.с. 72).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
вищенаведене підтверджує право
користування ОСОБА_4 присадибною
ділянкою розміром 0,07 га (0,04 га 0,03 га).

Матеріали справи свідчать, що порядок
користування позивачем та третьою
особою земельними ділянками на момент
розгляду справи не визначено.

Так, між земельними ділянками, право
користування якими належить позивачу
та третій особі, існує проїзд-прохід
загального користування співвласників
будинку за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з акту депутата
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 14 вересня 2008 року, ОСОБА_3
встановила паркан, яким перекрито
проїзд загального користування, доступ
до інженерних мереж та господарчих
будівель ОСОБА_4 (а.с. 43).

19 березня 2011 року відбулось засідання
комісії у складі
земельно-узгоджувальної комісії та
комісії по законності, правопорядку,
охороні прав, свобод, законних
інтересів громадян та депутатської
етики по розгляду заяви ОСОБА_4 щодо
передачі у приватну власність
присадибної ділянки загальною площею
0,076 га.

Так, протокольним рішенням комісії від
19 березня 2011 року вирішено: передати
ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність
земельні ділянки площею 0,061 га та 0,0147 га
(загальна площа 0,076 га); зобов'язати
ОСОБА_3 перенести самовільно
встановлені ворота, які розташовані на
межі вул. Кірова, 10 та проїзду-проходу
загального користування на межу своєї
присадибної ділянки; землю для
проїзду-проходу орієнтовною площею 0,01
га залишити у власності Горянської
сільської ради (а.с. 75).

Рішенням Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області 6 сесії 6 скликання від 31
березня 2011 року передано ОСОБА_4
безоплатно у приватну власність
земельні ділянки площею 0,0615 га та 0,0147
га, які розташовані в АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
приміщень (забудовані землі)
Горянської сільської ради.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що оскільки порядок
користування присадибною земельною
ділянкою між співвласниками житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 не
визначений, передача ОСОБА_4 у
власність земельної ділянки
суперечить чинному законодавству.

Однак, колегія суддів з таким висновком
не погоджується, оскільки позивачу та
третій особі належать на праві
користування різні земельні ділянки,
розмір та користувачі яких були
конкретно визначені радгоспом
«Бучанський».

З матеріалів адміністративного позову
вбачається, що в обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
ст. 42 Земельного кодексу України від 18
грудня 1990 року № 561-XII, згідно положень
якої, використання і розпорядження
земельною ділянкою, що належить
громадянам на праві спільної часткової
власності, визначаються
співвласниками цих об'єктів і
земельної ділянки пропорційно розміру
часток у спільній власності на даний
будинок, будівлю, споруду.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що
земельні ділянки, про які йде мова,
належать позивачу та третій особі на
праві користування, що підтверджується
матеріалами справи.

Докази перебування даних земельних
ділянок у спільній частковій власності
позивача та третьої особи в матеріалах
справ відсутні, що виключає можливість
застосування до спірних правовідносин
ст. 42 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивачем не надано
доказів порушення законодавства з
боку Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області під час прийняття рішення, яким
передано ОСОБА_4 безоплатно у приватну
власність земельні ділянки площею 0,0615
га та 0,0147 га, які розташовані в
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських приміщень.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про задоволення
адміністративного позову, оскільки під
час прийняття оскаржуваного рішення
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому постанова суду підлягає
скасуванню з винесенням нового
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції та знайшли своє належне
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області -
задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05
жовтня 2011 року скасувати та прийняти
нове рішення.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.