Справа № 2-а/463/72/14
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року

Справа № 9162/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Старунського Д.М., Курильця А.Р.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Личаківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову
Личаківського районного суду м.Львова
від 02.09.2014р. по справі за позовом ОСОБА_1
до Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради,
треті особи: Міністерство соціальної
політики України, Міністерство
фінансів України, Державне
казначейство України про зобов"язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною, -

В С Т А Н О В И
Л А:

10.04.2014р. позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому
просила зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити недоплачену
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з
10.10.2013р. по день прийняття судом
рішення.

Постановою Личаківського районного
суду м.Львова від 02.09.2014р. позов
задоволено. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату на
користь позивача допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 10.10.2013р. по
02.09.2014р. у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму встановленого
для дітей віком до 6 років.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який покликаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
в позові відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції не дослідив питання, який
орган згідно Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням» повинен здійснювати
нарахування та виплату даної допомоги.

Крім того, виконання постанови суду в
частині виплати допомоги без
відповідних бюджетних асигнувань буде
порушенням Бюджетного кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є матір'ю малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1; належить до застрахованих
осіб; перебуває у відпустці по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, знаходиться на обліку
у відповідача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім»ям з
дітьми» (далі - №2811-ХІІ (пункт 1). Новий
акт уряду на виконання не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням» (далі- №2240-III) на виконання
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» (далі - №2154-VI)
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Таким чином, з 1 січня 2011 року існує дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною у
розмірах, передбачених Законом №
2811-ХІІ та Законом № 2240-ІІІ.

Оскільки спір виник щодо виплати
допомоги з 10 жовтня 2013 року особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому колегія
суддів вважає, що на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону, яким є Закон №
2240-III, відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція вже була
висловлена у постанові Верховного Суду
України від 25 грудня 2012 року (справа №
21-410а12), від 22.04.2014р. (справа №21-73а14).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Личаківського
районного суду м.Львова від 02.09.2014р. по
справі №2-а/463/72/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
Д.М.Старунський

А.Р.Курилець