Справа № 816/3786/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа
№ 816/3786/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака
С.В.,

представників позивача - Курнакової
Н.О., Ткаченко В.І.,

представників відповідача - Анохін А.Ф.,
Немченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління майном комунальної
власності міста до Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області, треті особи: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Футбольний клуб "Ворскла", Товариство з
обмеженою відповідальністю "М-Дача" про
визнання протиправною та скасування
вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2014 року Управління майном
комунальної власності міста
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області, треті особи: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Футбольний клуб "Ворскла", Товариство з
обмеженою відповідальністю "М-Дача" про
визнання протиправними та скасування
пунктів 1, 2, 3, 4 вимоги Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області від 04.09.2014 № 16-06-3-14/7360 в частині
забезпечення перерахування до
Полтавського міського бюджету коштів
ТОВ "М-Дача" за оренду нежитлової
будівлі площею 300,4 м кв. за адресою: м.
Полтава, пров. Латишева, 13 на загальну
суму 3102,61 грн. та ТОВ "ФК "Ворскла" за
оренду нежитлової будівлі стадіону
"Ворскла" за адресою: м. Полтава, майдан
Незалежності, 16, загальною площею 30 м.
кв. на загальну суму 86 332,55 грн. і
забезпечення перерахування на користь
Управління майном комунальної
власності міста суми податку на додану
вартість ТОВ "М-Дача" за оренду
нежитлової будівлі площею 300,4 м. кв. за
адресою: м. Полтава, пров. Латишева, 13 на
загальну суму 775,65 грн. та ТОВ "ФК
"Ворскла" за оренду нежитлової будівлі
стадіону "Ворскла" за адресою: м.
Полтава, майдан Незалежності, 16,
загальною площею 30 м. кв., на загальну
суму 3597,19 грн. всього на загальну суму 93
808,00 грн. а у разі відмови добровільно
сплатити, вказане питання вирішити в
судовому порядку шляхом подання
позовів до зазначених орендарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на безпідставність доводів
відповідача про порушення Управлінням
вимог законодавства України та, як
наслідок, протиправність вимоги ДФІ
від 04.09.2014 №16-06-3-14/7360 "Про усунення
виявлених порушень" в оскарженій
частині.

Відповідач позов не визнав. У письмових
запереченнях просив відмовити у
задоволенні позовних вимог Управління
посилаючись на обставини, встановлені
плановою виїзною ревізією
фінансово-господарської діяльності
позивача, що викладені в акті ревізії
від 30.07.2014 №06-21/109.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали та
просили у задоволенні позову
відмовити з мотивів, викладених у
письмових запереченнях ДФІ.

Представники третіх осіб явку своїх
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Фахівцем ДФІ, відповідно до пункту 1.4.3
Плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Полтавській області на II квартал 2014
року на підставі направлення на
проведення ревізії від 26.06.2014 №901,
виданого начальником ДФІ, проведено
планову виїзну ревізію
фінансово-господарської діяльності
Управління майном комунальної
власності міста за період з 01.01.2013 по
31.03.2014.

Правомірність підстав та порядку
проведення ревізії позивачем не
оспорюються.

Результати ревізії оформлено актом від
30.07.2014 №06-21/109.

За результатами розгляду вказаного
акту відповідачем винесено вимогу від
04.09.2014 № 16-06-3-14/7360 якою зобов'язано
позивача:

- забезпечити перерахування ТОВ "М-Дача"
до Полтавського міського бюджету
коштів за оренду нежитлової будівлі
площею 300,4 м. кв. за адресою: м. Полтава,
пров. Латишева, 13, на загальну суму 3102,61
грн. У разі відмови добровільної
сплати, вказане питання вирішити у
судовому порядку шляхом подання позову
до зазначеного орендаря;

- забезпечити перерахування ТОВ "М-Дача"
на користь Управління майном
комунальної власності міста суми
податку на додану вартість за оренду
нежитлової будівлі площею 300,4 м. кв. за
адресою: м. Полтава, пров. Латишева, 13 на
загальну суму 775,65 грн., яку після
одержання необхідно перерахувати до
Державного бюджету України. У разі
відмови добровільної сплати, вказане
питання вирішити у судовому порядку
шляхом подання позову до зазначеного
орендаря;

- забезпечити перерахування ТОВ "ФК
"Ворскла" до Полтавського міського
бюджету коштів за оренду нежитлової
будівлі стадіону "Ворскла" за адресою:
м. Полтава, майдан Незалежності, 16,
загальною площею 30м. кв., на загальну
суму 86332,55 грн. У разі відмови
добровільної сплати, вказане питання
вирішити у судовому порядку шляхом
подання позову до зазначеного
орендаря;

- забезпечити перерахування ТОВ "ФК
"Ворскла" на користь Управління майном
комунальної власності міста суми
податку на додану вартість за оренду
нежитлової будівлі стадіону "Ворскла"
за адресою: м. Полтава, майдан
Незалежності, 16, загальною площею 30 м.
кв., на загальну суму 3597,19 грн., яку після
одержання необхідно перерахувати до
Державного бюджету України. У разі
відмови добровільної сплати, вказане
питання вирішити у судовому порядку
шляхом подання позову до зазначеного
орендаря.

Не погоджуючись з наведеними
положеннями вимоги ДФІ від 04.09.2014
№16-06-3-14/7360 "Про усунення виявлених
порушень", позивач звернувся до суду з
позовом про визнання їх протиправними
та скасування.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що склались між
сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 2
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" від 26 січня 1993 року
№2939-XII (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин) головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

За приписами пунктів 1, 7, 8, 10, 13 статті 10
вказаного Закону органу державного
фінансового контролю надається право:
перевіряти в ході державного
фінансового контролю грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; порушувати перед
відповідними державними органами
питання про визнання недійсними
договорів, укладених із порушенням
законодавства, у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
отримані підконтрольними установами
за незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства; звертатися
до суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів; при
виявленні збитків, завданих державі чи
підприємству, установі, організації, що
контролюється, визначати їх розмір у
встановленому законодавством порядку

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджетів та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

Разом з тим, приписи зазначених норм
матеріального права не наділяють
суб'єкта владних повноважень правами
щодо спонукання об'єкта контролю до
проведення претензійно-позовної
роботи та зобов'язання звернення до
суду про стягнення безпідставно
отриманих коштів.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної установи у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання.

На підставі наведеного суд дійшов
висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, що є
обов'язковою до виконання лише в
частині усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

Що ж стосується відшкодування
виявлених збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю, то про їх наявність
може бути зазначено у вимозі, але вони
не можуть бути примусово відшкодовані
шляхом вимоги. Такі збитки
відшкодовуються у добровільному
порядку або шляхом звернення органу
державного фінансового контролю до
суду з відповідним позовом.
Правильність обчислення розміру
збитків перевіряє суд, який розглядає
позов про їх стягнення. Відтак, дане
питання не може розглядатись в межах
провадження за адміністративним
позовом підконтрольної установи про
визнання вимоги протиправною.

Наведена правова позиція щодо
застосування норм Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
викладена у постановах Верховного Суду
України від 15 квітня 2014 року у справах
№№21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року у
справі №21-89а14, від 20 травня 2014 року
№21-93а14, висновки якого, в силу положень
статті 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України, є обов'язковими
для всіх судів України.

Крім того, суд вважає за необхідне
вказати, що між позивачем та третіми
особами склалися договірні відносини з
приводу оренди майна, які передбачають
сплату орендної плати у фіксованому
розмірі, а тому забезпечення
перерахування додаткових коштів за
орендну плату та проведення
претензійно - позовної роботи по
стягненню вказаних коштів не можливо
без внесення відповідних змін до
договорів оренди.

Отже, винесення відповідачем вимоги
про забезпечення перерахування
додаткових коштів за орендну плату та
проведення претензійно - позовної
роботи по стягненню вказаних коштів до
внесення відповідних змін до договорів
оренди є передчасним.

Відповідно до пунктів 7.8 договорів
оренди та частини третьої статті 26
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" договір оренди
може бути розірвано у разі
використання орендарем орендованого
приміщення не за цільовим
призначенням.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що у разі виявлення
нецільового використання орендованого
майна орендодавець з власної
ініціативи або за ініціативною органу
уповноваженого на здійснення контролю
за правомірність використання
орендованого майна має право
ініціювати розірвання договору оренди
або внесення відповідних змін.

Згідно з частиною першою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

За таких умов, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, а оскаржувана вимога
винесена необґрунтовано, тобто без
урахування всіх обставин, що мали бути
враховані при її прийнятті, та підлягає
скасуванню в частині забезпечення
перерахування ТОВ "М-Дача" та ТОВ "ФК
"Ворскла" до Полтавського міського
бюджету коштів за оренду нежитлових
будівель та забезпечення
перерахування на користь Управління
майном комунальної власності міста
суми податку на додану вартість за
оренду нежитлових будівель, а у разі
відмови добровільної сплати, вказані
питання вирішити в судовому порядку
шляхом подання позовів до зазначених
орендарів.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 1, 2, 3, 4 вимоги Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області від 04.09.2014 № 16-06-3-14/7360 в частині
забезпечення перерахування ТОВ "М-Дача"
та ТОВ "ФК "Ворскла" до Полтавського
міського бюджету коштів за оренду
нежитлових будівель та забезпечення
перерахування на користь Управління
майном комунальної власності міста
суми податку на додану вартість за
оренду нежитлових будівель, а у разі
відмови добровільної сплати, вказані
питання вирішити в судовому порядку
шляхом подання позовів до зазначених
орендарів.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Управління майном
комунальної власності міста витрати зі
сплати судового збору в розмірі 187,62
грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 25
листопада 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко