Справа № 2а/1770/3782/2011
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/26005/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Винокуров
К.С.,

Олексієнко М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Рівненської
обласної медико-соціальної експертної
комісії про визнання протиправними
рішень,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Рівненської
обласної медико-соціальної експертної
комісії на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 30
січня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 пред'явила в
суді позов до Рівненської обласної
медико-соціальної експертної комісії
(далі - Рівненська обласна МСЕК), в
якому, з урахуванням неодноразових
доповнень та уточнень, просила визнати
протиправними рішення відповідача від
25 січня, 24 лютого, 2 вересня 2011 року щодо
невизнання її інвалідом ІІІ групи, у
зв'язку з тим, що Рівненською обласною
МСЕК під час їх прийняття не дотримано
вимоги пункту 19 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 лютого
2009 року № 1317. Вважала, що наявне у неї
захворювання є підставою для прийняття
відповідачем рішення про
підтвердження їй ІІІ групи
інвалідності, відповідно до критеріїв,
анатомічних дефектів і прирівняних до
них станів, визначених Інструкцією про
встановлення груп інвалідності,
затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 7 квітня 2004
року за № 183.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2012
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Рівненської обласної МСЕК від
25 січня та 2 вересня 2011 року про
відмову у визнанні ОСОБА_4 інвалідом
ІІІ групи. Зобов'язано відповідача
повторно розглянути питання щодо
встановлення ІІІ групи інвалідності
ОСОБА_4

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14
квітня 2014 року постанову суду першої
інстанції змінено - виключено
посилання суду про зобов'язання
Рівненську обласну МСЕК встановити
ОСОБА_4 саме ІІІ групу
інвалідності.

В обґрунтування касаційної
скарги Рівненська обласна МСЕК
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нової постанови про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Статтею 3 Закону України від 21 березня
1991 року N 875-XII "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
інвалідність як міра втрати здоров'я
визначається шляхом експертного
обстеження в органах медико-соціальної
експертизи центрального органу
виконавчої влади, який забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

Медико-соціальну експертизу
відповідно до абзацу першого пункту 4
Положення про медико-соціальну
експерту комісію, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі -
Положення), проводять медико-соціальні
експертні комісії.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання протиправними та скасування
рішень Рівненської обласної МСЕК про
невизнання ОСОБА_4 інвалідом ІІІ групи,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що ці рішення необґрунтовані та
приймалися без урахування приписів
Положення та Інструкції про
встановлення груп інвалідності,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 7 квітня 2004
року № 183, затвердженим у Міністерстві
юстиції України 22 квітня 2004 року за №
516/9115 (далі - Інструкція).

Проте колегія суддів не погоджується
із таким висновком судів, оскільки суди
дійшли його із порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За перевіркою матеріалів справи, свій
позов до суду ОСОБА_4 мотивувала,
зокрема, тим, що оскаржені рішення
прийняті Рівненською обласною МСЕК з
порушенням Положення, зокрема, його
пункту 19.

Відповідно до пункту 19 Положення,
медико-соціальна експертна комісія
проводить засідання у повному складі і
колегіально приймає рішення. Відомості
щодо результатів експертного огляду і
прийнятих рішень вносяться до акта
огляду та протоколу засідання комісії,
що підписуються головою комісії та її
членами і засвідчуються печаткою.

Однак суди під час розгляду справи не
уточнили, у чому ж саме, на думку
позивача, полягало порушення
Рівненською обласною МСЕК пункту 19
Положення під час прийняття нею
оскаржених рішень, тобто не
визначились із підставою позову; у
достатньому обсязі не з'ясували суті
правовідносин, що виникли між
сторонами, та закону, що їх регулює.

Натомість, вирішуючи заявлені вимоги,
суди зосередили свою увагу виключно на
оцінці обставин щодо наявності чи
відсутності медичних показників для
встановлення ОСОБА_4 інвалідності та не
звернули увагу, що визначення для
кожної конкретної особи міри втрати
здоров'я, ступеня обмеження її
життєдіяльності, викликаного стійким
розладом функцій організму, груп
інвалідності, причини і часу її
настання, відповідно до положень
статті 1 Закону України від 6 жовтня 2005
року № 2961-ІV "Про реабілітацію
інвалідів в Україні", є виключною
компетенцією медико-соціальної
експертизи й адміністративний суд не
може втручатися у вільний розсуд
(дискрецію) органу, який її проводить.

Під дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке суб'єкт
владних повноважень чи інший суб'єкт
при здійсненні владних управлінський
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли він може обирати з кількох
юридично допустимих рішень те, яке він
вважає найкращим за даних обставин.
Тобто здійснення дискреційних
повноважень може, в деяких випадках,
передбачати вибір між здійсненням
певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення
дискреційних повноважень, підлягає
контролю відносно його законності з
боку суду або іншого незалежного
органу. Адміністративний же суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень (іншого суб'єкта при
здійсненні владних управлінський
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень) на відповідність
критеріям, закріпленим частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а у
гарантуванні дотримання вимог права, в
іншому ж разі це призведе до порушення
принципу розподілу влади.

Отже, ураховуючи, що судові рішення
вимогам 159 КАС України щодо законності
й обґрунтованості не відповідають,
зазначені вище порушення норм
процесуального права призвели до
неправильного вирішення спору, то, в
силу положень частини другої статті 227
КАС України, судові рішення підлягають
скасуванню, із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід з'ясувати
підстави позову та межі позовних вимог
і, у разі, якщо суд дійде висновку, що
наявний у справі спір є
публічно-правовим, здійснити перевірку
оскаржених рішень на відповідність
критеріям, закріпленим частиною
третьою статті 2 КАС України.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Рівненської обласної
медико-соціальної експертної комісії
задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 30 січня
2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14 квітня 2014 року
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко