Справа № 2а-7061/09/0308
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/800/45361/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу заступника
прокурора Волинської області на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17.12.2009 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2013 року
у справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Луцькпластмас» до Луцької міської
ради, за участю заступника прокурора м.
Луцька, про визнання незаконним та
скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ВАТ «Луцькпластмас» звернулося до суду
з позовом до Луцької міської ради, за
участю заступника прокурора м. Луцька,
про визнання незаконним та скасування
рішення.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17.12.2009 року
позов ВАТ «Луцькпластмас» було
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано рішення Луцької міської ради
від 05.03.2008 року № 24/79 «Про протест
прокурора м. Луцька на рішення міської
ради від 18.03.2007 року № 12/26 «Про продаж у
власність та надання в оренду
земельної ділянки ВАТ «Луцькпластмас»
для обслуговування адміністративних
та господарських будівель на вул.
Рівненській,76а».

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2013 року
апеляційну скаргу прокурора м. Луцька
було залишено без задоволення, а
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17.12.2009 року
- без змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Волинської області, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами першої
та апеляційної інстанцій порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить змінити постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17.12.2009 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2013 року,
виключивши з її мотивувальної частини
правову оцінку, «що ПАТ
«Луцькпластмас» не є іноземною
юридичною особою, не є заснованим за
участю іноземних юридичних і фізичних
осіб спільним підприємством, а
підприємством з іноземними
інвестиціями, а тому на нього не
поширюються обмеження, встановлені
частиною 3 статті 82, частиною 2 статті 129
Земельного кодексу України, а тому
рішення Луцької міської ради від 28.03.2007
року № 12/26 про продаж у власність та
надання в оренду земельної ділянки ПАТ
«Луцькпластмас» для обслуговування
адміністративних та господарських
будівель на вул. Рівненській, 76 - а є
законним і не підлягало скасуванню».

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга заступника прокурора
Волинської області задоволенню не
підлягає, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами встановлено, що рішенням
Луцької міської ради від 28.03.2007 року №
12/26 було продано у власність ВАТ
«Луцькпластмас» земельні ділянки на
вул. Рівненській, 76а, в м. Луцьку
загальною площею 11,8484 га для
обслуговування адміністративних та
господарських будівель та надано в
оренду земельну ділянку за тією ж
адресою з тим же цільовим призначенням
площею 0,0027 га на 5 років.

Відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 02.04.2007 року
позивач придбав у власність у Луцької
міської ради земельні ділянки на вул.
Рівненській, 76а в м. Луцьку загальною
площею 11,8484 га для обслуговування
адміністративних та господарських
будівель за ціною 1 660 740,00 гри.

На підставі вищевказаних рішення
Луцької міської ради та договору
купівлі-продажу земельної ділянки ВАТ
«Луцькпластмас» 23.10.2007 року було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 11,8484 га на вул.
Рівненській, 76а, в м. Луцьку для
обслуговування адміністративних та
господарських будівель.

05.03.2008 року прокурором м. Луцька було
внесено протест на рішення міської
ради від 18.03.2007 року № 12/26 «Про продаж у
власність та надання в оренду
земельної ділянки відкритому
(публічному) акціонерному товариству
«Луцькпластмас» для обслуговування
адміністративних та господарських
будівель на вул. Рівненській, 76а» з
пропозицією скасувати це рішення.
Протест мотивовано тим, що одним із
засновників ВАТ «Луцькпластмас» є АТ
«Хемосвіт» Словаччина, розмір внеску
якого до статутного фонду підприємства
становить понад 10%, а тому це є
підприємство з іноземними
інвестиціями. Відтак продаж земельної
ділянки слід було здійснити відповідно
до частини 3 статті 82, частини 2 статті 129
Земельного кодексу України за
погодженням з Кабінетом Міністрів
України.

Луцька міська ради рішенням від 05.03.2008
року № 24/79 скасувала своє рішення від
28.03.2007 року № 12/26 про продаж у власність
та надання в оренду земельної ділянки
ВАТ «Луцькпластмас» для
обслуговування адміністративних та
господарських будівель на вул.
Рівненській, 76а.

Відповідно до частини 3 статті 82
Земельного кодексу України, спільні
підприємства, засновані за участю
іноземних юридичних і фізичних осіб,
можуть набувати право власності на
земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
у випадках, визначених частинами
першою та другою цієї статті, та в
порядку, встановленому цим Кодексом
для іноземних юридичних осіб.

Згідно із частиною 2 статті 129
Земельного кодексу України (в редакції
від 24.07.2007 року, чинній на час прийняття
спірного рішення), продаж земельних
ділянок, що перебувають у власності
територіальних громад, іноземним
державам та іноземним юридичним особам
здійснюється відповідними радами за
погодженням з Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із частиною 2 статті 63
Господарського кодексу України, у разі
якщо в статутному фонді підприємства
іноземна інвестиція становить не менш
як десять відсотків, воно визнається
підприємством з іноземними
інвестиціями. Підприємство, в
статутному фонді якого іноземна
інвестиція становить сто відсотків,
вважається іноземним підприємством.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»,
іноземні суб'єкти господарської
діяльності - суб'єкти господарської
діяльності, що мають постійне
місцезнаходження або постійне місце
проживання за межами України.

Аналіз зазначених вище норм чинного
законодавства дає можливість для
висновку, що іноземна юридична особа -
це підприємство, що створено за
законодавством іншим, ніж
законодавство України, і знаходиться
за межами України.

На відміну від іноземної юридичної
особи, іноземне підприємство - це
підприємство, яке створене за
законодавством України та діє на
підставі власності іноземців або
іноземних юридичних осіб, тобто
підприємство, у статутному фонді якого
іноземна інвестиція становить 100
відсотків.

Відповідно до статті 129 Земельного
кодексу України, погодження Кабінету
Міністрів України потребується у разі
продажу земельної ділянки саме
іноземній юридичній особі.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16.04.2009 року №7-рп/2009 було дано
тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144
Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч. 1,10
ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», з якого
вбачається, що орган місцевого
самоврядування не може скасовувати
свої попередні рішення, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх припинення.

Ненормативні акти органу місцевого
самоврядування, яким є рішення
місцевої ради про продаж землі, є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, і не можуть бути скасовані
чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Аналогічна позиція висловлена
Пленумом Верховного Суду України в
пункті 8 постанови «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (із
змінами, внесеними згідно з постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
березня 2010 року № 2).

Оскільки, ВАТ «Луцькпластмас» не є
іноземною юридичною особою, а є
підприємством з іноземними
інвестиціями, а тому на нього не
поширюються обмеження встановлені
частиною 3 статті 82, частини 2 статті 129
Земельного кодексу України.

Крім того, оскільки право власності на
земельну ділянку ВАТ «Луцькпластмас»
було реалізовано шляхом укладення
договору купівлі-продажу та одержання
державного акту на право власності на
землю, рішення Луцької міської ради від
28.03.2007 року №12/26 було виконане, а тому
вичерпало свою дію і не могло бути
скасованим, суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов обгрунтовного
висновку, визнавши незаконним та
скасувавши рішення Луцької міської
ради від 05.03.2008 року № 24/79, яким вирішено
скасувати рішення від 28.03.2007 року № 12/26
«Про продаж у власність та надання в
оренду земельної ділянки ВАТ
«Луцькпластмас» для обслуговування
адміністративних та господарських
будівель на вул. Рівненській, 76а».

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Волинської області - залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17.12.2009 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2013 року
у справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Луцькпластмас» до Луцької міської
ради, за участю заступника прокурора м.
Луцька, про визнання незаконним та
скасування рішення - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз